ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
___________________________________________________________________________
04 листопада 2016 року Справа № 923/982/16
Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д., при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:
позивача-1: Скадовської районної державної адміністрації, вул. Олександріївська, 34, м. Скадовськ, Херсонська область, ідентифікаційний код 04060134,
позивача-2: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, вул. 40 років Жовтня, м. Херсон, ідентифікаційний код 39766281,
про внесення змін до договору оренди земельної ділянки
за участю: прокурора Волкової Н.М., посвідчення № 032976 видане 10.04.2015;
представників сторін:
від позивача-1: не прибув;
від позивача-2: ОСОБА_2, довіреність № 32-21-0.4-81/2-16 від 05.01.2016;
від відповідача: ОСОБА_3, довіреність б/н від 25.09.2016,
За результатами розгляду справи суд відмовив у задоволенні позову.
При розгляді справи по суті судом встановлено, що представниками позивача-2 допускаються недоліки у роботі, що викликають порушення прав учасників земельних відносин щодо оренди земель державної власності та негативно відображається на діяльності державного органу - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, його репутації як державного органу.
Відповідаючи на заперечення проти позову, які надані відповідачем, ГУ Держгеокадастру надало письмові пояснення, за змістом яких викладена позиція щодо умов і порядку внесення змін до договору оренди земель державної власності, зокрема, що стосуються обовязків відповідача. Зокрема вказано, що договір оренди не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 125 Земельного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Зазначене твердження не відповідає правовому регулюванню відносин відповідно до законодавства, оскільки твердження про невідповідність договору чинному законодавству є безвідповідальним та неправомірним. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.
Згідно ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено виключний перелік речових прав та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації, до них зокрема віднесено: право власності; речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки тощо.
Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Розгляд справи та поведінка ГУ Держгеокадастру показали, що орендодавець використовує законодавчі зміни орендної плати за землю як привід для предявлення необґрунтованих вимог до орендаря про: формування земельної ділянки; внесення інформації про земельну ділянку до єдиної системи державного земельного кадастру; реєстрації додаткової угоди до договору оренди тощо, що не передбачено чинним законодавством.
Закон не передбачає вимоги про реєстрацію розміру орендної плати, або інших умов договору оренди землі окрім лише права оренди, як похідного права від права власності, зокрема додаткова угода про зміну розміру орендної плати державній реєстрації не підлягає. Зміна орендної плати має відбуватися у письмові формі, наразі можлива шляхом обміну листами про узгодження і прийняття до виконання нового розміру орендної плати. Відмова від прийнятого виконання нового розміру орендної плати у подальшому буде порушенням умов договору, права орендодавця у такому випадку будуть підлягати захисту, у тому числі й судовому.
Суд зауважує, що "Порядок державної реєстрації договорів оренди землі", що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 № 2073, яким було визначено єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок, зокрема передбачав (п. 17), що у разі внесення змін до договору оренди він підлягає перереєстрації. Перереєстрація, а також поновлення договорів оренди проводиться в порядку, встановленому для їх державної реєстрації не діють. 2. Визнати такою, що втратила чинність, Постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 № 2073 "Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі" визнана такою, що втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 №791.
В той же час, здійснена раніше державна реєстрація договорів оренди є чинною і є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення права оренди земельних ділянок.
Відмова ГУ Держгеокадастру від погодження збільшення розміру орендної плати, хоча й не мала юридичного значення для підвищення розміру платежів, однак вказує, що представниками не вірно застосовуються у практиці роботи державного органу приписи податкового законодавства щодо збільшення розміру орендної плати. При цьому заінтересованою особою є сторона договору, яка ініціює внесення змін, а не сторона договору, яка використовує обєкт оренди для здійснення господарської діяльності.
Суд зауважує, що відсутність бюджетного фінансування Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на потреби формування земельних ділянок, зокрема на отримання їх кадастрових номерів та внесення до відповідних реєстрів відомостей про земельні ділянки не надає права Держгеокадастру вимагати здійснення цих дій від орендарів, оскільки законом передбачено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.
Суд зауважує, що відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до припису ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Зазначені дії і бездіяльність містять у собі порушення основних засад цивільного законодавства: свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність, а також містять елементи зловживання правом.
Суд звертає увагу керівника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на необхідності усунення вказаних вище недоліків, оскільки порушення прав орендарів земельних ділянок створює негативні наслідки для економіки України, негативно впливаючи на інвестиційний клімат у державі та в Херсонській області зокрема.
Прошу розглянути цю окрему ухвалу, вжити відповідні заходи щодо удосконалення роботи органів Держгеокадастру, про що повідомити Господарський суд Херсонської області.
Цю окрему ухвалу надіслати до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.
Суддя П.Д. Пригуза