ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа № 925/1056/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., при секретарі Петрик І.О. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 адвокат, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансдизель" до публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про стягнення 60 107 грн. 41 коп.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 48 864 грн. боргу, 2 101 грн. 15 коп. втрат внаслідок інфляції, 698 грн. 82 коп. 3% річних та 8 443 грн. 43 коп. пені за невиконання грошових зобов'язань по розрахунках за договором поставки від 23.02.2016 № 131-411.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 3500 грн. витрат за надання послуг в сфері права згідного договору від 29.08.2016 № 2/29 та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем умов вищевказаного договору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, його представник в судовому засіданні визнав позов частково, просив суд у задоволенні вимог щодо стягнення штрафних санкцій відмовити посилаючись на скрутний фінансовий стан на підприємстві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Предметом спору є розрахунки за поставлену позивачем відповідачу продукцію.

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2016 р. між сторонами був укладений договір № 131-411, відповідно до умов якого позивач зобовязався поставити та передати у власність відповідачу продукцію, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити її (далі Договір) (а.с.10-12). Загальна вартість продукції становила 48 864,00 грн.

Факт належного виконання позивачем договірних зобовязань по вищевказаному договору підтверджується видатковою накладною від 02.03.2016 № 8, дослідженою в судовому засіданні (а.с.13).

Зобовязання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів того, що відповідач сплатив позивачу 48864 грн. до суду не подано. Факт боргу в розмірі 48864 грн. представник відповідача визнав у судовому засіданні.

П.2.З. вищевказаного Договору сторони узгодили, що відповідач мав здійснити 100 % оплату від вартості продукції за Договором протягом 6 банківських днів з моменту поставки продукції на склад відповідача, (до 12.03.2016 (включно)).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 530 ЦК якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, а у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами п.6.4. Договору, за порушення строків оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла у період, за який вона нараховується) від суми невиконаного зобов'язання за кожний прострочений день оплати.

Розмір пені за період з 13.03.2016 по 31.08.2016 становить 8 443 грн. 43 коп.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які б спростовували доводи і докази позивача, відповідач суду не надав.

На підставі розрахунку, здійснений позивачем і досліджений в судовому засіданні, відповідачу нараховано за період з березня 2016 р. по серпень 2016 р. суму втрат внаслідок інфляції, яка склала 2101 грн. 15 коп. і 3 % річних в розмірі 698 грн. 82 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 48 864 грн. боргу, 2 101 грн. 15 коп. втрат внаслідок інфляції, 698 грн. 82 коп. 3% річних та 8 443 грн. 43 коп. пені за невиконання грошових зобов'язань по розрахунках за договором поставки від 23.02.2016 № 131-411.

За правилами ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

На підставі ст. 2 Закону України "Про адвокатуру" адвокатом визначається особа, яка відповідає встановленим цією статтею певним кваліфікаційним вимогам та яка одержала в Україні свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Згідно ст. 12 цього Закону оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатом.

Матеріалами справи підтверджується, що між адвокатом ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 294 від 31.03.2008, та позивачем 29.08.2016. був укладений договір № 2/29 про надання послуг у сфері права щодо представництва адвокатом інтересів позивача у Господарському суді Черкаської області по цій справі (далі Договір № 2/29).

Судом встановлено, що за умовами п.4.1 Договору № 2/29 за правову допомогу позивач мав здійснити оплату на поточний рахунок адвоката винагороду (гонорар) в розмірі 3500 грн. Вказана сума позивачем була сплачена, що підтверджується платіжним дорученням № 1217 від 17.10.2016.

Враховуючи обставини справи та суму позову, суд вважає, що витрати на оплату послуг адвоката в сумі 3500 грн. є завищеними.

Таким чином, враховуючи положення ст. 49 ГПК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 1378 грн. та сума за послуги адвоката у розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "АЗОТ" (вул.Першотравнева,72, м.Черкаси, 18014, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансдизель" (вул.Пушкіна,2а, м.Христинівка, Черкаська область, 20000, ) 48 864 грн. боргу; 2 101 грн. 15 коп. втрат внаслідок інфляції; 698 грн. 82 коп. 3% річних; 8 443 грн. 43 коп. пені; 3 000 витрат на послуги адвоката та 1 378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 31.10.2016.

Суддя К.І.Довгань