ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.10.2016р. Справа № 905/2290/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніна Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Державного підприємства «Артемсіль»

про стягнення 51 870 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 17.05.2016р. № 3594

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю від 22.08.2016р. № 27/10-01-83

ОСОБА_3, за довіреністю від 22.08.2016р. №27/10-01-84

Суть спору: ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Львівська залізниця» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ДП «Артемсіль» штрафу в сумі 57 870 грн., який нарахований відповідачу за неправильно зазначену у залізничній накладній № 49782527 масу вантажу, який відправлений ДП «Артемсіль» у напіввагоні № 95384749.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 11, 16, 526, 530, 610, 611, 614, 908, 920 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 179 -180, 306-312 Господарського кодексу України, ст.ст. 16, 29, 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (у редакції станом на 01.07.2015р.), а також на відомості, які зазначені відправником у залізничній накладній № 49782527 щодо маси вантажу та обставини, що встановлені у комерційному акті № 350002/161, який складений на станції Здолбунів Львівської залізниці 11.11.2015р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.08.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2290/16 та призначено її розгляд на 23.08.2016р.

15.08.2016р. за вх.№23959/16 господарський суд одержав письмові пояснення позивача, в яких останній посилається на те, що 19.06.2016р. на адресу позивача надійшла відповідь на претензію №9/50 від 10.05.2016р., згідно з якою вказана претензія залишена відповідачем без розгляду по суті, оскільки, як посилається відповідач, позивачем порушений шестимісячний термін позовної давності встановлений п. 5 ст. 315 ГК України та ст. 137 Статуту залізниць України. Однак, з даною позицією позивач не погоджується, оскільки спірне перевезення здійснювалось у міжнародному сполученні, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво в Україні» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів. Відповідно до § 1 ст. 48 УМВС позови до перевізника на підставі даної угоди предявляються, зокрема, по інших підставах - протягом 9 місяців, а тому, використовуючи аналогію закону позивач застосовує строк саме 9 місяців. В додаток до пояснень позивачем надано докази надсилання претензії відповідачу, належним чином засвідчені копії листа відповідача від 17.06.2016р. №27/03-5 (відповідь на претензію), технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станції Здолбунів Львівської залізниці, акту оцінки технічного стану ваг вагонної механічної РС-150ВЦ (зав.№4923, інв.№ 046007, встановленої на ст. Здолбунів (ВП «ДН-3»)), листа відповідача від 17.11.2015р. №25/7022, листа Митного поста «Рівне-Центральний» Рівненської ДФС, довіреності від 17.05.2016р. № 3594.

17.08.2016р. за вх.№24226/16 господарський суд одержав клопотання позивача про відкладення дати розгляду справи, у звязку із неможливістю явки представника останнього, оскільки на 23.08.2016р. призначено слухання іншої справи у Вищому господарському суді України. В додаток до клопотання позивач надав копію ухвали ВГСУ від 03.08.2016р. по справі № 924/1855/15.

23.08.2016р. господарський суд одержав від відповідача:

- за вх.№24578/16 супровідний лист разом з витребуваними судом документами, а саме, належним чином засвідченими копіями Виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача станом на 08.07.2016р., Відомостей з ЄДРПОУ щодо відповідача станом на 27.07.2016р., Статуту відповідача, наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02.12.2015р. № 254-п «Про призначення ОСОБА_4І.», витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №50059224 від 03.08.2016р. щодо відповідача;

- за вх.№24572/16 відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач зазначає, що результати комісійного зважування спірного вагону, яким встановлено надлишок вантажу проти документа та вантажопідйомності вагону на 5 950 кг зафіксовано у складеному позивачем комерційному акті №350002/161 від 11.11.2015р., а тому, право на стягнення штрафу, що є предметом даного позову виникло у позивача 12.11.2015р., а отже, позовна заява від 17.06.2016р. №ДН-3-9/68 подана позивачем із порушенням встановленого законодавством шестимісячного терміну позовної давності у звязку з чим відповідач просить суд застосувати строки позовної давності встановлені п. 5 ст. 315 ГК України та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні 23.08.2016р. представник відповідача надав додаток до відзиву на позовну заяву за вх.№24683/16 від 23.08.2016р., згідно з яким просить суд у разі відмови в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 846 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовити, з огляду на те, що здійснений позивачем розрахунок позовних вимог суперечить фактичним обставинам справи та вимогам § 4 ст. 30 УМВС, оскільки при розрахунку штрафу позивач виходив з умови, що надлишки вантажу оформлені окремою відправкою, але фактично надлишки вантажу в інший вагон не перевантажувалися, а тому така відправка не може вважатися самостійною відправкою.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.08.2016р. розгляд справи відкладений на 20.09.2016р.

16.09.2016р. за вх.№26818/16 господарський суд одержав супровідний лист позивача разом з розрахунком суми штрафу ДП «Артемсіль» код 6644 з детальним підрахунком провізної плати.

20.09.2016р. за вх.№27172/16 господарський суд одержав додаток до відзиву на позовну заяву, згідно з яким, відповідач заперечує проти позиції позивача щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності у 9-ть місяців, посилаючись на те, що § 1 ст. 48 УМВС встановлені строки позовної давності при зверненні з позовом до перевізника, тобто до залізниці, при цьому інших вимог щодо строків позовної давності відносно звернень з позовом перевізником до вантажовідправника УМВС не містить, а тому, у даному випадку, застосуванню підлягають норми ст. 5 УМВС, згідно з якою встановлено, що у разі відсутності відповідних положень у даній угоді, застосовується національне законодавство тієї Сторони, в якій повноважна особа реалізує свої права, з огляду на що відповідач просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.09.2016р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника позивача (за вх.№27217/16 від 20.09.2016р.) строк вирішення спору по справі продовжений на 15 днів до 16.10.2016р. та розгляд справи відкладений на 04.10.2016р.

04.10.2016р. за вх.№ 28492/16 господарський суд одержав письмові пояснення позивача щодо провізної плати надлишку вантажу, згідно з якими позивач зазначає, що у відповідності до § 3 ст. 16 УМВС неустойка по пункту 3 даного параграфу стягується відповідно до статті 31 «Плата провізних платежів і неустойок» в п'ятикратному розмірі за перевезення надлишку маси вантажу. Крім того, відповідно до п. 4.3. Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1) якщо під час перевезення виявлено завантаження вагона понад його вантажопідйомність або з перевищенням допустимого статичного навантаження від колісної пари вагона на рейки колії, то надлишок вантажу вивантажується і досилається за призначенням зі стягненням з одержувача (за експортний вантаж з відправника) плати за всю відстань перевезення залізницями України як за самостійну відправку на загальних підставах за тарифами, що діяли у день виявлення. Водночас, позивач зазначає, що не має можливості надати оригінал накладної №49782527, оскільки у зв'язку із переадресацією вантажу вказану накладну видано отримувачу - філії «Колоденська ДЕД» у відповідності до вимог § 1 ст. 26 УМВС.

Представник позивача у судовому засіданні 04.10.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.10.2016р. проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов за вх.№24572/16 від 23.08.2016р. та додатках до відзиву за вх.№24683/16 від 23.08.2016р., вх. №27172/16 від 20.09.2016р. Водночас, представник відповідача надав додаток до відзиву за вх.№28511/16 від 04.10.2016р., згідно з яким пояснює, що відповідно до п.2.1 розділу 1 додатка 1 до УМВС (Правила перевезення вантажів), відправкою вважається вантаж по одній накладній на адресу одного одержувача на одну станцію призначення, представлений позивачем розрахунок наведено як по окремій відправці, що не відповідає зазначеному визначенню.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

07.11.2015р. зі станції відправлення Сіль Донецької залізниці ДП «Артемсіль» у напіввагоні № 95384749 відправлений вантаж (сіль поварена для промислових цілей, сіль технічна (сіль камяна)) на адресу вантажоодержувача Wojciech Pasich PPHU «Wojtex» (станція призначення Лодзь ОСОБА_5, Польша), що підтверджується залізничною накладною УМВС № 49782527.

Відповідні відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений засобами відправника; що маса вантажу визначена відправником на вагонних 150 т вагах ВЕТ-150В №430 та становить у напіввагоні № 95384749: 65 000 кг нетто, 21 000 кг тара; що відправником накладено 7 пломб «Пломбир 182 Р.4». При цьому, правильність внесених у накладну відомостей щодо маси вантажу підтверджена підписом вантажовідправника ОСОБА_6

Під час перевезення цього вантажу на станції Здолбунів Львівської залізниці працівниками станції складений акт загальної форми №2567 від 10.11.2015р., в якому встановлено, що по прибуттю потягу при одночасному зважуванні на електронно-тензометричних вагах у вагоні № 95384749 виявлено: брутто 90300 кг (згідно документа тара - 21000 кг, вага вантажу та вантажопідйомність 65000 кг), що більше проти документа та вантажопідйомності на 4300 кг. У вказаному акті також є відмітка про те, що вагон відчеплено на статичну вагу для контрольного переважування.

11.11.2015р. на станції Здолбунів Львівської залізниці на підставі акту загальної форми № 2567 від 10.11.2015р. здійснено комісійне переважування спірного напіввагону, за результатами якого складений комерційний акт № 35002/161 та встановлено наступні обставини: при комісійному переважуванні напіввагону №95384749 на 150 тн залізно-дорожніх вагах, клеймо 2015р., що прибув по відправці вказаній на звороті цього акту по документу значиться вантаж - сіль поварена для промислових цілей навалом, значиться 7 свинцевих пломб, Пломбир 182 Р.4, брутто не вказано, тара 21000 кг, нетто 65000 кг. В дійсності виявилось: вагон не відкривався, вантаж не перевірявся, на вагоні 7 свинцевих пломб Пломбир 182 Р.4 - справні, брутто 91950 кг, тара 21000 кг з документа, нетто 70950 кг, тобто надлишок вантажу проти документа складає 5950 кг. Вантажопідйомність вагона 65 тн, тобто вагон завантажений понад вантажопідйомність на 5950 кг. Про повторному переважуванні надлишок вантажу проти документа та понад вантажопідйомність вагона 5950 кг підтвердився, що загрожує безпеці руху потягів згідно ПТЕ, р.15 п. 15.27. Вагон прибув технічно справний. Вагон затриманий, відправлено оперативне повідомлення. Комісійне перевантаження вагона здійснював приймальник потягів ОСОБА_7, в присутності заступника начальника ст. Здолбунів Львівської залізниці ОСОБА_8, ВОХР ОСОБА_9, бригадир ПКО ОСОБА_10 По штатному розкладу зав. вантажним відсутній.

Разом з тим, згідно запису у Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Здолбунів Львівської залізниці від 11.11.2015р., перевантаження у вагоні № 95384749 склало 5950 кг.

У звязку з виникненням комерційної несправності перевантаження вантажу більше вантажопідйомності напіввагона №95384749 та більше даних вказаних в залізничній накладній №49782527 за показами зважування на статичних вагах, що загрожує безпеці руху, що переміщується за накладною № 49782527, Сіль ОСОБА_4. Лодзь ОСОБА_5, ЕПМД №700030001/2015/001770 без митного забезпечення, станцією Здолбунів Львівської залізниці по даному факту направлено повідомлення від 12.11.2015р. № ДС-2/2316 начальнику митного поста «Рівне-центральний» Рівненської митниці.

У відповідь на вказане повідомлення митний пост «Рівне-центральний» Рівненської митниці надіслав на станцію Здолбунів Львівської залізниці лист від 12.11.2015р. № 1161/17-70-61-51, згідно з яким останній не заперечує проти перевантаження товару з напіввагону №95384749 в інший вагон для його відправки до місця призначення.

17.11.2015р. на станцію Здолбунів Львівської залізниці надійшов лист ДП «Артемсіль» від 17.11.2015р. №25/7022 з проханням переадресувати напіввагон №95384749, відправлений згідно залізничної накладної №49782527, масою 65000 тн та виявлений надлишок вантажу у розмірі 5950 кг на станцію Здолбунів Львівської залізниці, одержувач філіал «Колоденська ДЕД», поштова адреса: 33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 31 код одержувача 2545.

17.11.2015р. станцією Здолбунів Львівської залізниці у звязку з надходження листа ДП «Артемсіль» від 17.11.2015р. №25/7022 начальнику митного поста «Рівне-центральний» Рівненської митниці надіслано повідомлення щодо надання згоди на переадресування затриманого напіввагону №95384749, який переміщується за накладною №49782527. У відповідь на вказане повідомлення митний пост «Рівне-центральний» Рівненської митниці проінформував станцію Здолбунів Львівської залізниці, що станом на 23.11.2015р. митницею відправлення скасовано відправку по залізничному вагону №95384749, а тому товар, що переміщується у даному вагоні не знаходиться під митним контролем.

На підставі наказу №1252 від 27.11.2015р. вантаж, що перевозився у напіввагоні №95384749 переадресовано на станцію Здолбунів Львівської залізниці, одержувач філіал «Колоденська ДЕД, код 2545, про що у залізничній накладній №49782527 зроблено відповідну відмітку та внесено зміни до граф 4 «Одержувач», 5 «Станція призначення» вказаної накладної.

28.11.2015р. спірний вантаж виданий одержувачу, про що свідчить відповідна відмітка у графі 36 залізничної накладної №49782527.

Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станції Здолбунів Львівської залізниці (заводський №4923) свідчить, що останню державну повірку цих ваг перед контрольним зважуванням спірного вагону проведено 20.05.2015р., а останній огляд-перевірку - 20.08.2015р., якими встановлено, що ваги придатні для подальшої експлуатації.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 9/50 від 10.05.2016р. про сплату штрафу у розмірі 51 870 грн. за неправильно зазначену у залізничній накладній № 49782527 масу вантажу. Вказана претензія надіслана на адресу відповідача 13.05.2016р., про що свідчить фіскальний чек органу поштового звязку.

Між тим, листом від 17.06.2016р. № 27/03-5 зазначена претензія залишена відповідачем без розгляду по суті у звязку з пропуском позивачем шестимісячного терміну позовної давності встановленого п. 5 ст. 315 ГК України та ст. 137 Статуту залізниць України, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч.5 ст.306 ГК України.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Правові відносини у сфері міжнародного перевезення вантажів у прямому залізничному вантажному сполученні регулюються положеннями Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, дотримання яких є обовязковими також і для України у відповідності до Закону України «Про правонаступництво України» та «Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів».

Згідно § 1 ст. 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (в редакції станом на 01.07.2015р.) (далі - УМВС), дана угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Укладення договору перевезення підтверджується накладною (§ 3 ст.14 УМВС). Накладна складається відправником та предявляється договірному перевізникові. (п. 7.1 р. 2 Додатку до УМВС «Правила перевезення вантажів»).

В накладній повинні міститися дані, зокрема, щодо маси вантажу, способу визначення маси вантажу. (§ 1 ст. 15 УМВС). Визначення кількості місць та маси вантажу у вагоні здійснюється відправником, якщо не інше не передбачено національним законодавством, діючим в країні відправлення вантажу. (п. 4.3 р. 1 Додатку до УМВС «Правила перевезення вантажів»).

Згідно п. 8 «Пояснення по заповненню накладної» р. 2 Додатку до УМВС «Правила перевезення вантажів» вантажовідправником заповнюються в т.ч. такі графи накладної як «Відправник» (графа 1), у якій, крім іншого, відправник проставляє підпис щодо підтвердження правильності, внесених ним у накладну відомостей, «Найменування вантажу» (графа 15), «ОСОБА_9 (в кг)» (графа 18), «Завантажено» (графа 20), «Спосіб визначення маси» (графа 21).

Відправник забезпечує правильність даних та заяв, зазначених ним в накладній. (§ 1 ст. 16 УМВС).

Згідно з відомостями, які внесені у залізничну накладну № 49782527 відправником вантажу та правильність внесення яких підтверджена представником останнього ОСОБА_11, про що свідчить його підпис на залізничній накладній, маса вантажу визначена відправником та становить у напіввагоні №95384749: нетто - 65000 кг, тара - 21000 кг. Спосіб визначення маси вантажу на 150 т вагах ВЕТ-150В (заводський №430); навантаження здійснено засобами відправника.

Перевізник має право перевірити, чи дотримано відправником умови перевезення та чи відповідає відправка даним, зазначеним відправником в накладній. Перевірка здійснюється в порядку, встановленому національним законодавством. (§ 1 ст. 23 УМВС).

Відповідно до § 1 ст. 29 УМВС, перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує, зокрема, невідповідність найменування, маси або кількості місць вантажу даним, зазначеним в накладній.

Так, обставини, які встановлені у комерційному акті, складеному на станції Здолбунів Львівської залізниці, свідчать, що маса нетто вантажу у напіввагоні № 95384749 становить 70950 кг, що більше документа та понад вантажопідйомність напіввагона на 5950 кг. При цьому, Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станції Здолбунів Львівської залізниці (заводський №4923) свідчить про проведену перевірку ваг 20.08.2015р. та їх технічну справність.

Відповідно до § 1 ст. 16 УМВС відправник несе відповідальність за всі наслідки від неправильного, неточного або неповного зазначення ним даних та заяв у накладній, а також від їх внесення у не відповідну графу накладної.

Відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявляє неправильність, неточність або неповноту, зазначених відправником в накладній даних та заяв і при цьому встановлює, що при завантаженні відправником було допущено перевантаження вагона понад його вантажопідйомність. Неустойка по даному пункту стягується у відповідності до приписів ст. 31 «Сплата провізних платежів та неустойок» у пятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку вантажу, належної перевізнику, що виявив такий надлишок. Передбачені даним параграфом неустойки перевізник вправі стягнути незалежно від відшкодування можливих збитків та інших неустойок, що сплачуються відправником або одержувачем у відповідності до умов даної угоди (§3 ст. 16 УМВС).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем доведені обставини неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу, які засвідчено належним та допустимим доказом комерційним актом, що, в свою чергу, є підставою для покладення на вантажовідправника (відповідача) відповідальності, передбаченої ст. 16 УМВС.

При цьому, доказів, які свідчили б про намагання оскаржити викладені у комерційному акті відомості, сторонами суду не надано. Спірний вантаж з комерційним актом прийнятий вантажоодержувачем без будь-яких заперечень та інше не доведено матеріалами справи.

Згідно з розрахунком штрафу, який здійснений позивачем за неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній маси вантажу у напіввагоні №95384749 розмір штрафу становить 51 870 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати за перевезення надлишку вантажу у спірному напіввагоні від станції Сіль Донецької залізниці до станції Здолбунів Львівської залізниці, яка складає 10 374 грн. Розрахунок провізної плати здійснений відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги Тарифне керівництво № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009р. № 317.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Посилання відповідача на те, що здійснений позивачем розрахунок позовних вимог суперечить фактичним обставинам справи та вимогам § 4 ст. 30 УМВС, так як надлишки вантажу фактично в інший вагон не перевантажувалися та не можуть вважатися самостійною відправкою судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

За приписами ст. 16 УМВС відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявляє неправильність, неточність або неповноту, зазначених відправником в накладній даних та заяв і при цьому встановлює, що при завантаженні відправником було допущено перевантаження вагона понад його вантажопідйомність - у пятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку вантажу, який належить перевізнику, що виявив такий надлишок.

Таким чином, даною нормою встановлено умови, за яких настає відповідальність відправника та розмір такої відповідальності.

Як свідчать фактичні обставини справи, спірний напіввагон № 95384749 згідно залізничної накладної № 49782527 від 07.11.2015р. пройшов шлях від станції відправлення Сіль Донецької залізниці до станції Здолбунів Львівської залізниці, на якій у вказаному напіввагоні виявлено надлишок вантажу більше накладної та понад вантажопідйомність вагона на 5950 кг., тобто фактично перевезення надлишку вантажу здійснювалось від станції Сіль Донецької залізниці до станції Здолбунів Львівської залізниці, що вірно враховано позивачем при нарахуванні штрафу.

Відповідно до ст. § 4 ст. 30 УМВС при виявленні вагона, завантаженого понад його вантажопідйомність або перевищення допустимого статичного навантаження від колісної пари вагона на колії, провізні платежі за перевезення надлишку маси вантажу, відвантаженого в окремий вагон, розраховуються як за самостійну відправку по тарифам, діючим в день виявлення.

Відповідно до п. 4.3. Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1) якщо під час перевезення виявлено завантаження вагона понад його вантажопідйомність або з перевищенням допустимого статичного навантаження від колісної пари вагона на рейки колії, то надлишок вантажу вивантажується і досилається за призначенням зі стягненням з одержувача (за експортний вантаж з відправника) плати за всю відстань перевезення залізницями України як за самостійну відправку на загальних підставах за тарифами, що діяли у день виявлення.

Згідно п. 27.2 р. 27 Додатку до УМВС «Правила перевезення вантажів» надлишок маси вантажу, виявлений на транзитній залізниці або на залізниці країни призначення, перевізник відвантажує в окремий вагон та направляє на станцію призначення. В графі «Відмітки для нарахування та стягнення провізних платежів» накладної ставиться відмітка «Відвантажений надлишок маси вантажу» і завіряється штемпелем перевізника.

З огляду на викладене, у випадку допущення відправником порушень, передбачених ст. 16 УМВС перевізник має право нарахувати відправнику штраф у розмірі пятикратної вартості провізної плати за перевезення надлишку вантажу, а також у разі відвантаження вказаного надлишку вантажу в окремий вагон та його відправлення на станцію призначення - на отримання від вантажоодержувача (вантажвідправника) провізної плати за перевезення такого надлишку.

Так, виявлений на станції Здолбунів у напіввагоні № 95384749 надлишок вантажу у розмірі 5950 кг в окремий вагон не відвантажувався та на станцію призначення не направлявся, оскільки на підставі наказу №1252 від 27.11.2015р. вантаж, що перевозився у напіввагоні №95384749 (в тому числі і надлишок 5950 кг) переадресовано на станцію Здолбунів Львівської залізниці та 28.11.2015р. видано вантажоодержувачу - філіал «Колоденська ДЕД», про що свідчить відповідна відмітка у графі 36 залізничної накладної №49782527, що в свою чергу не позбавляє перевізника права на нарахування та стягнення з відправника штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до § 1 ст. 48 «Строки давності» УМВС (у редакції станом на 01.07.2015р.) позови до перевізника на підставі даної угоди предявляються: 1) про перевищення строку доставки вантажу протягом 2 місяців; 2) по іншим підставам протягом 9 місяців.

Разом з тим, вказана норма не містить положень щодо строку позовної давності, який встановлений для предявлення позовів перевізником до відправника чи одержувача вантажу.

За приписами ст. 5 УМВС при відсутності відповідних положень в даній угоді застосовується національне законодавство тієї країни, в якій повноважна особа реалізує свої права.

Таким чином, нормами УМВС передбачений спеціальний порядок правового регулювання, який підлягає застосуванню у разі відсутності певних положень у даній угоді, а, отже, до спірних правовідносин в частині визначення строків позовної давності для предявлення позовів перевізником до відправника чи одержувача вантажу слід керуватися національним законодавством України.

Відповідно до вимог ч. 5. ст. 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ст. 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Так, подією, яка стала підставою для подання позову є неправильне зазначення відправником у залізничній накладній відомостей щодо маси вантажу та допущення завантаження вагону понад його вантажопідйомність, що засвідчено комерційним актом № 35002/161 від 11.11.2015р., який складений на станції Здолбунів Львівської залізниці.

Відповідно до ст. 235 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, перебіг строку позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача 51 870 грн. штрафу за неправильне зазначення відправником у залізничній накладній відомостей щодо маси вантажу розпочався з 12.11.2015р. та закінчився 12.05.2016р. (шість місяців), а тому, враховуючи, що позовна заява подана позивачем до суду 27.07.2016р (дата штампу поштового відділення на конверті - 27.07.2016р.), господарський суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»).

Враховуючи те, що судом встановлено порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду із заявленим позовом, та з огляду на заявлення відповідачем про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення 51 870 грн. штрафу за невірно зазначену у залізничній накладній масу вантажу.

При цьому, позивачем не заявлялося клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності, не наведено суду жодних поважних причин її пропуску, а також обставин щодо обєктивної неможливості позивача пред'явити позов протягом шестимісячного строку, встановленого для звернення до суду з даним позовом.

Також, господарський суд зазначає, що дотримання перевізником претензійного порядку врегулювання спорів, що виникають з договору перевезення не є обовязковим, предявлення перевізником до вантажовідправника чи вантажоодержувача відповідної претензії не впливає на перебіг строків позовної давності та їх переривання (зупинення). Крім того, наявна в матеріалах справи претензія позивача № 9/50 від 10.05.2016р. про сплату штрафу у розмірі 51 870 грн. за неправильно зазначену у залізничній накладній № 49782527 масу вантажу, направлена на адресу відповідача 13.05.2016р., тобто після спливу строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Посилання позивача щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, передбаченого § 1 ст. 48 УМВС 9 місяців за аналогією закону в порядку ст. 8 Цивільного кодексу України не приймаються до уваги господарським судом, оскільки УМВС встановлено спеціальний порядок правового регулювання, згідно з яким до спірних правовідносин в частині визначення строків позовної давності для предявлення позовів перевізником до відправника чи одержувача вантажу підлягають застосуванню саме положення національного законодавства України - ч. 5. ст. 315 Господарського кодексу України та ст. 137 Статуту залізниць України.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» задоволенню не підлягають у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Згідно з вимогами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 10 жовтня 2016 року.

Суддя Л.В. Ніколаєва