ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. Справа № 922/3222/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю № 28/09/1 від 28 вересня 2016 року,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вх. №2784 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 28 вересня 2016 року у справі №922/3222/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

до Приватного підприємства "Парадігма-СІ, м. Харків"

про стягнення 19000000,00грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28 вересня 2016 року у справі №922/3222/16 повернуто позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та додані до неї документи без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 28 вересня 2016 року у справі №922/3222/16 та ухвалити нове рішення, яким прийняти справу до розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник посилається, зокрема на те, що Національним банком України віднесено АТ КБ "ТК Кредит" до категорії неплатоспроможних та розпочату процедуру ліквідації. Крім того, зазначає, що оплата витрат, повязаних із здійсненням ліквідації проводиться в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Також вказує на те, що матиме змогу сплатити судовий збір в листопаді 2016 року, що на його думку, підтверджує спроможність Банку погасити заборгованість по сплаті судового збору в подальшому до винесення судом рішення по справі.

Вважає, що судом першої інстанції в порушення статті 8 Закону України "Про судовий збір" залишено поза увагою неспроможність Банку сплатити судовий збір у звязку із скрутним матеріальним становищем.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2016 року у справі №922/3222/16 прийнято апеляційну скаргу позивача до провадження, розгляд справи призначений на 01 листопада 2016 року.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, не направив свого представника для участі в даному засіданні та не повідомив суд про причини його неявки.

Конверт з судовою кореспонденцією, адресований ПП "Парадігма-СІ" направлявся на адресу відповідача, проте повернувся до суду з відміткою поштового відділення "через незапит".

Згідно пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги, керуючись приписами пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", судова колегія дійшла висновку, що учасникам судового процесу створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Харківської області від 28 вересня 2016 року у справі №922/3222/16 скасувати та ухвалити нове рішення, яким прийняти справу до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного підприємства "Парадігма - СІ" заборгованість в сумі 19 000 000,00грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором врахування векселя № 257/13 від 04.11.2015р. щодо невиконання зобов`язання відносно платежу за векселем.

Також Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулось до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору на підставі ст.8 Закону України "Про судовий збір" до винесення рішення по справі, у зв'язку із початком ліквідаційної процедури, важким фінансовим станом та неможливістю позивача сплатити судовий збір в розмірі 206 700,00грн.

При винесенні оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви без розгляду, Господарський суд Харківської області, керуючись приписами ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 57, 63 Господарського процесуального кодексу України, виходив з того, що позивачем не надано доказів, що на момент винесення рішення у справі майновий стан Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не перешкоджатиме сплаті останнім судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України № 3674-VІ від 08.07.2011 "Про судовий збір", який набрав чинності 01.11.2011р.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір визначені розміри ставок судового збору, що справляється з апеляційних і касаційних скарг на судові рішення, у тому числі згідно із підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір (у редакції чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з позовної заяви ціна позову складає 19 000 000,00 грн., у звязку з чим судовий збір за подання позовної заяви становить 150 розмірів мінімальної заробітної плати та дорівнює 206700,00грн.

При поданні позовної заяви позивачем не надано доказів сплати судового збору, натомість АТ КБ "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просив суд першої інстанції відстрочити сплату судового збору.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у його задоволені, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно із пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (пункт 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір").

Сплата судового збору може бути відстрочена чи розстрочена на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. При цьому відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком (постанова Вищого господарського суду України від 23.03.2016 у справі №904/397/16).

Як вбачається з клопотання про відстрочення сплати судового збору, заявник зазначив про неможливість сплатити судовий збір у встановленому порядку та розмірі у звязку з важким фінансовим становищем.

В обґрунтування вказаного клопотання, позивач посилався на те, що у звязку з віднесенням АТ КБ "ТК Кредит" до категорії неплатоспроможних та початком процедури ліквідації, позивач не здійснює господарської діяльності та фактично не отримує прибутків.

Також зазначив, що кошторис на сплату судових витрат (судового збору), затверджений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, є обмеженим у розмірі 120 000,00 грн. в місяць.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, який набрав чинність 01.09.2015р., внесені зміни до Закону України Про судовий збір, згідно з яким статтю 5 цього Закону викладено у новій редакції. Так, відповідно до Закону України Про судовий збір ( зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору) до переліку осіб, звільнених від сплати судового збору не відноситься Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Таким чином, законодавець визначив, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не звільняється від сплати судового збору при поданні позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Згідно з ст. 4 вказаного закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Отже, виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, є завданням Фонду гарантування вкладів, у зв'язку з чим посилання на скрутне фінансове становище банку не може бути підставою для розстрочення сплати судового збору.

Крім того, звертаючись з апеляційною скаргою, позивач, зокрема, зазначив, що кошторис витрат АТ КБ "ТК Кредит", повязаних із здійсненням ліквідації, що затверджений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, передбачає 208 052,85грн. в квартал на оплату послуг нотаріусів та сплату судових витрат (судового збору), що розподілені наступним чином: жовтень 1352,85грн., листопад 206700,00грн., грудень 00 гривень.

Вважає, що зазначене підтверджує можливість сплатити судовий збір у встановленому порядку та розмірі в листопаді 2016 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись з позовом у вересні 2016 року жодним чином не обґрунтовував можливість сплати судового збору до винесення рішення у справі та не надавав відповідних доказів.

Крім того, кошторис наданий апелянтом до суду апеляційної інстанції в підтвердження можливості сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі, затверджений лише 29 вересня 2016 року, тоді як оскаржувана ухвала винесена 28 вересня 2016 року.

За таких обставин, на час прийняття оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції вірно встановлено, що скаржником у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не зазначено конкретної дати сплати судового збору та не вказано, з настанням яких обставин у нього зявиться можливість сплатити судовий збір до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо відмови Публічному акціонерному товариству Комерційного банку "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Оскільки позивачем не було сплачено судовий збір, суд першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву Публічному акціонерному товариству Комерційного банку "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Як роз'яснено в абзаці 3 п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Отже, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб'єктів господарювання та громадян поставлено законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення (розстрочення) сплати судового збору призведе до порушення вказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідно до частини 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Виходячи з наведеного правові підстави для зміни або скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області 28 вересня 2016 року у справі №922/3222/16 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 28 вересня 2016 року у справі №922/3222/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 01.11.2016р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Пелипенко Н.М.