ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.11.2016 Справа № 904/11221/15
За позовом державного підприємства "Спеціалізований морський порт "ОКТЯБРЬСК", м.Миколаїв

до публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором №391П-2013/2360 від 25.07.2013р.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник ОСОБА_1 - довіреність № 14-416юр. від 12.10.16р.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 53011,28грн., пені в сумі 94850,29грн. та 3% річних у сумі 11694,58грн. у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати послуг за договором від 25.07.2013р. за №391П-2013/2360.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016р. (суддя Мартинюк С.В.) позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 53011,28грн., пеню в сумі 94850,29грн. та 3% річних у сумі 11694,58грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. (судді: Дармін М.О., Дмитренко Г.К., Антонік С.Г.) зазначене рішення суду першої інстанції скасовано частково та викладено його резолютивну частину в іншій редакції, за якою позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 11502,45грн. і пеню в сумі 93543,91грн., а в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судом апеляційної інстанції порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняту ним постанову скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, та в позові відмовити.

За результатами розгляду касаційної скарги публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" та державного підприємства "Спеціалізований морський порт "Октябрьск" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року у справі № 904/11221/15 Вищий господарський суд України постановою від 07.09.2016р. касаційні скарги публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" та державного підприємства "Спеціалізований морський порт "Октябрьск" задовольнив частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року скасував, справу № 904/11221/15 передав на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Згідно з протоколом від 21.09.2016р. повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №904/11221/15 призначено суддю-доповідача ОСОБА_2, який керуючись ст.ст. 61, 64, 65 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив справу №904/11221/15 прийняти до свого провадження та призначити до розгляду в засіданні на 18.10.16р.

Суд розгляд справи відкладав з 18.10.2016р. на 03.11.2016р.;

Суд оголошував перерву з 03.11.2016р. до 09.11.2016р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відомостями про явку представника відображеними в протоколі судового засідання від 03.11.2016р.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відомостями про явку представника відображеними в протоколі судового засідання від 03.11.2016р. та явкою представника в судове засідання.

09.11.2016р. стороні, яка бере участь у розгляді справи, роз'яснено її процесуальні права та обов'язки, в тому числі заявляти відводи. Відводи не заявлені.

Інших усних та письмових заяв і клопотань не заявлено.

Господарський суд продовжив розгляд справи по суті.

Повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився, в минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримував та наполягав на їх задоволенні.

Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення представника відповідача щодо предмету позову.

В судовому засіданні дослідженні наявні в матеріалах справи докази.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

На думку суду неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Судом враховано. В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

В силу вимог статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 09.11.2016р. в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2013р. між державним підприємством "Спеціалізований морський порт "Октябрьск" (далі по тексту - позивач, порт) та публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі по тексту - відповідач, вантажовласник) укладено договір №391П-2013/2360 про надання послуг з перевалки через ДП "СМП "Октябрьск" вантажів, що належать Вантажовласнику та надходять в Порт для відправки на експорт/імпорт, транзит.

За п. 1.3 договору варіанти вантажних операцій, супутніх послуг, їх вартість, обсяг робіт та ін., щодо вантажів окремої номенклатури, наводяться в додатках до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1.9 договору виходячи із своїх можливостей Порт, за заявками Вантажовласника, може виконувати додаткові роботи і надавати послуги, пов'язані з перевантаженням вказаного вантажу. Оплата додаткових робіт і послуг, використаних при цьому матеріалів, проводиться згідно з п.п. 3.4., 3.5. договору на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з п. 2.2.7 договору Вантажовласник організовує завезення експортного вантажу в Порт тільки після письмового підтвердження Порту про приймання вантажу. Забезпечує надходження в Порт вантажу в вагонах очищених від раніше перевезених вантажів.

У відповідності до п. 2.2.16 договору Вантажовласник забезпечує розкредитування вантажу, приймання від залізниці накладних і здійснює всі розрахунки, пов'язані з перевезенням вантажу залізницею та користуванням залізничними вагонами. Відповідальність за простій вагонів на станції регулює Вантажовласник.

Пунктом 3.3 договору визначено, що при наданні Портом додаткових послуг, не обумовлених цим договором і додатками до нього, Вантажовласник оплачує їх вартість протягом 15 календарних днів з дати підписання сторонами актів виконаних робіт.

За п. 3.4 розрахунки за виконані Портом роботи за цим договором Вантажовласник здійснює за рахунками Порту банківським переказом грошових коштів на поточний рахунок Порту протягом 15-ти календарних днів з дати підписання коносамента. Оплата вважається здійсненою, якщо грошові кошти надійшли на поточний рахунок Порту.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що оригінали рахунків, що виставляються Портом, Вантажовласник зобов'язаний отримати в бухгалтерії Порту протягом 3-х банківських днів після закінчення надання послуг Портом.

Відповідно до п. 3.6. договору датою виконання робіт (надання послуг) для Вантажовласника є дата підписання коносаменту (штурманської розписки, накладної) та акта виконаних робіт - при відвантаженні вантажів із Порту на морський (річковий) транспорт.

У п. 5.1 договору визначено, що за порушення Вантажовласником строків оплати, вказаних в цьому договорі, Порт має право стягнути з Вантажовласника пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що діяла на період заборгованості.

Позивач вважає, що відповідачем були порушені строки виконання грошового зобов'язання з оплати виконаних робіт (наданих послуг) на підставі договору згідно з виставленими наступними рахунками:

- від 02.05.2015 року № 365;

- від 05.05.2015 року № 366;

- від 17.05.2015 року № 385;

- від 26.05.2015 року № 394;

- від 27.05.2015 року № 400;

- від 29.05.2015 року № 403;

- від 31.05.2015 року № 432;

- від 31.05.2015 року № 433;

- від03.06.2015 року № 431;

- від 04.06.2015 року № 439;

- від 05.06.2015 року № 477;

- від 06.06.2015 року № 449;

- від 08.06.2015 року № 453;

- від 14.06.2015 року № 467;

- від 14.06.2015 року № 474;

- від 14.06.2015 року № 466;

- від 30.06.2015 року № 502;

- від 01.07.2015 року № 536, за прострочення якого нараховано пеню та 3% річних.

Крім того, відповідачем не було оплачено додаткові послуги за рахунками:

- від 30.06.2015 року № 541 на суму 34889,64грн.;

- від 30.06.2015 року № 542 на суму 18121,64грн.

Предметом даного судового розгляду є вимоги Порту до Вантажовласника про стягнення заборгованості, пені та 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати наданих послуг на підставі договору.

Як встановив Вищий господарський суд в постанові від 07.09.2016р. по справі №904/11221/15 суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі виходив з доведеності правових підстав для стягнення з відповідача основного боргу, а також пені й 3% річних, нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Апеляційний господарський суд скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та відмовляючи в частині позову про стягнення заборгованості з оплати додаткових послуг виходив з необґрунтованості таких вимог, оскільки сторонами не підписано актів виконаних робіт (надання послуг), у зв'язку з чим неможливо встановити кількість і вартість виконаних робіт, а також початок прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені та 3% річних, суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності обставин прострочення відповідачем зобов'язання з оплати послуг на підставі 8-ми актів наданих послуг, та неправильним розрахунком позивачем початку прострочення грошового зобов'язання на підставі решти 10-ти актів наданих послуг.

Відповідно до предмету зазначеного договору, останнім визначається порядок і умови перевалки через Порт вантажів, які належать Вантажовласнику, та надходять в Порт для відправки на експорт/імпорт, транзит. За змістом розділів 2 і 3 договору Порт здійснює своєчасну перевалку вантажів Вантажовласника з одного виду транспорту на інший, виконує кількісний і ваговий облік завантажуваного та розвантажуваного вантажу тощо, а Вантажовласник здійснює оплату виконаних Портом робіт (наданих послуг).

Таким чином, за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Приймаючи рішення у даній справі господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо природи основного боргу, а саме заборгованості, яка виникла на підставі рахунку від 30.06.2015 року №541 на суму 34889,64грн. та рахунку від 30.06.2015 року №542 на суму 18121,64грн.

Як зазначає позивач рахунок № 541 від 30.06.2015р. у сумі 34889,64грн. виставлений відповідачу за додаткові послуги залізничної станції, а саме за користування вагонами в сумі 3004,80грн. та охорону вантажу в сумі 31884,84грн., обов'язок відповідача по оплаті яких встановлений пунктом 2.2.16. Договору.

Пунктом 2.2.16. Договору визначено, що Вантажовласник забезпечує розкредитування вантажу, приймання від залізниці накладних і здійснює всі розрахунки, пов'язані з перевезенням вантажу залізницею і користуванням залізничними вагонами. Відповідальність за простій вагонів на станції регулює Вантажовласник.

На думку позивача, оплата зазначених послуг передбачена умовами укладеного між сторонами договору, положення якого в силу статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковими для виконання сторонами.

На підтвердження надання зазначених послуг позивачем надано відомості плати за користування вагонами, акти загальної форми та накопичувальні картки залізниці, що наявні в матеріалах справи, та які відповідно до Статуту залізниць України є перевізними документами, на підставі яких відповідно до п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів здійснюються розрахунки.

Рахунок № 542 від 30.06.2015р. в сумі 18121,64грн. виставлений відповідачу як штраф в сумі 467,20грн. за неочищені вагони, очищення яких повинно здійснюватися відповідачем відповідно до пункту 2.2.7. Договору та невиконання плану вивантаження в сумі 17654,44грн., що підтверджується накопичувальними картками залізниці № 0406870 від 04.06.2015 року та №12060906 від 12.06.2015р., актами загальної форми №6774 від 24.04.2015р. та №6795 від 26.04.2015р.

Пунктом 2.2.7. Договору визначено, що вантажовласник організовує завезення експортного вантажу в Порт тільки після письмового підтвердження Порту про приймання вантажу. Забезпечує надходження в Порт вантажу у вагонах, очищених від раніше перевезених вантажів.

Таким чином, як вказує позивач, рахунки №541 та №542 від 30.06.2015р. виставлені позивачем відповідно до умов укладеного договору, зобов'язання щодо їх оплати відповідачем передбачені положеннями договору та підтвердженні первинними перевізними документами залізниці.

Відповідач зазначає, що у рахунку на оплату №541 від 30.06.2015р. міститься позиція «Додаткові послуги залізничної станції» на суму 34889,64грн. (з ПДВ) при цьому позивач не надає документів, чим передбачено надання зазначених послуг та у зв'язку із якими обставинами виникла необхідність у їх наданні.

Обґрунтовуючи суми стягнення, виставлені у рахунках №541 від 30.06.2015р. та №542 від 30.06.2014р., позивач стверджує, що простій вагонів відбувся нібито з вини відповідача, адже у позивача була вказівка на розвантаження вантажу лише за умови сухої погоди, а оскільки погода нібито не відповідала умовам розвантаження, то він не мав змоги виконати свої зобов'язання за договором.

Відповідач вказує, що зазначені твердження позивача є помилковими. Відповідно до інформації, взятої з архіву погоди у місті Миколаєві за період з 01.06.2015р. по 10.06.2015р., вбачається, що лише в окремі дні були незначні опади, які не могли суттєво вплинути на процес вивантаження металопродукції з особливими умовами зберігання.

Дослідивши позиції сторін господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 53011,28грн., слід визнати необґрунтованими, документально недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач обов'язок відповідача оплатити послуги за рахунками від 30.06.2015 року №541 на суму 34889,64грн. та рахунку від 30.06.2015 року №542 на суму 18121,64грн. обґрунтовує на підставі пунктів 2.2.7. та 2.2.16. Договору.

Відповідно до п. 2.1.9 договору виходячи із своїх можливостей Порт, за заявками Вантажовласника, може виконувати додаткові роботи і надавати послуги, пов'язані з перевантаженням вказаного вантажу. Оплата додаткових робіт і послуг, використаних при цьому матеріалів, проводиться згідно з п.п. 3.4., 3.5. договору на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт.

Отже, пунктом 2.1.9 договору передбачено надання саме позивачем додаткових робіт і послуг за заявками вантажовідправника.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що оригінали рахунків, що виставляються Портом, Вантажовласник зобов'язаний отримати в бухгалтерії Порту протягом 3-х банківських днів після закінчення надання послуг Портом.

Таким чином, першочерговим при наданні позивачем відповідачу послуг необхідно скласти документи, які підтверджують факт надання позивачем відповідачу послуг, після чого, враховуючи положення пункту 3.5 договору, відповідач отримує у позивача рахунок на оплату наданих позивачем послуг.

За результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів господарський суд констатує, що відповідач не надав позивачу заявку на надання додаткових послуг, а позивач не надав відповідачу додаткових послуг, пов'язаних з перевантаженням вказаного вантажу.

Господарський суд наголошує, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. За своїм призначенням рахунок-фактура не відповідає ознакам первинного документа, він не фіксує будь-якої господарської операції, розпорядження або дозволу на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Господарський суд констатує, що з рахунку від 30.06.2015 року №541 на суму 34889,64грн. та рахунку від 30.06.2015 року №542 на суму 18121,64грн. не вбачається, які додаткові послуги залізничної станції надано відповідачу.

Господарський суд прийняв до уваги, що залізнична станція не є стороною укладеного договору, а отже спірна заборгованість не може бути стягнута з відповідача на підставі положень укладеного між сторонами договору.

Як зазначає позивач у листі від 30.07.2015р. за вих.№07/1626 (а.с.189 том 1), залізничною станцією Жовтнева позивачу виставлено штрафні санкції за невиконання плану вивантаження за червень 2015 року на суму 18121,64грн. з них 17654,44грн. невиконання плану вивантаження вагонів та 467,02грн. штрафу за не очистку вагонів. Також позивач просив відповідача оплатити рахунок №541 від 30.06.2015р. у розмірі 34889,64грн. (з НДС) за користування вагонами та охорону вантажу внаслідок затримки при перевезенні експортно-імпортних вантажів.

Пунктом 2.2.7. Договору визначено, що вантажовласник організовує завезення експортного вантажу в Порт тільки після письмового підтвердження Порту про приймання вантажу. Забезпечує надходження в Порт вантажу у вагонах, очищених від раніше перевезених вантажів.

Пунктом 2.2.16. Договору визначено, що Вантажовласник забезпечує розкредитування вантажу, приймання від залізниці накладних і здійснює всі розрахунки, пов'язані з перевезенням вантажу залізницею і користуванням залізничними вагонами. Відповідальність за простій вагонів на станції регулює Вантажовласник.

Дослідивши положення пунктів 2.2.7 та 2.2.16 договору господарський суд дійшов висновку про недоцільність їх застосування до спірної заборгованості.

Господарський суд констатує, що для стягнення з відповідача заборгованості за рахунками від 30.06.2015 року №541 на суму 34889,64грн. та від 30.06.2015 року №542 на суму 18121,64грн. позивач повинен довести зокрема вину відповідача у виникненні даної заборгованості.

Як зазначає позивач, спірна заборгованість за рахунками від 30.06.2015 року №541 на суму 34889,64грн. та від 30.06.2015 року №542 на суму 18121,64грн. виникла у зв'язку з масовим прибуттям від відповідача вантажу "голуба арматура" через позивача з встановленими саме відповідачем особливими умовами вивантаження цього вантажу "виключно у суху погоду", у зв'язку з чим сталося накопичення вагонів на шляхах залізниці станції Жовтнева.

Дослідивши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних доказів того, що заборгованість за рахунками від 30.06.2015 року №541 на суму 34889,64грн. та від 30.06.2015 року №542 на суму 18121,64грн. виникла з вини відповідача.

Господарський суд дійшов висновку, що порядок оплати заборгованості за рахунками від 30.06.2015 року №541 на суму 34889,64грн. та від 30.06.2015 року №542 на суму 18121,64грн. не врегульований положеннями укладеного між сторонами договору.

Враховуючи, що заборгованість за рахунками від 30.06.2015 року №541 на суму 34889,64грн. та від 30.06.2015 року №542 на суму 18121,64грн. не є заборгованістю за додаткові послуги, не обумовлені укладеним між сторонами договором до вказаної заборгованості недоцільно застосовувати положення пункту 3.3 договору.

Господарський суд дослідив положення доповнень до договору від 25.07.2013р. №1 та від 31.03.2014р. №2 стосовно змісту робіт і послуг, обумовлених договором і встановив, що позивач виконує наступні роботи та послуги в рамках укладеного між сторонами договору:

1. Вантажно-розвантажувальні роботи (ВРР): катанка, заготівка, арматура, інший прокат.

2. Подавання-прибирання вагонів.

3. Зважування вантажу на автомобільних вагах порту.

4. Зважування вагонів з вантажем.

5. Зважування порожнього залізничного вагону.

6. Відкрите зберігання металопродукції.

7. Закрите зберігання металопродукції.

8. Ставки льодового збору: металопродукція: всі види прокату чорних металів (крім рельс, балок, швелерів та труб).

9. Підвезення арматури з критого вантажного складу №3.

Встановивши, що до складу основної заборгованості включено штраф за неочищені вагони господарський суд взяв до уваги, що прибирання вагонів, згідно з доповненнями до договору від 25.07.2013р. №1 є обумовленою договором послугою, яка надається позивачем відповідачу.

Враховуючи, що залізницею накладено штраф за неочищені вагони господарський суд дійшов висновку про неналежне виконання позивачем обумовлених договором послуг, а саме прибирання вагонів, у зв'язку з чим і накладено залізницею штраф, обов'язок сплати якого не покладено на відповідача.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3 % річних та пені за рахунком № 365 від 02.05.2015р. господарський суд встановив наступне: рахунок на оплату №365 від 02.05.2015р. на суму 49890,82грн. виставлено на підставі акту надання послуг №367 від 02.05.2015 року (т.1 а.с.87). Остання дата здійснення оплати - 18.05.2015 року. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №365 від 02.05.2015року відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 164,02грн. та 3% річних у розмірі 12,30грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №403 від 29.05.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 96085,25грн. за вивантаження, навантаження, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с.102), підтверджується актом надання послуг № 414 від 29.05.2015р. Остання дата здійснення оплати - 13.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку № 403 від 29.05.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 546,67грн. та 3% річних у розмірі 86,87грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №432 від 31.05.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 2142,79грн. за додаткові послуги залізничної станції (т.1 а.с.103), підтверджується актом надання послуг №441 від 31.05.2015р. (т.1 з.с.103). Остання дата здійснення оплати - 15.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №432 від 31.05.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 10,30грн. та 3% річних у розмірі 1,59грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №433 від 31.05.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 31216,80грн. за додаткові послуги залізничної станції (т.1 а.с.104) підтверджується актом надання послуг №442 від 31.05.2015р. (т.1 з.с.104). Остання дата здійснення оплати - 15.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №433 від 31.05.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 150,10грн. та 3% річних у розмірі 23,09грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №431 від 03.06.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 82117,24грн. за вивантаження, навантаження, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с.105) підтверджується актом надання послуг №440 від 03.06.2015р. (т.1 з.с. 105). Остання дата здійснення оплати - 17.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №431 від 03.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 263,23грн. та 3% річних у розмірі 40,50грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №447 від 05.06.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 37844,45грн. за вивантаження, навантаження, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с.110), підтверджується актом надання послуг №457 від 05.06.2015р. (т.1 з.с.110). Остання дата здійснення оплати - 19.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №447 від 05.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 80,87грн. та 3% річних у розмірі 12,44грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №453 від 08.06.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 66987,36грн. за вивантаження, навантаження, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с.114) підтверджується актом надання послуг №464 від 08.06.2015р. (т.1 з.с. 114). Остання дата здійснення оплати - 23.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №453 від 08.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 35,79грн. та 3% річних у розмірі 5,51грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №474 від 14.06.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 23339,27грн. за сортування вантажу (т.1 а.с.121) підтверджується актом надання послуг №499 від 14.06.2015р. Остання дата здійснення оплати - 29.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №474 від 14.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 37,41грн. та 3% річних у розмірі 5,75грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3 % річних та пені за рахунком №366 від 05.05.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 5198283,86грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів, зберігання та сортування вантажу (т.1 а.с.88) підтверджується актом надання послуг №370 від 05.05.2015р., коносаментами від 30.04.2015р. та від 05.05.2015р. (т.1 а.с. 89-91). Остання дата здійснення оплати - 19.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №366 від 05.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 59815,87грн. та 3% річних у розмірі 5981,59грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №385 від 17.05.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 8253,18грн. за зважування вагонів (т.1 а.с. 92) підтверджується актом надання послуг №390 від 17.05.2015р., коносаментами від 17.05.2015р. (т.1 а.с. 93-94). Остання дата здійснення оплати - 01.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №385 від 17.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 3,17грн. та 3% річних у розмірі 0,68грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №394 від 26.05.2015р. господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 2384816,80грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с. 95) підтверджується актом надання послуг №402 від 26.05.2015р., коносаментами від 17.05.2015р. (т.1 а.с. 93-94). Остання дата здійснення оплати - 10.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №394 від 26.05.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 5488,58грн. та 3% річних у розмірі 1176,12грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3 % річних та пені за рахунком №400 від 27.05.2015р., господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 1056032,71грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с.97) підтверджується актом надання послуг №410 від 27.05.2015р. та коносаментами від 27.05.2015 (т.1 а.с. 98-102). Остання дата здійснення оплати - 11.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №400 від 27.05.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 2820,91грн. та 3% річних у розмірі 433,99грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №439 від 04.06.2015р., господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 158550,97грн. за переміщення вантажу (т.1 а.с.106), підтверджується актом надання послуг №449 від 04.06.2015р. (т.1 з.с. 106) та коносаментами від 04.06.2015р. (т.1 а.с.107-109). Остання дата здійснення оплати - 19.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №439 від 04.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 1016,46грн. та 3% річних у розмірі 156,38грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №449 від 06.06.2015р., господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 4110246,14грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів та зберігання вантажу (т.1 а.с. 449) підтверджується актом надання послуг №458 від 06.06.2015р. (т.1 з.с.111) та коносаментами від 31.05.2015р., від 06.06.2015р. (т.1 а.с.112-113). Остання дата здійснення оплати - 21.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №449 від 06.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 6587,65грн. та 3% річних у розмірі 1013,49грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №467 від 14.06.2015р., господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 3527243,62грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с.115), підтверджується актом надання послуг №481 від 14.06.2015р. (т.1 з.с.115) та коносаментами від 14.06.2015р. (т.1 а.с. 116-120). Остання дата здійснення оплати - 29.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №467 від 14.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 3768,84грн. та 3% річних у розмірі 579,82грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №466 від 14.06.2015р., господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 1277310,83грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с. 122) підтверджується актом надання послуг №480 від 14.06.2015р. (т.1 з.с. 122) та коносаментів від 14.06.2015р. (т.1 а.с. 116-120). Остання дата здійснення оплати - 29.06.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №466 від 14.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 1364,80грн. та 3% річних у розмірі 209,97грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3% річних та пені за рахунком №502 від 30.06.2015р., господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 3121602,28грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів, зберігання вантажу (т.1 а.с. 124) підтверджується актом надання послуг №530 від 30.06.2015р. та коносаментами від 30.06.2015р. (т.1 а.с. 125). Остання дата здійснення оплати - 15.07.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №502 від 30.06.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 12421,88грн. та 3% річних у розмірі 1911,06грн.

Розглядаючи позовні вимоги в частині оплати 3 % річних та пені за рахунком №536 від 01.07.2015р., господарський суд встановив наступне: виконання робіт на загальну суму 68387,87грн. за зберігання вантажу (т.1 а.с. 126) підтверджується актом надання послуг №566 від 01.07.2015р. (т.1 з.с. 126) та коносаментами від 01.07.2015 року (т.1 а.с. 127-128). Остання дата здійснення оплати - 16.07.2015р. Таким чином 15 денний строк оплати по рахунку №536 від 01.07.2015р. відповідачем порушено і стягненню підлягає пеня у розмірі 255,75грн. та 3% річних у розмірі 39,35грн.

Приймаючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача пеню та три відсотки річних господарський суд врахував, що акти наданих позивачем відповідачу послуг підписано та оплачено відповідачем.

Відповідно до пункту б статті 187.1 Податкового кодексу України для послуг датою виникнення податкових зобов'язань є дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При перевірці перерахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат господарський суд врахував положення пункту 3.3 та 3.4 договору.

Враховуючи положення пункту 3.3 та 3.4 договору та вивчивши матеріали справи господарський суд констатує, що сторони встановили строк виконання зобов'язання з оплати робіт (послуг), отже господарський суд встановив і початок прострочення відповідачем грошового зобов'язання.

При здійсненні перерахунку пені та трьох відсотків річних господарський суд врахував положення статті 253 Цивільного кодексу України.

В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

03.11.2016р. від позивача отримано клопотання про заміну його найменування.

Дослідивши долучені до клопотання докази, господарський суд дійшов висновку задовольнити клопотання позивача та здійснити заміну найменування.

Керуючись ст.ст.1,3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, ст.ст. 11, 202, 525, 526, 509, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 25, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Замінити найменування позивача з державного підприємства "Спеціалізований морський порт "ОКТЯБРЬСК" на державне підприємство "СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ "ОЛЬВІЯ".

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, буд.1; ідентифікаційний код 24432974) на користь державного підприємства "СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ "ОЛЬВІЯ" (54052, Миколаївська область, місто Миколаїв, А/Я 170; ідентифікаційний код 19290012) 94850,29грн. (дев'яносто чотири тисячі вісімсот п'ятдесят грн. 29 коп.) пені; 11690,48грн. (одинадцять тисяч шістсот дев'яносто грн. 48 коп.) трьох відсотків річних; 1598,03грн. (одна тисяча п'ятсот дев'яносто вісім грн. 03 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

11.11.2016 року

Суддя ОСОБА_2