ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа № 905/3131/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І. - головуючого, доповідача Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016
у справі№ 905/3131/15
Господарського судуДонецької області
за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех"
доПублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь"
простягнення 440487,25 грн
за участю представників:
позивачаДемура І.Б.- предст. дов. від 12.08.2015;
відповідачаХаритонова М.І.- предст. дов. від 19.11.2015;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.12.2015 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство "Укрінтекс", до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", про стягнення 440487,25 грн. задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство "Укрінтекс" основний борг у розмірі 240715,90 грн., пеню у розмірі 44014,00 грн., штраф у розмірі 36107,38 грн., 3% річних у розмірі 7834,81 грн, інфляційні втрати у розмірі 111794,63 грн, судовий збір у розмірі 6607,02 грн; в іншій частині позову відмовлено.

25.12.2015 на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 01.12.2015 у справі № 905/3131/15 видано відповідний наказ.

19.07.2016 до Господарського суду Донецької області надійшла заява від Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" у справі № 905/3131/15 про відстрочку виконання судового рішення від 01.12.2015 на 3 роки та зупинення примусового виконання наказу № 905/3131/15 від 25.12.2015. Обґрунтовуючи заяву, відповідач посилався на скрутне фінансове становище та існування виняткової фінансової ситуації, пов'язаної з неможливістю негайного виконання рішення суду, наявністю заборгованості перед ним інших контрагентів та заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ та сум бюджетних відшкодувань за визнаними недійсними податковими повідомленнями-рішеннями; надав, як доказ, баланс підприємства та звіти про фінансові результати за 2015 та І квартал 2016 року, звіти про взаєморозрахунки з нерезидентами. При цьому заявник вказав про проведення на території, де знаходиться підприємство, антитерористичної операції, що значно погіршує його фінансовий стан.

Позивач не виклав у суді першої інстанції своєї позиції щодо поданої відповідачем заяви.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.07.2016 (суддя Огороднік Д.М.) заяву Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 01.12.2015 у справі № 905/3131/15 задоволено частково; відстрочено виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі № 905/3131/15 від 01.12.2015 на 7 місяців, а саме до 26.02.2017.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 (судді: Чернота Л.Ф. - головуючий, Радіонова О.О., Зубченко І.В.) ухвалу господарського суду залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими у справі процесуальними документами, позивач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського та постанову суду апеляційної інстанції, прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про неправильне застосуванням судами норм матеріального та процесуального права, а саме, в порушення статей 2, 6, 7, 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статей 4-2, 4-3, 82, 121 Господарського процесуального кодексу України суди не врахували, що, обставини на які посилається відповідач, є надуманими та необґрунтованими, відповідач зловживає своїми процесуальними правами та ухиляється від виконання рішення суду; суди не взяли до уваги, що відповідач не виконує рішення судів у інших справах, за якими відкрито виконавче провадження, починаючи з 2009 року, не надали оцінки матеріальному стану позивача та ступені вини відповідача у виникнення спору, дійшли висновку про задоволення заяви відповідача за відсутності належних доказів на підтвердження наведених ним обставин.

У відзиві на касаційну скаргу та усно у судовому засіданні відповідач заперечив доводи касаційної скарги, просив суд ухвалу господарського суду та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін; позивачем у судовому засіданні підтримано доводи касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Суди попередніх інстанцій встановили, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума основного боргу в розмірі 240715,90 грн та штрафні санкції, передбачені за прострочення виконання грошового зобов'язання, також суди встановили, що відповідно до звіту про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 31.03.2015 кредиторська заборгованість відповідача становить 1039204,90 грн., з яких прострочена 856759,50 грн; дебіторська заборгованість складає 187251,50 грн., з яких прострочена 60529,60 грн. Відповідно до звіту про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 31.03.2016 кредиторська заборгованість підприємства становить 1100787,50 грн, з яких прострочена 1039232,50 грн, при цьому, дебіторська заборгованість відповідача складає 254615,30 грн., з яких прострочена 100266,30 грн.

За змістом повідомлення Краматорського міського відділу державної виконавчої служби № 14.13-9/16636 від 11.07.2016 на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з відповідача на користь юридичних осіб у кількості 172 виконавчих проваджень на суму 40339611,96 грн.

Враховуючи наведені відповідачем обставини, відповідно до наданих заявником доказів, відображених в ухвалі, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість надання заявнику розстрочки виконання рішення у даній справі на 7 місяців з огляду на те, що сума заборгованості, присуджена до стягнення рішенням Господарського суду Донецької області від 01.21.2015, є досить значною; враховуючи фінансовий стан відповідача, примусові заходи до виконання рішення можуть призвести до припинення господарської діяльності підприємства, що ускладнить негайне виконання рішення. При цьому, частково задовольняючи заявлені вимоги відповідача, суд врахував і інтереси позивача та оцінив негативні наслідки для обох сторін, скоротивши термін відстрочення з трьох років, як просив відповідач, до семи місяців.

Переглядаючи ухвалу місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви відповідача, при цьому суд апеляційної інстанції з посиланням на пункт 13 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виправив упущення місцевого суду щодо вимоги про зупинення примусового виконання наказу, вказавши, що надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення, є підставою для обов'язкового зупинення виконавчого провадження.

Судова колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Із змісту вказаної статті вбачається, що заява повинна містити: викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення; зазначення того, що просить заявник - розстрочити чи відстрочити виконання рішення, яким чином змінити спосіб і порядок виконання рішення; вказівку, в разі необхідності, про надіслання ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання установі банку або державному виконавцю. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Відтак, перевіривши у відповідності до частини другої статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в постанові, колегія суддів вважає, що суди дійшли законних та обґрунтованих висновків щодо задоволення заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду Донецької області від 01.12.2015 строком на 7 місяців. Висновки судів відповідають вимогам статті 121 цього Кодексу та ґрунтуються на належно досліджених матеріалах справи.

Доводи касаційної скарги щодо неповного з'ясування обставин справи судами та неналежності взятих судами до увагу доказів спростовуються матеріалами справи та змістом судових рішень; інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки належно встановлених судом обставин справи, з огляду на що підстав для скасування зазначених судових актів з мотивів, наведених у касаційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 43, 1115, 1117, пунктом 1 частини 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у справі №905/3131/15 Господарського суду Донецької області та ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.07.2016 залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

Т. Дроботова