РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016Справа №910/16729/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» стягнення заборгованості у розмірі 51 482 грн. 26 коп.
Представники:

від Позивача: ОСОБА_1 (представник за довіреністю);

від Відповідача: не зявились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 51 482 грн. 26 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 09.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» (Покупець) було укладено Договір постачання №0845, відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставляти і передавати на умовах даного Договору продовольчу продукцію у власність Покупця, а Покупець зобовязався приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного Договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він поставив товар суму в розмірі 44 349 грн. 92 коп., що підтверджується видатковими накладними, проте Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобовязань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» в розмірі 41 962 грн. 46 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» 3% річних у розмірі 812 грн. 41 коп., пеню у розмірі 8 707 грн. 39 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/16729/16, судове засідання призначено на 28.09.2016 року.

27.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

28.09.2016 року в судове засідання зявився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 12.09.2016 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 13.09.2016 року.

Суд на місці ухвалив задовольнити клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку зобовязати Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості в розмірі 41 962,46 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.09.2016 року відкладено розгляд справи на 02.11.2016 року, у звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

26.10.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відкласти розгляд справи та витребувати у Позивача детальний розрахунок заборгованості, заявлений у позовній заяві та копії довіреностей на осіб уповноважених приймати товар.

02.11.2016 року в судове засідання зявився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши клопотання Відповідача про витребування у Позивача копії довіреностей на осіб уповноважених приймати товар, зазначає наступне.

Мінфін наказом від 30.09.2014 р. № 987 скасував свій наказ Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей від 16.05.1996 р. № 99. Разом із втратою чинності наказом № 99 підуть в небуття як сама звична форма довіреності, так і журнал реєстрації довіреностей та форма акта на списання бланків довіреностей.

У межах повноважень, встановлених ст. 6 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.99 р. № 996-XIV (далі Закон № 996), Мінфін видав наказ Про внесення зміни до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та визнання такими, що втратили чинність, наказів Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99 та від 24 березня 2000 року № 61 від 30.09.2014 р. № 987 (далі Наказ № 987), яким доповнив Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом від 24.05.95 р. № 88 (далі Положення № 88), нормою про те, що повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Враховуючи викладене, Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання Відповідача про витребування доказів копії довіреностей.

Крім того, Суд, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання Відповідача в частині витребування детального розрахунку заборгованості, однак, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку зобовязати Позивача:

- надати докази на підтвердження здійснення часткової оплати Товариством з обмеженою відповідальністю АВТОРИТЕТ-2012 за Договором №0845 від 09.12.2015 року;

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОРИТЕТ-2012.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2016 року відкладено розгляд справи на 09.11.2016 року, у звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

07.11.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог, якою просив Суд стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 41 962 грн. 46 коп., пеню у розмірі 12 280 грн. 29 коп., 3% річних у розмірі 1 260 грн. 41 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.11.2016 року заяву про збільшення розміру позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» від 07.11.2016 року на підставі статті 63 Господарського процесуального кодексу України повернуто заявникові без розгляду.

В судовому засіданні 09 листопада 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 року у справі № 910/16729/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» є 01021, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕЧНИКОВА, будинок 11.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/16729/16 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 09 листопада 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

09.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» (Покупець) було укладено Договір постачання №0845, відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставляти і передавати на умовах даного Договору продовольчу продукцію у власність Покупця, а Покупець зобовязався приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного Договору.

Відповідно до п.3.3 Договору вартість конкретної партії товару визначається виходячи із замовлення Покупця, накладних на товар, які підтверджують кількість фактично прийнятого Покупцем товару, поставленого Постачальником згідно даного Договору.

Згідно з п. 4.6 Договору перехід права власності на товар та ризик його випадкової загибелі переходить від Постачальника до Покупця в момент його передачі Покупцю, про що свідчить його підпис на видатковій накладній.

У п.7.2 Договору зазначено, що Покупець зобовязується оплачувати кожну конкретну партію товару в строк, що не перевищує 21 календарний день з моменту виконання Постачальником зобовязання з поставки відповідної партії товару згідно п.4.6 даного Договору. Якщо останній день строку оплати приходиться на вихідний або святковий день, то оплата поставленої партії товару здійснюється на наступний робочий день за вихідним або святковим днем.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань, що передбачені даним Договором, винна сторона виплачує на користь іншої сторони суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру невиконаних зобовязань за кожний день прострочення виконання.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками і діє впродовж календарного року. (п.11.1 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачання №0845 від 09.12.2015 року Позивач поставив товар, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №19 від 05.01.2016 р. на суму 3500 грн. 39 коп., №20 від 05.01.2016 р. на суму 5592 грн. 72 коп., №21 від 05.01.2016 р. на суму 1159 грн. 72 коп., №22 від 05.01.2016 р. на суму 2211 грн. 58 коп., №23 від 05.01.2016 р. на суму 3 930 грн. 44 коп., №24 від 05.01.2016 р. на суму 2 828 грн. 63 коп., №25 від 05.01.2016 р. на суму 1 984 грн. 46 коп., №32 від 06.01.2016 р. на суму 6 649 грн. 39 коп., №33 від 06.01.2016 р. на суму 4 052 грн. 63 коп., №34 від 06.01.2016 р. на суму 4 733 грн. 96 коп., №35 від 06.01.2016 р. на суму 2 828 грн. 63 коп., №36 від 06.01.2016 р. на суму 1 984 грн. 46 коп., №37 від 06.01.2016 р. на суму 2 410 грн. 76 коп., а загалом на суму в розмірі 44 349 грн. 92 коп., проте Відповідачем було сплачено за отриманий товар суму в розмірі 2 387 грн. 46 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобовязань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» в розмірі 41 962 грн. 46 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» 3% річних у розмірі 812 грн. 41 коп., пеню у розмірі 8 707 грн. 39 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору постачання №0845 від 09.12.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачання №0845 від 09.12.2015 року Позивач поставив товар, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №19 від 05.01.2016 р. на суму 3500 грн. 39 коп., №20 від 05.01.2016 р. на суму 5592 грн. 72 коп., №21 від 05.01.2016 р. на суму 1159 грн. 72 коп., №22 від 05.01.2016 р. на суму 2211 грн. 58 коп., №23 від 05.01.2016 р. на суму 3 930 грн. 44 коп., №24 від 05.01.2016 р. на суму 2 828 грн. 63 коп., №25 від 05.01.2016 р. на суму 1 984 грн. 46 коп., №32 від 06.01.2016 р. на суму 6 649 грн. 39 коп., №33 від 06.01.2016 р. на суму 4 052 грн. 63 коп., №34 від 06.01.2016 р. на суму 4 733 грн. 96 коп., №35 від 06.01.2016 р. на суму 2 828 грн. 63 коп., №36 від 06.01.2016 р. на суму 1 984 грн. 46 коп., №37 від 06.01.2016 р. на суму 2 410 грн. 76 коп., а загалом на суму в розмірі 44 349 грн. 92 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідачем було сплачено за отриманий товар суму в розмірі 2 387 грн. 46 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-20122 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» за Договором постачання №0845 від 09.12.2015 року становить 41 962 грн. 46 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» в розмірі 41 962 грн. 46 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості отриманого й прийнятого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 41 962 грн. 46 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 27.01.2016 р. по 09.09.2016 р. у розмірі 812 грн. 41 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитору зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отриманий товар за Договором постачання №0845 від 09.12.2015 року за загальний період прострочки з 27.01.2016 р. по 09.09.2016 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 812 грн. 41 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобовязання за загальний період з 27.01.2016 року по 09.09.2016 року.

Крім того, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 27.01.2016 р. по 27.07.2016 р. у розмірі 8 707 грн. 39 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань, що передбачені даним Договором, винна сторона виплачує на користь іншої сторони суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру невиконаних зобовязань за кожний день прострочення виконання.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобовязання з 27.01.2016 р. по 27.07.2016 р. у розмірі 8 707 грн. 39 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у звязку з невірним розрахунком Позивача, оскільки при здійсненні розрахунку пені Позивач не врахував, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені. За таких підстав, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня в розмірі 8 682 грн. 58 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобовязання з 27.01.2016 року по 27.07.2016 року.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 41 962 грн. 46 коп., 3% річних у розмірі 812 грн. 41 коп. та пеня у розмірі 8 682 грн. 58 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОРИТЕТ-2012» (01021, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕЧНИКОВА, будинок 11, Ідентифікаційний код юридичної особи 38650546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРБІКА» (04074, м.Київ, ВУЛИЦЯ БЕРЕЖАНСЬКА, будинок 4, Ідентифікаційний код юридичної особи 37245009) заборгованість у розмірі 41 962 (сорок одна тисяча девятсот шістдесят дві) грн. 46 (сорок шість) коп., 3% річних у розмірі 812 (вісімсот дванадцять) грн. 41 (сорок одна) коп., пеню у розмірі 8 682 (вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 58 (пятдесят вісім) коп. та судовий збір у розмірі 1 377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 34 (тридцять чотири) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 14 листопада 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин