РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016Справа №910/16210/16

За позовомМіністерства оборони України
доТовариства з обмеженою відповідальністю "АВІА СНАБ СЕРВІС"
простягнення 1535891,92 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.
Представники:
від позивача Мелимука Ю.Р. - представник
від відповідача Шульга О.І. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІА СНАБ СЕРВІС" про стягнення 1535891,92 грн., з яких 1108649,72 грн. пені та 427242,20 грн. 7% штрафу за неналежне виконання зобов`язань за договором №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації від 12.11.2012.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами договору №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації від 12.11.2012, не виконав свої зобов`язання щодо поставки товару, внаслідок чого позивачем було нараховано 1108649,72 грн. пені згідно п.7.2 договору та 427242,20 грн. 7% штрафу згідно з абз.3 ч.2 ст.231 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/16210/16, розгляд якої призначено на 28.09.2016.

В судовому засіданні 28.09.2016 оголошено перерву до 20.10.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 20.10.2016 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 20.10.2016 з`явився. Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що згідно умов укладеного між сторонами договору поставка товару повинна була бути здійснена відповідачем у строк до 18.12.2012, а отже, позивач був обізнаний про порушення його прав вже з 18.12.2012. При цьому, як зазначає відповідач, з метою досудового врегулювання спору, 29.01.2013 позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія № 287/3/750/с з вимогою про оплату штрафних санкції за неналежне виконання умов договору №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації від 12.11.2012. Отже, на думку відповідача, обізнаність позивача про порушення його прав за укладеним між сторонами правочином випливає як зі змісту самого договору, так і з факту направлення позивачем на адресу відповідача претензії за №287/3/750/с від 29.01.2013, у зв`язку з чим відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо заявлених у позовній заяві, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також відповідач надав суду заяву про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2012 між Міністерство оборони України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІА СНАБ СЕРВІС" (постачальник, відповідач) було укладено договір поставки продукції №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у 2012 році поставити замовнику товари, а замовник прийняти і оплатити такі товари для забезпечення діяльності миротворчих контингентів (п.1.1.), найменування товару: вузли та деталі для літальних апаратів, код 35.30.5 згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК016-97, а саме: авіаційно-технічне майно (далі - вироби) технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації. Кількісні характеристики товарів, що закуповуються за договором, зазначені у специфікації поставки товарів (додаток 1) (п.1.2), ціна договору складає 6103460,00 грн., у тому числі ПДВ 1017243,33 грн. Вартість товарів, фактично поставлених постачальником, не може перевищувати ціни договору. У випадку перевищення постачальником ціни договору сума перевищення не підлягає оплаті (п.3.1), термін поставки товарів - до 18.12.2012 з урахуванням специфікації поставки товарів (додаток 1) (п.5.1), умови поставки - DDP склад вантажоотримувача замовника (склад військової частини А1604, смт. Чорнобаївка Херсонської обл., та А2595, м. Броди Львівської обл.), відповідно офіційних правил тлумачення торгових термінів INCOTERMS 2010 (п.5.2), у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості (з ПДВ) непоставлених товарів за кожний календарний день прострочення поза встановлені договором терміни поставки товарів, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України (п.7.2), договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2012, а в частині виконання зобов`язань - до їх повного виконання (п.10.1).

30.11.2012 відповідач звернувся до позивача з листом за вих.№176 з проханням про продовження строку поставки товарів за договором.

Листом за вих.№185 від 19.12.2012 відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку із браком вільних коштів, який виник внаслідок існування значної заборгованості позивача перед відповідачем, зобов`язання за договором №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації від 12.11.2012 виконані не будуть.

29.01.2013 позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія № 287/3/750/с з вимогою про оплату штрафних санкції за неналежне виконання умов договору №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації від 12.11.2012.

Згідно протоколу від 03.04.2013 наради щодо вирішення спірних питань щодо виконання умов спірногодоговору №116/6/12/9 від 12.11.2012, який затверджений 08.04.2013, вирішено підготувати запит щодо можливості продовження строку дії договору, опрацювати питання щодо його розірвання в односторонньому порядку з боку замовника та відповідачу повідомити рішення щодо задоволення претензії позивача.

Листом за вих.№49 відповідач повідомив позивача про готовність виконати умови договору та поставити відповідний товар.

Листом за вих.№116/6/5066 від 26.04.2013 позивач повідомив відповідача про неможливість продовження строку дії договору.

06.08.2016 позивачем на адресу відповідача був надісланий лист № 116/6/12612 з проханням повідомити результати розгляду претензії № 287/3/750/с від 29.01.2013.

Оскільки відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, узгоджений між сторонами товар у встановлені строки не поставив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1108649,72 грн. пені та 427242,20 грн. 7% штрафу за неналежне виконання зобов`язань за договором №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації від 12.11.2012.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм ч. 1 та ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений укладеним між сторонами договором строк товар позивачу не поставив, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Приписами ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: - за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості (з ПДВ) непоставлених товарів за кожний календарний день прострочення поза встановлені договором терміни поставки товарів, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що відповідачем порушені строки поставки товару за укладеним між сторонами договором, суд визнає правомірним нарахування позивачем пені, відповідно до умов п.7.2 договору та 7% штрафу згідно абз.3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, оскільки виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, а договором не передбачено інший розмір певного виду штрафних санкцій.

Однак, відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача, у зв`язку з чим господарський суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.2.1 Постанови №10 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів за змістом ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.223 Господарського кодексу України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново - господарських зобов`язань, визначених ст. 175 Господарського кодексу України.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3 та 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

За приписами п.2.2 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України за змістом ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна позиція міститься також в постанові від 12.06.2007 Верховного Суду України у справі №П-9/161-16/165.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Враховуючи зроблені судом висновки про наявність порушених прав позивача, оцінивши доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, господарський суд вважає за необхідне застосувати позовну давність та наслідки її спливу при розгляді вимог позивача про стягнення з відповідача 1108649,72 грн. пені та 427242,20 грн. 7% штрафу за неналежне виконання зобов`язань за договором №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації від 12.11.2012.

Відповідно до п.4.2 постанови №10 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів у зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Оскільки згідно умов укладеного між сторонами договору відповідач повинен був поставити товар по договору у строк до 18.12.2012, позивач був обізнаний про порушення його прав відповідачем починаючи з цієї дати, про що в матеріалах справи є належні та допустимі докази.

Разом з тим, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з розглядуваним позовом лише 02.09.2016, тобто з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи наведене, в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 1108649,72 грн. пені та 427242,20 грн. 7% штрафу за неналежне виконання зобов`язань за договором №116/6/12/9 про закупівлю за державні кошти авіаційно-технічного майна технічної аптечки для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації від 12.11.2012, суд відмовляє у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у випадку відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.11.2015.
Суддя Ю.М. Смирнова