РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2016 р. Справа № 903/313/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Дужич С.П. ,

судді Демянчук Ю.Г.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

органу ДВС: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу стягувача Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Волинської області (суддя Слободян О.Г.) від 27.09.2016 р. у справі № 903/313/14

за позовом Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Державне комунальне підприємство "Луцьктепло"

про стягнення 448 400,29 грн. (скарга на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 27.09.2016 року у справі № 903/313/14 скаргу стягувача Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на бездіяльність першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області залишено без розгляду /а.с.135-136/.

Стягувач Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», не погоджуючись із прийнятою ухвалою, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області від 27.09.2016 року у справі № 903/313/14 скасувати, а скаргу на бездіяльність органу державної виконавчої служби від 22.08.2016 року № 31/13-3134 задоволити /а.с.141-147/.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує наступне:

- в скарзі на дії органу виконавчої служби ДК «Газ України» просила місцевий господарський суд визнати неправомірною бездіяльність органу ДВС не лише щодо не винесення постанови про поновлення виконавчого провадження № 44567036, а й бездіяльність, що призвела до невиконання наказу господарського суду Волинської області від 26.06.2014 року № 903/313/14-1 та не стягнення грошових коштів на користь стягувача;

- державним виконавцем не було здійснено жодних заходів примусового характеру, спрямованих на виконання рішення у справі № 903/313/14 не зважаючи на те, що виконавче провадження знаходиться на виконанні понад строки, встановлені законодавством;

- згідно витягу Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження № 44567036 поновлено 02.09.2016 року, інші виконавчі дії державним виконавцем не вчинялись, отже ДК «Газ України» оскаржує бездіяльність органу ДВС в цілому, зокрема, не накладення арешту на грошові кошти та майно боржника, не здійснення інших заходів примусового виконання;

- у відповідності до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території держави;

- ДК «Газ України» не веде господарську діяльність та не є газовидобувною компанією, тому інших джерел погашення заборгованості за поставлений природний газ, ніж стягнення в судовому порядку зі своїх контрагентів у стягувача не існує.

Таким чином, на думку скаржника, оскаржувана ухвала суду від 27.09.2016 року у справі № 903/313/14 прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, а тому підлягає до скасування.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 року апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.11.2016 року /а.с.140/.

В судовому засіданні 09.11.2016 року представник ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати, а скаргу на бездіяльність органу державної виконавчої служби від 22.08.2016 року № 31/13-3134 задоволити.

Представник Державного комунального підприємства «Луцьктепло» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві, просив ухвалу місцевого господарського суду від 27.09.2016 року залишити без змін.

Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області участі уповноваженого представника в судовому засіданні 09.11.2016 року не забезпечив, відповідно до письмових пояснень № 27702 від 03.11.2016 року просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Волинської області від 27.09.2016 року у справі № 903/313/14, також заявою (вх. № 28422/16 від 09.11.2016 року) просив розгляд даної справи здійснювати без його участі /а.с.168-177/.

Враховуючи, що ухвалою суду від 26.10.2016 року явка представників сторін в судове засідання 09.11.2016 року обовязковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника органу державної виконавчої служби.

Частиною 2 ст.101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не звязаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність, обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржувану ухвалу скасувати виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.06.2014 року у справі № 903/313/14 позов Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про стягнення 448 400,29 грн. задоволено частково; стягнуто з Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 448 238,43 грн. 3% річних від основного боргу, 8 964,67 грн. витрат по сплаті судового збору /а.с.59-60/.

26.06.2014 року господарським судом Волинської області на виконання рішення суду від 11.06.2014 року у справі № 903/313/14 видано відповідний наказ за № 903/313/14-1 /а.с.61/.

02.09.2014 року постановою заступника начальника Першого відділу ДВС міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження № 44567036 з примусового виконання наказу № 903/313/14-1 від 26.06.2014 року /а.с.111/.

23.10.2014 року виконавче провадження № 44567036 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 17678379 відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень /а.с.114-115/.

23.10.2014 року постановою заступника начальника Першого відділу ДВС міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 903/313/14-1, виданого 26.06.2014 року на підставі п.15 ч.1 ст.37, ст.39 Закону України «Про виконане провадження», оскільки ДКП «Луцьктепло» внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» /а.с.112/.

Законом України від 14.05.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» внесено зміни до ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», яким визначено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 15 ч.1 першої цієї статті, не зупиняється за рішеннями про виплату заробітної плати, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та в разі стягнення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії.

18.06.2015 року ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» направила до органу ДВС заяву за № 31/13-2204 про поновлення виконавчого провадження /а.с.116-117/.

08.10.2015 року ухвалою господарського суду Волинської області у справі № 903/313/14 виконання рішення господарського суду Волинської області від 11.06.2014 року у справі № 903/313/14 відстрочено до 01.01.2016 року /а.с.101-102/.

26.10.2015 року виконавче провадження № 44567036 було поновлено відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень /а.с.114-115/.

26.10.2015 року постановою заступника начальника Першого відділу ДВС міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 903/313/14-1, виданого 26.06.2014 року, до розгляду справи по суті у звязку із тим, що ухвалою господарського суду від 08.10.2015 року виконання рішення у справі № 903/313/14 відстрочено до 01.01.2016 року /а.с. 113/.

25.01.2016 року ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» направлено до органу ДВС заяву за № 31/13-241 від 22.01.2016 року, відповідно до якої стягувач просив накласти арешт на кошти, що знаходяться на рахунках боржника ДКП «Луцьктепло» та провести списання заборгованості в примусовому порядку /а.с. 118/.

26.08.2016 року до господарського суду Волинської області надійшла скарга стягувача ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» № 31/13-3134 від 22.08.2016 року на бездіяльність органу державної виконавчої служби.

Скарга мотивована тим, що виконання рішення господарського суду від 11.06.2014 року у справі № 903/313/14 відстрочено строком до 01.01.2016 року, проте в порушення вимог статей 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець станом на 22.08.2016 року виконавче провадження не поновив та своєчасно не вжив заходів щодо його примусового виконання. З моменту відкриття виконавчого провадження та на даний час наказ від 26.06.2014 року № 903/313/14-1, за виключенням часу коли виконавче провадження підлягало зупиненню відповідно до Закону, знаходиться на виконанні 12 місяців 24 дні, тому протягом вказаного часу державний виконавець зобовязаний був здійснювати заходи примусового характер, направлені на стягнення заборгованості з ДКП «Луцьктепло». Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 903/313/14-1 виконується органом державної виконавчої служби понад встановлений ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» 6-місячний строк. За весь час перебування наказу на його примусовому виконанні, державним виконавцем не було винесено постанови про арешт коштів боржника, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про розшук майна боржника, також не було виставлено платіжних вимог на примусове списання коштів з рахунків боржника, що підтверджується відповідною інформацією про виконавче провадження № 44567036

Таким чином скаржник просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області щодо невинесення постанови про поновлення виконавчого провадження № 44567036;

- визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області, що призвела до невиконання наказу господарського суду Волинської області від 26.06.2014 року № 903/313/14-1 та не стягнення грошових коштів на користь ДК «Газ України»;

- зобовязати Перший відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення господарського суду Волинської області від 11.06.2014 у справі № 903/313/14 /а.с.106-110/.

29.08.2016р. ухвалою господарського суду Волинської області у справі № 903/313/14 скаргу ДК «Газ України» НАК "Нафтогаз України" на бездіяльність органу ДВС призначено до розгляду на 27.09.2016р. /а.с.104/.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 27.09.2016 року скаргу на бездіяльність першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області залишено без розгляду на підставі ст.ст.53, 121-2 ГПК України.

Суд першої інстанції приймаючи вищевказану ухвалу виходив з того, що скаржник повинен був дізнатись про бездіяльність відділу ДВС щодо поновлення виконавчого провадження у січні 2016 року, адже виконання рішення суду від 11.06.2014 року було відстрочено до 01.01.2016 року. Скаргу подано до суду згідно штемпеля пошти на конверті 23.08.2016 року. Відповідно скаргу подано з пропуском строку на її подання та без заяви про його відновлення.

Окрім цього, в оскаржуваній ухвалі вказано, що стягувач не позбавлений права одразу звернутись до державного виконавця із заявою про поновлення виконавчого провадження, або з іншою заявою щодо виконання державним виконавцем конкретних виконавчих дій, передбачених законодавством, а у випадку невиконання цих дій чи не виконання їх у визначений законом строк, звернутись із скаргою на дії чи бездіяльність органу ДВС.

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку, що скаржником пропущений строк для подання скарги на дії органів Державної виконавчої служби.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.50 ГПК України, процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п.9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 року, встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Суд першої інстанції в оспорюваній ухвалі вказав як підставу залишення скарги стягувача без розгляду відсутність клопотання про відновлення строку на оскарження дій.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач (позивач) при зверненні до суду із скаргою, серед іншого, просив визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області щодо невинесення постанови про поновлення виконавчого провадження № 44567036.

26.10.2015 року заступником начальника Першого відділу ДВС міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 44567036 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 26.06.2014 року № 903/313/14-1.

Судова колегія звертає увагу, що в п.1 вказаної постанови виконавчої служби зазначено, що виконавче провадження з примусового виконання наказу № 903/313/14-1 виданого 26.06.2014 року господарським судом Волинської області зупинене до розгляду справи по суті.

Відповідно до абз.3 пункту 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 року, якщо ж обов'язок органу Державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку з цією бездіяльністю його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає до уваги, що строк на вчинення виконавчої дії (поновлення виконавчого провадження № 44567036) органом Державної виконавчої служби у постанові від 26.10.2015 року не зазначений.

Таким чином, в даному випадку порушення прав позивача є триваючим в часі і бездіяльність органу ДВС може бути оскаржена до суду в будь-який час.

Окрім цього, аналізуючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що ч.2 ст.121-2 ГПК України передбачено, скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час та місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Отже у процедурі оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби передбачено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою, відновлення яких, у разі їх пропуску, є можливим за умов дотримання вимог, передбачених ст. 53 ГПК України.

Відповідно до ст.53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто вирішення питання поновлення процесуального строку на подання скарги на дії (бездіяльність) органу ДВС повинно передувати дії про призначення скарги до розгляду.

У даному випадку судом першої інстанції ухвалою від 29.08.2016р. прийнято до провадження матеріали скарги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", призначено її розгляд, повідомлено сторін про дату її розгляду, витребувано у боржника та органу виконання судового рішення документи /а.с.104/.

Згідно протоколу судового засідання від 27.09.2016 року, у судовому засіданні 27.09.2016 року в присутності представника боржника ДКП «Луцьктепло» судом розпочато розгляд справи, головуючим суддею оголошувався зміст скарги, представником боржника надавались пояснення стосовно того, що рішення поступово виконується, а з початком опалювального сезону борг буде погашено /а.с.134/.

Таким чином призначивши скаргу до розгляду ухвалою від 29.08.2016 року суд першої інстанції фактично відновив строк звернення заявника зі скаргою, витребував додаткові документи, розпочав розгляд справи (оголошувався зміст скарги), після чого у судовому засіданні за участю представника боржника ДКП «Луцьктепло» дійшов висновку про залишення скарги без розгляду.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень ст.121-2 ГПК України боржник наділений правом оскарження дії чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, що є однією з необхідних умов встановленого законом права на судовий захист.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що місцевий господарський суд залишивши скаргу на бездіяльність першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області без розгляду, фактично позбавив ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» реалізації права на судовий захист передбачений діючим законодавством, у звязку із чим ухвала господарського суду від 27.09.2016 року у справі № 903/313/14 є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 року, у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII 1 ГПК тощо.

Згідно з част.7 ст.106 ГПК України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Поскільки скарга на бездіяльність органу державної виконавчої служби по суті не розглядалась, адже була залишена судом першої інстанції без розгляду, то вимога апелянта про задоволення скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби від 22.08.2016 року № 31/13-3134 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п.2 ст.103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Згідно п.п.1, 4 ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на відсутність встановлених процесуальним законом підстав для залишення скарги без розгляду, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд неправильно застосував норми процесуального права, прийняв передчасний висновок про залишення без розгляду скарги на дії органу виконавчої служби, у звязку із чим апеляційна скарга стягувача підлягає до часткового задоволення, а ухвала господарського суду Волинської області від 27.09.2016 року у справі № 903/313/14 скасуванню.

З урахуванням приписів ч.7 ст.106 ГПК України, справа направляться для розгляду скарги № 31/13-3134 від 22.08.2016 року по суті до господарського суду Волинської області.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Волинської області від 27.09.2016 р. у справі № 903/313/14 задоволити частково.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 27.09.2016 р. у справі № 903/313/14 скасувати.

Справу № 903/313/14 зі скаргою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" передати на розгляд господарського суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Демянчук Ю.Г.