ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року Справа № 923/1076/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини, м.Херсон

до: Приватного підприємства "Іванов-Буд", м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 2601,40 грн. за договором на виконання робіт

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат ОСОБА_1, дов. № б/н від 20.10.2016р.;

від відповідача: не прибув

Херсонська міська державна лікарня ветеринарної медицини (позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з приватного підприємства "Іванов-Буд" (відповідач) заборгованості за договором на виконання робіт в сумі 2601,40 грн.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач витребувані судом документи не надав, у судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, про що свідчить відповідний штамп суду з відміткою про відправку документу на звороті примірника ухвали суду, який містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників ухвали, дату відправки, підпис працівника суду, яким вона здійснена.

Ухвала про порушення провадження у справі від 6.10.2016р., направлена відповідачеві за адресою, вказаною в позовній заяві, повернулась до суду з відміткою поштового відділення "За даною адресою не знаходиться".

Статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 04.11.2016р., місцезнаходження юридичної особи є: 73000, АДРЕСА_1. Така ж адреса вказана позивачем і у позовній заяві.

У пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.06 р. (з відповідними змінами) № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" вказано, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Тому відповідні процесуальні документи надсилались згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи, а також згідно відомостей, що містяться у довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на час розгляду справи.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про місце, дату та час проведення судового засідання, проте, своїм правом приймати участь у судовому засіданні останній не скористався. Про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Між Херсонською міською державною лікарнею ветеринарної медицини (позивач, замовник) та Приватним підприємством «Іванов-буд» (відповідач, підрядник) було укладено наступні договори (далі - договори), за умовами яких було досягнуто згоди щодо виконання загально будівельних робіт згідно робочого проекту газової топкової, прибудованої до будівлі:

- договір №1 від 08.04.2011 року на суму 38940,00 грн.

- договір №1/30 від 30.08.2011 р. на суму 38035,00 грн.;

- договір №1 від 01.11.2011 р. на суму 35356,00 грн.;

- договір №3 від 09.04.2012 р. на суму 38794,00 грн.

За змістом ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно приписів ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

За змістом ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно приписів ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання вищевказаних договорів між сторонами було підписано наступні акти виконаних робіт ф. КБ-2в:

- акт №13 за квітень 2011 року на суму 38940,00 грн.;

- акт №30/1 за серпень 2011 року на суму 38035,00 грн.;

- акт б/н за листопад 2011 року на суму 35356,00 грн.;

- акт №1 за квітень 2012 року на суму 38794,00 грн.

Судом встановлено, що платіжними дорученнями №286 від 18.04.2011 р. на суму 38940,00 грн., №666 від 31.08.2011 р. на суму 38035,00 грн.; №859 від 01.11.2011 р. на суму 35356,00 грн.; №242 від 19.04.2012 р. на суму 38794,00 грн. виконані роботи було оплачено позивачем.

Позивач зазначає в позові, що Державною фінансовою інспекцією в Херсонській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 р. по 01.04.2014 р., під час проведення якої було встановлено завищення обсягів виконаних робіт, внаслідок чого завищена вартість виконаних робіт на загальну суму 1406,00 грн.; також ревізією встановлено, що в актах форми КБ-2в застосований усереднений показник по кошторисному прибутку в розмірі 3,64 замість 3,38, чим порушено наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 28.12.2005 №28 «Про уточнення показників для визначення розміру кошторисного прибутку», внаслідок чого завищена вартість виконаних підрядних робіт на загальну суму 138,20 грн. Ревізією також встановлено, що відповідач в акті виконаних робіт форми КБ-2в застосував усереднений показник адміністративних витрат в розмірі 3,35 замість 1,38, чим порушено наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 28.12.2005 №28 «Про уточнення показників для визначення розміру адміністративних витрат. Вищевказане підтверджується актом ревізії №07-18/31 від 23.06.2014 р.

На підтвердження своєї позиції позивач посилається саме на Акт перевірки Державної фінансової інспекції у Херсонській області, яким встановлено, що саме відповідач завдав необґрунтованих додаткових витрат позивачу в результаті завищення вартості робіт.

Суд вважає, що вищевказаний Акт перевірки Державної фінансової інспекції у Херсонській області не є належним доказом по даній справі, оскільки згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суду визначеному законом поряду встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Суд звертає увагу позивача, що будівельна експертиза з питання завищення вартості виконаних підрядник робіт в даному випадку не проводилась. Згідно усних пояснень позивача під час судового засідання, відповідні фахівці в галузі будівництва або судові експерти під час проведення ревізії Державною фінансовою інспекцією в Херсонській області не залучались.

Надані до матеріалів справи акти приймання-передачі виконаних робіт не є доказом того, що позивачем помилково сплачено кошти відповідачу на суму 2601,40 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

З огляду на неявку представника відповідача, суд зазначає, що в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на підставі ст.77 ГПК України розгляду справи у разі незявлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обовязком суду, і використовується ним, якщо причини неявки є поважними та обґрунтованими, та неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевказаних норм права, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Повне рішення складено 11.11.2016р.

Суддя В.В.Литвинова