ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" листопада 2016 р. Справа № 922/6562/15

вх. № 283

Суддя господарського суду: Калантай М.В.

при секретарі судового засідання: Бєсєдіна М.М.

розглянувши матеріали скарги Акціонерної компанії "Харківобленерго", м.Харків, на бездіяльність Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у справі за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санстоун", смт.Високий Харківської області

про стягнення коштів в сумі 4441,04 грн.

за участю представників сторін:

позивача (стягувача) - ОСОБА_1, довіреність №01-16юр/3222 від 25.04.2016

відповідача (боржника)- не з'явився

Харківського РВ ДВС - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.02.2016 у справі №922/6562/15 на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України припинено провадження у справі за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м.Харків (далі за текстом - позивач, стягувач), до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санстоун", смт.Високий Харківської області (далі за текстом - відповідач, боржник), про стягнення коштів в сумі 4441,04 грн. Судовий збір покладено на відповідача.

08 лютого 2016 року господарським судом Харківської області видано наказ про стягнення з відповідача на користь позивача 1827,00грн. судового збору.

27 вересня 2016 року до господарського суду Харківської області від стягувача надійшла скарга на бездіяльність Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі за текстом - ВДВС), в якій стягувач просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність ВДВС під час примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 08.02.2016 у справі №922/6562/15, порушення ним статей 6, 11, 30, 31, 32, гл.4, 5 Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов'язати ВДВС здійснити передбачені законом дії щодо примусового виконання даного наказу.

Стягувач у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у скарзі, просив суд її задовольнити.

Боржник свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, пояснень щодо скарги не надав. Про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

ВДВС свого представника в судове засідання не направив, відзиву та витребуваних документів не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно частини 2 статті 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу стягувача на бездіяльність ВДВС, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 №43/5 затверджено Положення "Про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень".

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2, 3.3 зазначеного Положення, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

До Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу ДВС відомості про таку дію вносяться до Єдиного реєстру протягом двох робочих днів після її проведення або надходження повідомлення про її проведення.

Стягувачем отримано інформаційну довідку з Єдиного реєстру про хід виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 08.02.2016 №922/6562/15.

З даної інформації вбачається, що вищевказаний наказ господарського суду надійшов до державного виконавця 15.03.2016.

17 березня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50525380 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

24 березня 2016 року винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Також, 24.03.2016 винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: МФО 351254, АТ "РЕГІОН-БАНК", р/р 180, а також МФО 300528, АТ "ОТП БАНК", р/р3729, та належать боржнику межах суми: 2069,70 грн.

Відомості про вчинення будь-яких інших дій щодо примусового виконання наказу від 08.02.2016 №922/6562/15 в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні.

Зазначені обставини, на думку стягувача, свідчать про бездіяльність органу виконання, що стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Суд вважає дані доводи стягувача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діла на час відкриття виконавчого провадження (далі за текстом - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Частиною 1 статті 11 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами статті 30 Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

З матеріалів скарги вбачається, що ВДВС в ході виконання наказу від 08.02.2016 №922/6562/15 було відкрито виконавче провадження, арештовано майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (17.03.2016), стягнуто з боржника виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, а також накладено арешт на кошти, що містяться на банківських рахунках боржника (24.03.2016).

Вказані виконавчі дії не призвели до виконання судового рішення, виконавче провадження в установлений Законом строк (до 17.09.2016) не завершено.

Крім того, стягувач надав суду копії платіжних доручень №148 від 10.06.2016 на суму 160,00грн. та №161 від 13.09.2016 на суму 614,61грн., з яких вбачається, що боржник здійснює поточні платежі на користь АК "Харківобленерго" за електричну енергію згідно договору №041-15517.01 від 24.10.2012. При цьому, перерахування коштів здійснюється з рахунку р/р 180 в АТ "РЕГІОН-БАНК", МФО 351254.

Отже, боржник вільно розпоряджається грошовими коштами, які мали бути арештовані ВДВС згідно його постанови від 24.03.2016.

Також, зазначена обставина свідчить про наявність у боржника грошових коштів, на які ВДВС повинен був звернути стягнення в установленому Законом порядку, але цього не зробив.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Орган виконання не надав суду доказів вчинення в установлені строки всіх необхідних дій щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 08.02.2016 №922/6562/15, зокрема, щодо звернення стягнення на грошові кошти боржника, які знаходяться на його банківських рахунках на банківських рахунках.

Також, ВДВС не надав суду доказів здійснення ним дій, передбачених частиною 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" щодо перевірки майнового стану боржника, яка має здійснюватися державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, а також отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, стягувачем надано заяви від 10.05.2016 та від 17.08.2016, якими він звертався до ВДВС з проханням повідомити про хід виконавчих проваджень, у тому числі щодо виконання наказу від 08.02.2016 №922/6562/15, а також надавав згоду на авансування провадження виконавчих дій. Проте, ці заяви залишено без реагування.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами стягувача про бездіяльність ВДВС при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області від 08.02.2016 №922/6562/15.

Згідно пункту 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суд України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерної компанії "Харківобленерго", м.Харків, на бездіяльність Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області під час примусового виконання наказу господарського суду Харківської області у справі №922/6562/15 від 08.02.2016.

Зобов'язати Харківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснити передбачені законом дії щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області у справі №922/6562/15 від 08.02.2016.

Суддя Калантай М.В.