ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" листопада 2016 р.Справа № 922/3661/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" про забезпечення позову, в порядку ст. 66 ГПК України (вх. № 37021 від 04 листопада 2016 року) по справі

за позовом ТОВ "Компанія "Євромет", м. Харків
до Brinker Global SDN BHD, Malaysia
про стягнення коштів у розмірі 37 311,98 доларів США

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа № 922/3661/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" до Brinker Global SDN BHD, про стягнення заборгованості за контрактом № BFQ14RAM від 16 лютого 2016 року у розмірі 37 311,98 доларів США. Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати у розмірі 14 317,37 грн. 31 жовтня 2016 року, ухвалою господарського суду Харківської області, вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3661/16 та призначено її до слухання у судовому засіданні на 23 січня 2017 року, на підставі Конвенції "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів по цивільним та комерційним справам" від 15.11.1965 року достатнім для вирішення даної справи строком визначено 28 жовтня 2017 року включно.

04 листопада 2016 року через канцелярію суду від позивача, товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет", надійшла заява про забезпечення позову, в порядку ст. 66 ГПК України (вх. № 37021 від 04 листопада 2016 року), відповідно до якої позивач просить суд накласти арешт на майна (вантаж) - сталеві труби у кількості 34 зв'язок вагою 24663,00 кг. 50.0000 куб.м., що перебуває у контейнері № MSCU5721578, який знаходиться на терміналі дочірнього підприємства "ГПК Україна" компанії "ГПК Гамбург порт консалтінг ГМБХ" (ФРН) (ДП "ГПК України") (65026, Одеська обл., місто Одеса, Площа Митна, 1).

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 139/COMP/OTR від 24 квітня 2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем, останнім здійснено поставку вантажу в Україну, який (вантаж) був вивантажений на термінал дочірнього підприємства "ГПК Україна" компанії "ГПК Гамбург порт консалтінг ГМБХ" (ФРН) (ДП "ГПК України"), де знаходиться на дату подання заяви про забезпечення позову. З огляду на наведене, а саме те, що на території України перебуває майно відповідача, на яке в майбутньому може бути звернено стягнення для задоволення позовних вимог позивача, що є предметом розгляну даної справи (грошові кошти у розмірі 37 311,98 доларів США), позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майна відповідача.

Суд, розглянувши заяву позивача, товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет", про забезпечення позову, в порядку статті 66 ГПК України (вх. № 37021 від 04 листопада 2016 року), зазначає наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

У пунктах 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як зазначалося вище в даній ухвалі суду, предметом розгляду даної справи є майнова вимога позивача про стягнення з відповідача коштів у розмірі 37 311,98 доларів США за неналежне виконання умов контракту № BFQ14RAM від 16 лютого 2016 року, в заяві ж про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на майно відповідача, яке є предметом контракту № 139/COMP/OTP від 14 квітня 2015 року та поставлялося саме на виконання умов даного контракту.

Тобто, позивачем не доведено наявність зв'язку між заходом до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майна (вантаж) відповідача (яке є предметом контракту № 139/COMP/OTP від 14 квітня 2015 року та поставлялося саме на виконання умов даного контракту) та предмету даного позову, а саме стягнення грошових коштів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, в пункті 1 даної Постанови зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте позивачем до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів того, що майно (вантаж), яке є у відповідача та на яке позивач просить накласти арешт може зникнути, не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію вказаного майна.

Таким чином, позивач документально не підтвердив наявності достатніх підстав для вжиття заходів до забезпечення позову та не довів, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. При цьому саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідного клопотання.

З огляду на вищевикладені обставини і приписи закону, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені заяви товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" про забезпечення позову, в порядку ст. 66 ГПК України (вх. № 37021 від 04 листопада 2016 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Євромет" в задоволенні заяви (вх. № 37021 від 04 листопада 2016 року) про забезпечення позову, в порядку ст. 66 ГПК України.

Суддя ОСОБА_1

справа № 922/3661/16