ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р.

Справа № 914/1363/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Давид Л.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу б/н від 18.08.16 Міської громадської організації Фортуна, м.Львів

на рішення Господарського суду Львівської област від 08.08.16

у справі №914/1363/16

за позовом: Міської громадської організації Фортуна, м.Львів

до відповідача: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів

про: визнання недійсним повідомлення про припинення договірних відносин та зобов'язання видати наказ про продовження дії договору оренди

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2М представник;

від відповідача ОСОБА_3 - представник;

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/1363/16 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Давид Л.Л. та Малех І.Б.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.16 скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 20.10.16.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.10.16 у даній справі розгляд справи відкладено на 03.11.16.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.08.16 у справі №914/1363/16 (суддя Фартушок Т.Б.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

При цьому місцевий господарський суд виходив з того, що рішенням Господарського суду Львівської області від 25.01.2016р. у справі №914/4243/15 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Міської громадської організації Фортуна про зобов'язання повернути об'єкт шляхом виселення позовні вимоги Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради задоволено повністю, вирішено зобовязати Міську громадську організацію Фортуна повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради обєкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 27,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. С.Бандери, 28.

З огляду на встановлення наведеним вище рішенням суду, яке набрало законної сили, факту припинення договірних відносин між сторонами за Договором з 29.09.2015р. у звязку із закінченням строку, на який його було укладено, беручи до уваги недоведеність позовних вимог, в тому числі неналежність способу захисту порушеного права, місцевий господарський суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.16 у даній справі та прийняти нове рішення яким позов задоволити.

При цьому, апелянт покликається на залишення місцевим господарським судом поза увагою обставини щодо відсутності у відповідача законних підстав для відмови позивачеві у продовженні терміну дії договору оренди.

Крім того, на думку апелянта, не відповідає чинному законодавсту висновок місцевого господарського суду стосовно неналежного способу захисту порушеного права, оскільки підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та порушення у звязку з його прийняттям охоронюваних законом інтересів підприємств чи організацій.

3 листопада 2016 року до суду апеляуційної інстанції від скаржника надійшли письмові пояснення, в яких скаржником додатково обгрунтовано позицію, викладену в апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що в основу оскарженого рішення покладено ту обчставину, що рішенням у справі № 914/4243/15 встановлено факт закінчення договору оренди та зобовязання МГО «Фортуна» повернути обєкт оренди.

Разом з цим, як зазначає скаржник, в даній справі розглядається питання законності відмови управління комунальної власності Департаменту економічної політи Львівської міської ради продовжити строк дії договору оренди нерухомомго майна. Вказане питання не розглдалося судом під час прийняття рішення у справі № 914/4243/15, у звяз чим апелянт покликається на відсутність преюдиційних обставин встановлених рішенням у справі 914/4243/15.

Також, 3 листопада 2016 року до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він происть залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її необгрунтованість.

Зокрема, відповідач посилається на те, що право орендодавця відмовитися від продовження договору оренди після його закінчення передбачено чинним законодавством та умовами спірного договору оренди.

Також відповідач не погоджується з твердженнями позивача щодо не порушення ним умов договору, вказану позицію відповідач обгрунтовує Актом перевірки № 794-П/15 від 03.08.15, в якому встановлено факт невикористання приміщення тривалий час та неналежного стану приміщення.

У судовому засідання присутні представники навели свої доводи, міркування та заперечення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 07.11.2012р. між Міською громадською організацією Фортуна (орендар) та Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, приміщень, споруд) №Г-8482-12.

За умовами укладеного договору (п.1.1) орендодавець, відповідно до наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 24.10.2012р. №76-А передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно (обєкт оренди) нежитлові приміщення першого поверху, що позначені в технічній документації під літерами 12-1 та 12-2, загальною площею 27,0м. кв., які розташовані в будівлі за адресою: м.Львів, вул.Степана Бандери, буд.28, що знаходяться на балансі ЛКП Каменяр-Центр (далі Балансоутримувач) для розміщення офісу.

Відповідно до п.3.1. Договору, приймання-передача обєкта оренди здійснюється орендарем та орендодавцем в особі балансоутримувача і оформляється актом приймання-передачі.

Об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передачі (п. 3.4 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що термін дії Договору визначений з 07.11.2012р. до 29.09.2015р. включно.

Відповідно до пункту 4.2. договору, перебіг строку дії договору та настання обовязку орендаря щодо внесення орендної плати починається з дати підписання сторонами цього договору.

Відповідно до пункту 4.3. договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно пункту 5.1. договору розмір орендної плати за обєкт оренди визначається відповідно до чинної на момент укладення договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Львова, затвердженої Ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007р. №897 (із змінами і доповненнями) і складає (87400х0,02)/12х0,997х1,001= 145,38грн. без урахування ПДВ за перший місяць оренди; при цьому враховуються індекси інфляції за жовтень і листопад 2012р.

Відповідно до пункту 5.2. договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше двадцятого числа місяця за попередній місяць.

Згідно з п.9.1 договору, повернення орендодавцю обєкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання.

Сторони повинні приступити до передачі обєкта оренди протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди (п. 9.2).

Згідно з п.9.3 договору обєкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї з подій, вказаних в п.9.1 цього договору.

При передачі обєкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується сторонами (п. 9.4).

У п.9.5 договору зазначено, що обєкт оренди вважається переданим Орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання.

Відповідно до п.9.6 договору, у разі припинення або розірвання договору орендар повинен повернути орендодавцеві обєкт оренди в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану об'єкта оренди з вини орендаря.

Згідно пункту 13.1. договору після закінчення строку дії договору його переоформлення буде здійснюватись в порядку, передбаченому ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Актом №118 обстеження об'єкта оренди встановлено, що орендовані за договором приміщення використовуються належним чином та перебувають у задовільному технічному стані.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомленням про припинення договірних відносин від 30.09.2015р. вих.№2302-вих.-2212 орендодавець повідомив орендаря про припинення договірних відносин у звязку із закінченням терміну дії договору, зважаючи на те, що укладений між сторонами договір оренди припинив свою дію 29.09.2015р. у звязку із закінченням строку, на який його було укладено та повідомив останнього про необхідність повернення орендованого за договором майна.

Посилаючись на наявність передбаченого законом переважного право на укладення договору оренди, МГО «Фортуна» звернулася до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання недійсним повідомлення про припинення договірних відносин та зобов'язання позивача видати наказ про продовження дії договору оренди.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як зазначено вище спірні правовідносини сторін виникли з договору оренди нерухомого майна. Зважаючи на перебування обєкта оренди в комунальній власності, у даному випадку підлягають застосування норми спеціального Закону України «Про оренду державного і комунального майна».

Згідно з ст.2 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частина перша статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно ч.2 ст.17 Закону України Про оренду державного та комунального майна та ч.4 ст.284 ГК України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У пункті 4.1 Постанови від 29.05.2013 року №12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна Пленум Вищого господарського суду України зазначає наступне. Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

З матеріалів справи вбачається та зазначено вище, строк дії договору оренди встановлений п. 4.1 договору, а саме до 29.09.15, при цьому 30.09.15 орендодавцем було повідомлено орендаря про небажання продовжувати договірні відносини, у звязку з чим було направлено відповідне повідомлення.

Зі змісту наведених вище правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВСУ від 03.06.2008 р. № 2-11/9948-2007, від 18.08.2009 р. № 2/385).

Посилання скаржника на п.5.2.15 Положення про оренду майна територіальної громади м.Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №897 від 07.06.2007, яким передбачено , що орендар, який належно виконує свої обовязки за договором оренди нерухомого майна, строк дії якого закінчується, має переважне право на продовження договору оренди на новий строк, спростовуються наведеними вище обставнами.

Крім того, зазначений скаржником пункт не підлягає застосування у даному випадку з огляду на небажання орендодавця продовжувати договір оренди, про що належним чином повідомлено орендаря.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що закон не містить вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення орендарем в строк протягом місяця, а також про зобов'язання власника перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата, а зазначається лише про обов'язок орендаря здійснити письмове попередження орендаря, що і було ним (орендодавцем) зроблено ( постанова ВСУ у справі №3-266гс16 від 20 квітня 2016 року)

Крім того, як встановлено місцевим господарським судом, рішенням Господарського суду Львівської області від 25.01.2016р., яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 року у справі №914/4243/15 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Міської громадської організації Фортуна про зобов'язання повернути об'єкт шляхом виселення позовні вимоги Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради задоволено повністю, вирішено зобовязати Міську громадську організацію Фортуна повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради обєкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 27,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. С.Бандери, 28.

Вказаним рішенням у справі №914/4243/15 також встановлено факт припинення дії договору оренди.

Разом з цим, покликання відповідача та місцевого господарського суду на Акт проведення обстеження №794-П/15, яким встановлено неналежність використання приміщення не мають юридичного значення для оцінки обставин у даній справі, оскільки договір оренди припинився у звязку із закінченням терміну його дії та небажанням орендодавця продовжувати такий договір, а не достроково у звязку з порушенням чи невиконанням сторонами його умов.

Також, судом апеляційної інстанції критично оцінюється посилання на рішення комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова 11.11.2015р. яким відмовлено у продовженні договору у звязку із неналежним виконанням орендарем своїх обовязків за договором, оскільки станом на момент прийняття вказаного рішення комісії, договір оренди вже був припинений відповідно до вимог закону та умов самого договору оренди.

Покликання позивача на те, що відповідачем не було доведено обставин щодо необхідності використання орендованого майна для потреб власника, як того вимагає ч.3 ст.17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», спростовується судом апеляційної інстанції, оскільки право орендодавця на відмову від продовження договору оренди після закінчення терміну на який його було укладено не ставиться у залежність від намірів орендодавця використовувати майно для власних потреб або від будь-яких інших обставин.

Щодо посилання скаржника на неправомірність зазначення місцевим господарським судом про неправильно обраний позивачем спосіб захисту, колегія суддів зазначає наступне:

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Разом з цим, звернення позивачем з позовом про визнання недійсним повідомлення про припинення договірних відносин не відповідає перебаченим законом способом захисту порушеного права, оскільки окаржене повідомлення носить інформативний характер і може бути використане як доказ у разі звернення з позовом до суду та підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, серед способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачено такого способу захисту, як установлення правовідносин. В даному випадку, в позовній заяві фактично міститься вимога про встановлення юридичного факту - визнання договору продовженим (шляхом зобовязання відповідача видати наказ про його продовження), що також не відповідає способам захисту порушеного прав.

Таким чином з огляду на все вищенаведене, колегія суддів зазначає, оцінюючи питання правильно обраного способу захисту необхідно дослідити можливість відповідним способом поновити порушені права у разі існування останніх. Способом захисту прав є відповідні заходи, які дають обєктивні підстави постраждалій особі відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру. Відтак у разі, коли обраний спосіб не є таким, що спричинятиме поновлення порушених прав, а тим більш якщо він не передбачений ст. 16 ЦКУ, ст. 20 ГКУ, іншим правовим положеннями законодавчого акту чи договору, суд не має правових підстав для задоволення відповідних позовних вимог.

З огляду на встановлений судом факт припинення договору оренди зважаючи на закінчення терміну на який його було укладено, обрання позивачем способу захисту який не відповідає нормам законодавства, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду щодо відмови у позові.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на наведене вище, а також на те, що обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не підтверджені належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів апеляційної інстанції не знайшла підстав для її задоволення та скасування рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.16.

Судовий збір покласти на скаржника відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.16 у справі № 914/1363/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Міської громадської організації Фортуна - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.11.16

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Малех І.Б.