ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 року Справа № 904/6070/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Вечірка І.О., Науменка І.М.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: Пономаренко О.Г. - голова ( наказ № 1К від 03.10.1996 р. ), Савченко С.А. - представник ( довіреність № 02-С-14 від 08.01.2014 р. ).

від відповідача: ОСОБА_3 ( свідоцтво про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_1 ).

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. у справі

за позовом Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ",

с. Оженківка, Павлогдрадський район, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 195 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "КОНКУРЕНТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 195 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору оренди № 14/10-11 від 14.10.2011 р. в частині сплати орендних платежів за користування

сівалкою СЗТ-3,6, культиватором КПС-4,2, трактором ЮМЗ, за період з 01.12.2011 р. по 01.05.2016 р. ( за 5 років та 6 місяців по 2 500 грн. в місяць, що склало 165 000 грн. ( оскільки орендна плата складає 30 000 грн. в рік., то 2 500 грн. за 1 місяць ). Після виставлення 13.05.2016 р. вимоги, у ФОП ОСОБА_3 згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України виникло зобвязання сплатити на користь фермерського господарства «Конкурент» заборгованість з орендної плати згідно п. 4.1 договору оренди.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. ( суддя Ярошенко В. І. ) у справі № 904/6070/16 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позовна заява є необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 35 ГПК України судом були враховані обставини, встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 р. у справі № 904/9704/13 що набрало законної сили, у якій брали участь ті самі особи.

Не погодившись з вказаним рішенням Фермерське господарство "КОНКУРЕНТ" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. у справі № 904/6070/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У поданій скарзі йдеться про те, що згідно з п. 4.1 договору плата за передане в оренду майно становить 30 000 грн. за рік, отже за місяць це 2 500 грн. ( 30 000 грн. : 12 ). Позовні вимоги стосуються орендної плати за повні 5 років і неповний рік, а саме 6 місяців ( за період з 01.12.2011 р. р. по 01.05.2016 р.). При цьому договір оренди № 14/10-11 від 01.12.2011 р. - не розірваний, не змінений ( зокрема по ч. 4 ст. 762 ЦК України ), не визнаний недійсним або неукладеним, а тому є чинним і обов'язковим для виконання. З боку Відповідача будь-яких претензій щодо договору оренди не надходило. П. 1 договору встановлений предмет договору: земельна ділянка площею 50 га, сівалка СЗТ-3,6, культиватор КПС-4,2, сарай, трактор ЮМЗ. Арешт спірної сівалки органом ДВС відбувся через 2 роки після прийняття ФОП ОСОБА_3 сівалки СЗТ-3,6 по акту приймання-передачі, а саме 04.12.2013 р. Арешт трактора та культиватора відбувся органом ДВС через 1,6 роки після прийняття ФОП ОСОБА_3 спірної сільгосптехніки по акту приймання-передачі, а саме 12.06.2013 р., але господарський суд не стягнув з розрахунку 30 000 грн. ( без ПДВ ) за 1,6 - 2 роки знаходження спірної сільгосптехніки у Відповідача. Належним і допустимим доказом щодо користування Відповідачем спірним майном є акт приймання-передачі від 01.12.2011 р.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - залишити без змін, оскільки в порушення ст. 33 ГПК України, Позивачем не доведений розмір орендної плати за три спірні одиниці сільгосптехніки, а також безпосереднє їх використання Орендарем, що є умовою нарахування та оплати за п. 5 акту приймання-передачі. Разом з тим, за період з 09.12.2011 р. по 05.10.2012 р. Позивач отримав від Відповідача орендну плату в розмірі 18 696 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 07.11.2012 р. та прибутковими касовими ордерами про отримання грошей. Відповідач вказує на те, що Позивач безпідставно отримав цю платню як за орендоване майно ( трактор, культиватор ), оскільки це майно не використовувалося Орендарем, як предмет оренди, що виключає стягнення орендної плати та оплати за п. 5 акту приймання-передачі. Трактор, культиватор, сівалка були арештовані державною виконавчою службою, у порядку примусового виконання наказу господарського суду, що підтверджується відповідними актами опису арешту майна.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І.М. у складі колегії суддів: Євстигнеєва О.С., Вечірка І.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 р. у справі № 904/6070/16, апеляційну скаргу Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ" прийнято до розгляду, який було призначено на 01.11.2016 р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 31.10.2016 р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, у зв'язку з перебуванням у відрядженні судді Євстигнеєва О.С.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І.М. у складі колегії суддів: Вечірка І.О., Науменка І.М.

По справі оголошувалася перерва з 01.11.2016 р. по 08.11.2016 р.

У судовому засіданні 08.11.2016р.оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, та доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 14.10.2011 р. між Фермерським господарством "Конкурент" ( Орендодавець ) та Приватним підприємцем ОСОБА_3 ( Орендар ) був підписаний Договір оренди № 14/10-11, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає земельну ділянку площею 50 га, що знаходиться на території Межирічської сільської ради і належить фермерському господарству; сіялку СЗТ-3,6; культиватор КПС-4,2; трактор ЮМЗ; сарай, площею 100 кв. м.

Передача - приймання майна здійснюється на підставі відповідного акта, в якому зазначається стан об'єктів. Об'єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання акта прийому-передачі ( п. 2.1 договору ).

П. 3.1 договору сторони передбачили, що строк оренди становить 3 роки з дати приймання об'єкта за актом приймання - передачі. Якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення строку дії Договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично продовжується на тих сами умовах.

За твердженням Позивача ( не спростованим Відповідачем ) договір оренди є автоматично пролонгованим, оскільки розірвання договору за згодою сторін не відбулося.

П. 7.4 договору передбачено, що його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; ліквідації орендодавця; загибелі об'єкта; розірвання договору за згодою сторін; розірвання договору за рішенням суду; в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України.

Розмір орендної плати сторонами обумовлений у розділі 4 спірного договору ( п. п. 4.1-4.3) та становить 30 000 грн. за рік.

Договір набуває чинності в момент його підписання і діє упродовж трьох років ( п. 7.2 договору ).

01.12.2011 р. сторони підписали акт приймання-передачі техніки, за яким були передані лише сівалка СЗТ - 3,6, культиватор КПС - 4,2, трактор ЮМЗ (арк. с. 12).

Згідно з п. 2 акту робочий стан транспортного засобу перевірений Орендарем, транспортний засіб переданий у стані, придатному для експлуатації за прямим призначенням і знаходиться у справному стані.

За п. 3 акту Орендар не має претензій щодо стану транспортного засобу і обсягу виконаних Орендодавцем зобов'язань за договором оренди №14/10-11 за 2011 рік.

П. 5 цього акта сторони обумовили, що три одиниці техніки здаються в оренду з щодобовою оплатою із розрахунку 100 грн. за 1 добу. Оплата нараховується за фактом роботи техніки.

П. 6 акта сторони додатково зазначили про те, що оплата праці на техніці нараховується за фактом роботи із розрахунку 100 грн./д.

Враховуючи, що дата приймання об'єкта ( техніки ) за актом приймання - передачі, складає 01.12.2011 р., то відповідно до п. 3.1 договору оренди, останній діє ( 3 роки ), тобто до 01.12.2014 р.

Розірвання договору, відповідно до п. 7.4 договору можливо за згодою сторін, або за рішенням суду.

Доказів припинення дії договору оренди, зокрема наявності заяв сторін про намір розірвати договір оренди, заявлених саме не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення строку дії Договору ( до 01.12.2014 р. ), та відповідного оформленого згоди сторін, або рішення суду, сторонами суду не надано.

13.05.2016 р., на підставі ст. 530 ЦК України, Орендодавець звернувся до Орендаря із вимогою вих. № 23, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 162 500 грн. ( арк. с. 13-16 ).

26.05.2016 р. Орендар надіслав Позивачеві повідомлення про результат розгляду вимоги від 13.05.2016 р. вих. № 23, в якому відмовив у сплаті заборгованості ( арк. с. 17 ).

Як зазначає Позивач, Відповідач за період використання трьох одиниць орендованої техніки: сівалка СЗТ - 3,6, культиватор КПС - 4,2, трактор ЮМЗ - заборгував 162 500 грн., у зв'язку з чим він звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_3 вказаної заборгованості з орендних платежів. Розрахунок стягуваної суми, Позивач обґрунтовує тим, що згідно з п. 4.1 договору плата за передане в оренду майно становить 30 000 грн. за рік, отже за місяць це 2 500 грн. ( 30 000 грн. : 12 місяців ). Позовні вимоги стосуються орендної плати за повні 5 років і неповний рік, а саме 6 місяців ( за період з 01.12.2011 р. р. по 01.05.2016 р.).

В якості доказів права власності на три одиниці переданої в оренду техніки, Позивачем були надані: свідоцтво серії АБ № 535975 про реєстрацію трактора колісного марки ЮМЗ-6КЛ, реєстраційний № 19895АА, 1992 року випуску, заводський № 762728, двигун 1120453 (арк. с. 88 ); акт від 04.04.2003 року приймання-передачі Фермерським господарством "Конкурент" від пайщика культиватора КПС-4 та рішення Фермерського господарства "Конкурент" про прийняття у власність і оприбуткування культиватора КПС-4 ( КПС-4,2 ) (арк. с. 90 ); товарна накладна № 4-214 на придбання першої сівалки СЗТ-3,6 (арк. с. 95); платіжне доручення № 2 від 25.02.1993 р. щодо придбання у власність другої сівалки (без зазначення ідентифікаційних даних) ( арк. с. 96 ).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилався на рішення господарського суд Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. у справі № 904/9407/13 та обставини встановлені цим рішенням.

З матеріалів справи № 904/9407/13 вбачається, що у грудні 2013 року ФГ "Конкурент" звернулось до господарського суд Дніпропетровської області із позовом до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендних платежів за договором оренди № 14/10-11 від 14.10.2011 р., зокрема за користування трактором ЮМЗ, культиватором КПС та сівалкою СЗТ-3,6 за період з 01.12.2011 р. по 15.10.2013 р. у сумі 55 000 грн. ( із розрахунку 2 500 грн. за 1 місяць ) та 20 000 грн. орендної плати за 200 днів користування з 01.12.2011 р. по 19.06.2012 р. сівалкою СЗТ-3,6, культиватором КПС, трактором ЮМЗ згідно п. 5 акту приймання-передачі ( із розрахунку 100 грн. за добу ).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 р. у справі № 904/9407/13, залишеним в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 17.03.2016 р., відмовлено в задоволені позовних вимог та встановлені наступні обставини.

Так, за змістом п. 4.1. договору щорічна орендна плата у сумі 30 000,00 грн. визначена з урахуванням оренди не тільки спірних трьох одиниць сільгосптехніки - трактора ЮМЗ, культиватора КПС-4,2 та сівалки СЗТ-3,6, а й земельної ділянки площею 50 га та сараю площею 100 кв.м.

Позивачем не доведена величина орендної плати за три спірні одиниці сільгосптехніки, а також безпосереднє їх використання Відповідачем, що є умовою нарахування та оплати за пунктом 5 акту приймання-передачі. Жодних доказів щодо цього (акти про надання послуг, звіти тощо) не надано.

Крім того, нарахування орендної плати за користування трактором ЮМЗ та культиватором КПС-4,2 з 12.06.2013 р. є неправомірним, оскільки вказана сільгосптехніка відповідно до акту опису й арешту майна від 12.06.2013 р. у порядку примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 41/904/334/2013 від 25.02.2013 р. про стягнення з Фермерського господарства "Конкурент" на користь ФОП ОСОБА_3 32 000,00 грн. основного боргу, 208,00 грн. 3% річних та 1720,50 грн. судового збору була арештована та передана державним виконавцем Павлоградського міськрайонного управління юстиції на відповідальне зберігання ОСОБА_5

Укладаючи спірний договір оренди та оформлюючи акт приймання-передачі техніки, сторони не визначили індивідуальні характеристики сівалки СТЗ-3.6. Разом із тим Позивач стверджує про наявність у нього двох сівалок СТЗ-3,6.

Із акту опису й арешту майна від 04.12.2013 р. вбачається, що у порядку примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 41/904/334/2013 від 25.02.2013 р. державним виконавцем Павлоградського міськрайонного управління юстиції була арештована сівалка СТЗ-3,6 та передана на відповідальне зберігання ОСОБА_6

Крім того, із копії договору купівлі-продажу від 16.04.2013 року, прибуткового касового ордеру № 1 від 16.04.2013 року та накладної № 16/04-13 від 16.04.2013 року вбачається, що сівалка СТЗ-3,6 була продана Фермерським господарством "Конкурент" в особі Пономаренка О.Г. ОСОБА_7 за 20 000,00 грн.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, не підлягають доказуванню обставини, встановлені господарськими судами у в процесі розгляду спору у справі № 904/9407/13, стосовно того, що зазначена сільськогосподарська техніка не використовувалася Відповідачем; що ця техніка ( сівалка СЗТ - 3,6, культиватор КПС - 4.2, трактор ЮМЗ ), у подальшому, була арештована і вилучена державним виконавцем у порядку примусового виконання судового рішення. Позивачеві належали дві сівалки СЗТ-3,6; одна з них була передана в оренду Відповідачеві та, як вже зазначалося, арештована і вилучена державним виконавцем, а друга була відчужена Позивачем іншій особі ( ОСОБА_7 ). Установили суди і те, що підстави для відмови від договору згідно з приписами статті 782 ЦК України у Орендодавця були відсутні, оскільки п. 4.1 договору період оплати визначений за рік, проте, термін до якого ця оплата має вноситись не визначений; вимога про оплату Відповідачеві не виставлялася.

Наведене також було зазначене в постанові Вищого господарського суду України від 17.03.2016 р. у справі № 904/9407/13 на яку Позивач посилається в якості обґрунтування своїх позовних вимог, щодо виникнення у Фермерського господарства "Конкурент" права на звернення до господарського суду з відповідним позовом після отримання Відповідачем вимоги про сплату заборгованості по орендній платі.

Місцевий господарський суд оскаржуваним рішенням у даній справі відмовив Позивачу у задоволені вимог про стягнення заборгованості з орендної плати, пославшись на ті обставини, що Позивачем у справі не доведені: правомірність визначення величини орендної плати згідно п. 4.1. договору оренди cтосовно трьох одиниць сільгосптехніки у сумі 2 500 грн. на місяць; наявність підстав для нарахування щодобової орендної плати згідно п. 5 акту приймання-передачі сільгосптехніки; не надано фактичних доказів роботи техніки та не доведено правомірність нарахування орендної плати за спірний період за всіма трьома спірними одиницями сільгосптехніки за обставин їх арешту.

Апеляційний господарський суд вважає такий висновок місцевого господарського суду обґрунтованим у зв'язку з наступним.

Загальні засади цивільного законодавства встановлено ст. 3 ЦК України. До цього переліку, зокрема, належить свобода договору.

За змістом положень ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України ).

Згідно з приписами ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України і ст. 193 ГК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Окремим видом зобов'язання є договір оренди, визначення якого наведено у статтях 283 ГК України та 759 ЦК України. Так, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

У справі, яка розглядається, і судами встановлено, що предметом Договору є тимчасове користування: земельною ділянкою площею 50 га, сіялкою СЗТ-3,6; культиватором КПС-4,2; трактором ЮМЗ; сараєм площею 100 кв. м. і за змістом п. 4.1 договору щорічна орендна плата у сумі 30 000 грн. визначена з урахуванням оренди не тільки зазначених в позові трьох одиниць сільгосптехніки - трактора ЮМЗ, культиватора КПС-4,2, сівалки СЗТ-3,6, а й земельної ділянки та сараю, які відповідно до акту приймання-передачі техніки від 01.12.2011 р. в оренду передані не були. Тому, сторони визначили окремий порядок нарахування орендної плати за користування технікою в п. 5 цього акта, зазначивши, що три одиниці техніки здаються в оренду з щодобовою оплатою із розрахунку 100 грн. за 1 добу. Оплата нараховується за фактом роботи техніки. П. 6 акта сторони додатково зазначили про те, що оплата праці на техніці нараховується за фактом роботи із розрахунку 100 грн./д.

В заявленому позові, Позивач нараховує орендну плату не на підставі умов визначених в акті, а на підставі п. 4.1 договору, що не відповідає умовам договору та приписам чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Позивачем не доведена величина орендної плати за три одиниці сільгосптехніки, виходячи з того, що розмір орендної плати встановлений п. 4.1 договору передбачає таку сплату за користування п'ятьма об'єктами оренди. Також, Позивачем не було доведено суду безпосереднє використання Відповідачем орендованої сільгосптехніки за вказаний в позові період, що є умовою нарахування та оплати за п. 5 акту приймання-передачі. Жодних доказів щодо цього ( акти про надання послуг, звіти тощо ) Позивачем надано не було.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наведене, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

При таких обставинах, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду першої інстанції, оскільки воно прийнято при правильному застосування норм матеріального та процесуального права при повно встановлених обставинах справи.

Керуючись ст. ст. 35, 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. у справі № 904/6070/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 09.11.2016 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Науменко

Суддя І.О. Вечірко