Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" листопада 2016 р. Справа № 906/1304/14.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребеннікової Н.П.

Розглядаючи справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (м. Київ)

До: 1. Приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані" (м. Київ)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" (м. Київ)

3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіївський маслозавод" с. Галіївка, Чуднівського р-ну)

- за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - фізична особа ОСОБА_2 (м. Житомир)

про стягнення 5348360,96 грн.

Присутні:

від позивача: ОСОБА_3 -дов. №10/29-01 від 11.08.14 р.

від відповідача-1: ОСОБА_4 - керівник (згідно виписки з ЄДР серії АГ №291739)

від відповідача-2: не прибув

від ОСОБА_5 дов. №10/2 від 20.10.2016;

від третьої особи: не прибув

ВСТАНОВИВ:

ПАБ "Банк Форум" (м. Київ) звернулось до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до ПрАТ "Фаворит Компані" (м. Житомир), ТОВ "ОСОБА_1 Компані" (м. Житомир) та ТОВ "Галіївський маслозавод" (с. Галіївка Чуднівського району Житомирської області) про стягнення 5348360,96 грн. заборгованості за Кредитним договором №1-0008/13/16-KL від 12.09.13 р.

Ухвалою від 17.12.2015р. залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - фізичну особу ОСОБА_2 (м. Житомир).

Ухвалою від 01.02.2016р. було зупинено провадження у справі № 906/1304/14 до вирішення господарським судом м. Києва справи № 910/32569/15 із прийняттям судового рішення та вступом останнього в законну силу.

01.09.2016р. до господарського суду позивач надіслав клопотання про поновлення провадження у справі №906/1304/14.

Ухвалою від 29.09.2016р. господарський суд поновив провадження у справі №906/1304/14, вжив заходи по підготовці справи до розгляду.

Ухвалою від 25.10.2016р. господарський суд відклав розгляд справи, зобов'язав сторони виконати вимоги ухвали суду від 29.09.2016р.

В засіданні суду представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача-1 проти позову заперечила.

Представник відповідача-3 надав суду клопотання про зупинення провадження у справі №906/1304/14 до вирішення господарським судом м. Києва справи №910/19418/16 за позовом ТОВ "Галіївський маслозавод" до відповідача-1 ПАТ "Банк Форум" та відповідача-2 ПрАТ "Фаворит Компані" про визнання положень п. 3.4 Кредитного договору №1-0008/13/16-КL від 12.09.2013р. нікчемними та про визнання припиненими правовідносин поручительства ТОВ "Галіївський маслозавод" через зміну позивачем в односторонньому порядку процентної ставки з 20,5 % до 22,5% , внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Представник відповідача-3 доводить, що справа №910/19418/16 пов'язана зі справою №906/1304/14 як за предметом позову , так і суб'єктним складом.

Представник відповідача-1 підтримує клопотання про зупинення провадження у справі, на що заперечує представник позивача.

Господарський суд ухвалює зупинити провадження у справі до вирішення господарським судом м. Києва справи №910/19418/16 по суті та набрання рішенням у цій справі законної сили на підставі п. 1 статті 79 ГПК України, з таких підстав.

У цій справі стягується заборгованість з позичальника та поручителів як солідарних боржників , які у відзивах на позов доводять про припинення поруки за правилом ч. 1 ст. 559 ЦК України через зміну позивачем в односторонньому порядку процентної ставки з 20,5 % до 22,5% , внаслідок чого збільшується обсяг їх відповідальності.

Верховний Суд України щодо цього питання сформулював правовий висновок у постановах від 21 травня 2012 року (№ 6-18цс11, № 6-69цс11), від 20 квітня 2016 року (6-2662цс15) у яких зазначив, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується, а тому в цьому випадку не обов'язково звертатися до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору.

Водночас у постанові від 21.05.2012 (№ 6-20цс11) Верховний Суд України сформулював правовий висновок про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Звертаючись до господарського суду м. Києва з позовом за захистом ТОВ "Галіївський маслозавод" посилається на невизнання банком його права, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Окрім того, у постанові від 24.06.2012 (№ 6-255цс15) Верховний Суд України дійшов висновку про те, що норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

У цій справі кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Окрім того, ТОВ "Галіївський маслозавод", на підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, вважає нікчемними положення п. 3.4 Кредитного договору №1-0008/13/16-КL від 12.09.2013р. у якому сторони домовились про те, що у разі порушення (невиконання або неналежне виконання) позичальником обов'язків, передбачених п.п.5.2.3 (а), (b), (е), (g) п. 5.2.11, п. 5.2.12, п. 5.2.13, п. 5.2.14 цього Договору, а так само, у разі порушення відповідною особою, що виступає поручителем позичальника згідно з п. 1.5. Договору, будь-якого з аналогічних обов'язків за відповідним договором поруки, розмір процентної ставки, встановлений згідно з п. п. 3.2. цього Договору, збільшується на 2% (два проценти) річних. Про факт збільшення розміру процентної ставки , а також дату, з якої остання вважається збільшеною, кредитор письмово повідомляє позичальника. Сторони розуміють, що вищезазначене збільшення розміру процентної ставки буде здійснено в разі настання вищевказаних обставин (умов) та не потребуватиме укладення будь-якого договору про внесення змін до цього Договору , та сторони згодні з таким збільшенням щодо всієї суми можливої заборгованості за кредитом в межах Кредитного Ліміту.

Так, у ч.3. ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За умовою п. 3.2 Кредитного договору №1-0008/13/16-КL від 12.09.2013р. за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього Договору в розмірі 20,5% річних.

Верховний Суд України у постанові від 02.03.2016р. (6-308цс16) зазначив, що відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

У п.2.5.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" також роз'яснено, що за змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку.

Сторони нікчемного правочину не зобов'язані виконувати його умови (навіть якщо суд не визнавав його недійсним).

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, тобто такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Оскільки ТОВ "Галіївський маслозавод" у цій справі має процесуальний статус відповідача, не можна вважати ефективним засобом правового захисту його права на визнання поруки припиненою відзив на позов та додаткові письмові пояснення до нього, в ситуації, коли банк не визнає цього права , що вказує про наявність спору. Не можна вважати ефективним засобом правового захисту його права вважати нікчемною умову п. 3.4 Кредитного договору №1-0008/13/16-КL від 12.09.2013р. відзив на позов та додаткові письмові пояснення до нього, коли вимогу про встановлення її нікчемності не порушує позичальник , а банк не визнає нікчемність цієї умови

На думку суду, нікчемність умови п. 3.4 Кредитного договору №1-0008/13/16-КL від 12.09.2013р. має бути предметом розгляду в окремому позовному провадженні, а не за правилом п.1 ч.1 ст. 83 ГПК України, що наділяє суд правом визнати недійсним оспорюваний правочин.

На підставі вищевикладеного, господарський суд вважає наявними підстави для зупинення провадження у цій справі до вирішення господарським судом м. Києва справи № 910/19418/16.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК України) (п. 12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення").

Разом з тим, відповідно до ст. 79 та п. 6 ч. 1 ст. 106 ГПК України ухвала про зупинення провадження підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 79, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі №906/1304/14 до вирішення по суті справи Господарського суду міста Києва №910/19418/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіївський маслозавод" до відповідача-1 ПАТ "Банк Форум", відповідача-2 ПАТ "Фаворит Компані" про визнання положень договору нікчемними та визнання припиненими правовідносин, які виникли на підставі договору поруки, та набрання рішенням у справі №910/19418/16 законної сили.

2. Сторонам повідомити господарський суд Житомирської області про результати розгляду справи №910/19418/16 шляхом подання відповідного клопотання та належним чином засвідчених копій судових актів у вказаній справі.

Про поновлення провадження по справі та призначення засідання суду сторони будуть повідомлені ухвалою суду.

Ухвала про зупинення провадження підлягає апеляційному оскарженню в порядку ст. 106 ГПК України.

Суддя ОСОБА_6

Друк:

1 - в справу

2-позивачу (простою),

3 - 4 - відповідачу -1 та 3 простою),

5- відповідачу 2 ( рек. з пов.),

6 - фізичній особі ОСОБА_2 ( 10007, Житомирська область, м. Житомир, вул. Саєнко, буд. 223,) ( рек. з пов.)