ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа № 921/892/15-г/5

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ за вих..№14/5-1815в від 26.09.2016р.

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.09.2016р. про розстрочення виконання рішення

у справі № 921/892/15-г/5

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ

до відповідача публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» м. Тернопіль

про стягнення 6 047 661,40грн.

за участю представників сторін від:

позивача: не зявився;

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 20.01.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19.09.2016 р. (суддя М.С. Стадник) заяву публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" від 20.08.2016р. №589 про розстрочення виконання рішення у справі №921/892/15-г/5 задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015р. у справі №921/892/15-г/5, яким на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» 5 728 072, 51 грн., з яких: 2 978 442, 57 грн. боргу, 2 284 311,67 грн. втрат від інфляції, 26 231, 87 грн. 3% річних, 133 023, 50 грн. пені, та 69 979, 90 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору, строком на 12 місяців шляхом сплати рівними частками щомісяця по 477 339, 38 грн., починаючи з листопада 2016 року.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник не є комерційною організацією та єдиною статтею доходу підприємства є розподіл (транспортування) природного газу, крім цього, підприємство перебуває у важкому фінансовому становищі, а дебіторська заборгованість споживачів становить 75 376,0 тис. грн.

Позивачем подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити боржнику у задоволенні заяви про розстрочення рішення суду. В своїй апеляційній скарзі скаржник загалом посилається на те, що при прийнятті вказаної ухвали суд першої інстанції не взяв до уваги, що боржником не надано докази наявності виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду згідно ст. 121 ГПК України. Крім цього, апелянт зазначає, що він розраховує на те, що вчасне виконання контрагентами своїх зобовязань перед позивачем, в тому числі згідно судових рішень, мінімалізує ризик невчасних розрахунків НАК «Нафтогаз України» за поставлений згідно зовнішньоекономічних контрактів імпортований природний газ, зменшить можливі фінансові втрати позивача та позбавить необхідності залучати комерційні кредити для розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, однак в судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо її задоволення, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Представник позивача в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання.

В судовому засіданні представником відповідача викладено заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015р. у даній справі, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2016р., позовні вимоги ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» 5 728 072, 51 грн., з яких 2 978 442, 57 грн. боргу, 2 284 311,67 грн. втрат від інфляції, 26 231, 87 грн. 3% річних, 133 023, 50 грн. пені, та 69 979, 90 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору, в решті позову відмовлено.

На виконання рішення господарського суду 02.03.2016 р., на підставі ст. 116 ГПК України, видано наказ.

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» звернулось із заявою від 20.08.2016р. №589 про розстрочення виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015р. строком на 18 (вісімнадцять) місяців шляхом сплати рівними частками щомісячно по 318 226,25 грн., починаючи з листопада 2016р.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

З аналізу зазначеної норми випливає, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У Рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (Рішення, Конституційний Суд, від 26.06.2013, № 5-рп/2013) зазначено, що до обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім'ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та потребує відповідного доведення заінтересованою особою з урахуванням норм статей 32, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в обґрунтування свого клопотання та на підтвердження важкого фінансового становища подав довідки Приватбанку про рахунок і залишок коштів, виданої ПАТ «Тернопільміськгаз», згідно яких, залишок коштів на рахунку товариства №2039 станом на 01.08.2016р. становить 9616,15 грн., а згідно довідки філії АТ «Укрексімбанк», залишок коштів на поточному рахунку товариства №0755/980 станом на 05.08.2016р. становить 234,64 грн. Окрім цього, відповідачем подано довідку щодо розрахунків ПАТ «Тернопільміськгаз», відповідно до якої, товариство протягом II півріччя 2015р. та I півріччя 2016р. перерахувало в рахунок погашення заборгованості перед НАК «Нафтогаз України» за природний газ, отриманий до 01.07.2015р., 78,4 млн. грн. При цьому, на підтвердження можливості сплати суми боргу рівними частинами протягом строку, зазначеного у заяві, представник боржника надав суду прогнозований розрахунок доходів та витрат ПАТ «Тернопільміськгаз» на 12 місяців з 01.09.2016р., де сума прибутку за рік становить 14 042,83 тис. грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що при прийнятті рішення про розстрочення виконання рішення суду необхідно враховувати таке:

- відсутність у ПАТ «Тернопільміськгаз» коштів на погашення заборгованості, в тому числі штрафних санкцій, оскільки єдиним джерелом доходу у підприємства є тариф на транспортування природного газу розподільними газопроводами;

- на виконанні в органах ДВС, крім наказу господарського суду, виданого на виконання рішення від 16.11.2015р. по даній справі (постанова від 07.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 51571125; постанова від 21.07.2016р. про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ПАТ «Тернопільміськгаз»; постанова від 05.08.2016р. про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти ПАТ «Тернопільміськгаз», що містяться на всіх рахунках у банківських установах), знаходяться накази господарського суду по інших справах щодо стягнення з ПАТ «Тернопільміськгаз» на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України» на суму близько 20166 тис. грн., в межах виконання яких також накладений арешт на майно та кошти ПАТ «Тернопільміськгаз»;

- за результатами діяльності в 2015р. та першому кварталі 2016р. товариство зазнало збитків на загальну суму понад 31 млн. грн., що підтверджується копією балансу за звітний період;

- споживачі природного газу несвоєчасно проводять розрахунки з ПАТ «Тернопільміськгаз» за поставлений природній газ і станом на 01.07.2016р. дебіторська заборгованість складає 75 376,0 тис. грн., в тому числі борг бюджетних установ 775,0 тис. грн., заборгованість фізичних осіб за природний газ 49105,3 тис. грн.;

- з 01.07.2015р. товариство не здійснює діяльність з постачання природного газу, що складало 58,8% з врахуванням вартості природного газу, дохідної частини товариства за результатами 2014 року, а єдиною статтею доходу станом на сьогоднішній день є розподіл (транспортування) природного газу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає таке.

Вирішуючи питання про застосування розстрочки виконання рішення суду, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан тощо. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та з врахуванням того, що боржник є некомерційною організацією та є єдиною газорозподільною організацією на території м. Тернопіль та Тернопільського району, що здійснює стратегічну функцію в межах території ліцензованої діяльності по безперебійному та своєчасному забезпеченню споживачів природним газом, а вжиття примусових заходів щодо стягнення заборгованості зупинить підприємство та буде підставою неможливості належного здійснення вищевказаної діяльності, і, як наслідок, ще більше може ускладнити важке фінансове становище підприємства, призвести до банкрутства та поставити під загрозу безперебійне проходження опалювального сезону, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала суду прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.09.2016 р. у справі

№ 921/892/15-7/5 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.10.2016 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Скрипчук О.С.

ОСОБА_1