ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 року Справа № 904/6252/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Дмитренко Г.К., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю. А.

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, представник, дов. № 007 від 01.02.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2016 року у справі № 904/6252/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-фінансова компанія "Бізнес-Модуль", м.Кам"янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест", м.Дніпро

про стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматичного розподілу від 07.11.2016р. справу № 904/6252/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Дмитренко Г.К., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 07.11.2016р. даною колегією суддів справу № 904/6252/16 прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2016р. ( суддя Мартинюк С.В.) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-фінансова компанія "БІЗНЕС-МОДУЛЬ" 3% річних в розмірі 23 610,13 грн., інфляційні в розмірі 118648,52 грн. та 2 133,88 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що боржник (відповідач) судове рішення про стягнення з нього коштів виконав несвоєчасно і кредитор (позивач) вправі вимагати стягнення з нього сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Зменшуючи суму 3% річних, суд керувався помилкою в розрахунках.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення від 07.09.2016р.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що виконав в повному обсязі рішення господарського суду від 09.02.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2016 року. Отже, відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних в заявлені позивачем строки після 06.05.2016р.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, що наведені в апеляційній скарзі та вказав, що вважає, що перерахування коштів на рахунок виконавчої служби є належним виконанням грошового зобовязання. Просить апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні зазначили, що господарський суд при розгляді справи всебічно, повно і обєктивно встановив всі обставини по справі та дав їм належну оцінку. Тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Просять рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року у справі № 904/10176/15 стягнуто з ТОВ ПІК Енерго-Інвест суму основного боргу у розмірі 1 480 704,00 грн., пеню у сумі 260 293,34 грн., 3% річних в розмірі 24314,82грн. за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 05.05.2015 по 05.11.2015, інфляційні витрати у сумі 32 452,67 грн. за період прострочення травень -жовтень 2015 року та судовий збір в сумі 26 966,47 грн.

30.03.2016 року на виконання господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року видано наказ.

06.04.2016р. Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 904/10176/15 та запропоновано боржнику добровільно виконати у строк до 12.04.2016р.

Відповідач платіжним дорученням № 1153 від 06.05.2016р. перерахував на рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ 1 824 731,30 грн.

13.05.2016р. Жовтневий ВДВС м.Дніпропетровськ ГТУЮ платіжним дорученням №1442_51022 перерахував стягнуті з ТОВ ПІК Енерго-інвест на виконання рішення господарського суду на користь ТОВ ВФК Бізнес-Модуль грошові кошти у сумі 1 824 731,30 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 118 648,52 грн. інфляційних, нахованих з листопада 2015р. по травень 2016р. та 3% річних в сумі 23 731,83 грн., нарахованих за період з 06.11.2015р. по 18.05.2016р.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГК України (ч.1 ст.598, ст..599 ЦК України), господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наведених вище норм випливає, що кредитор вправі вимагати, а боржник зобовязаний сплатити інфляційні та 3% річних за весь період прострочення, тобто з дня коли зобовязання повинно було бути виконано, відповідно до умов договору, до дня його фактичного виконання, проведеного належним чином, оскільки зобовязальні відносини сторін, при наявності рішення суду, припиняються його виконанням в установленому законом порядку. А рішення господарського суду, що набрали законної сили виконуються, відповідно до ст..115 ГПК України, у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру виконавчих дій, фактичне повне виконання рішення здійснено 18.05.2016р. (а.с.76).

Таким чином, позивач вправі вимагати сплати інфляційних за період з листопада 2015р. по травень 2016р. та трьох процентів річних з 06.11.2015р. по 17.05.2016р. включно, а не по 18.05.2016р., як зазначив позивач, оскільки день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, інфляційних (п.1.9. постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р.).

Здійснивши перевірку розрахунку господарський суд правильно зазначив, що сума інфляційних нарахована відповідно до законодавства, а три проценти річних за більший період на один день.

У звязку з цим обґрунтовано задовольнив повністю позовні вимоги в частині стягнення інфляційних в сумі 118 648,52 грн. і частково в сумі 23 610,13 грн. 3% річних.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню у звязку з вищенаведеним. Рішення суду слід залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "промислова інвестиційна компанія компанія "Енерго-Інвест" залишити без задоволення

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2016 року у справі № 904/6252/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10.11.2016р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.О.Чимбар

__________________ ОСОБА_2