донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

02.11.2016 справа № 905/1856/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. б/н від 05.01.2016, ОСОБА_5, НОМЕР_1,
від відповідача:ОСОБА_6 за дов. № 17/64 від 19.11.2015,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Трейдспецсервіс ЛТД", м. Запоріжжя,
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від20.09.2016
по справі№ 905/1856/15 (суддя Огороднік Д. М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Трейдспецсервіс ЛТД", м. Запоріжжя,
доПублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області,
простягнення 469 145, 45 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.12.2015 у справі № 905/1856/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдспецсервіс ЛТД» (далі ТОВ «Трейдспецсервіс ЛТД»), м. Запоріжжя, до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (далі ПАТ «Енергомашспецсталь»), м. Краматорськ Донецької області, задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 260 636, 79 грн., 3% річних у сумі 16 120, 76 грн., інфляційні втрати у розмірі 192 387, 90 грн., а також судовий збір у розмірі 9 382, 91 грн. В іншій частині позову відмовлено.

До канцелярії Господарського суду Донецької області 14.09.2016 надійшла заява ПрАТ «Енергомашспецсталь» про відстрочку виконання рішення Господарського суду Донецької області від 16.12.2015 у справі № 905/1856/15 строком на 3 роки.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.09.2016 у справі № 905/1856/15 заяву ПАТ «Енергомашспецсталь» задоволено частково та відстрочено виконання рішення Господарського суду Донецької області від 16.12.2015 на 8 місяців по 20.05.2017.

Позивач, не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.09.2016 у справі № 905/1856/15 та прийняти нову, якою у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду відмовити повністю. Заявник апеляційної скарги посилається на неправильне застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, а також неповне зясування фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт вважає, що відповідач не довів наявність виняткових обставин, які унеможливлюють виконання судового рішення, та продовжує здійснювати господарську діяльність, збільшуючи обсяг кредиторської заборгованості. Крім того, позивач зазначає, що ПАТ «Енергомашспецсталь» витрачає значні кошти на сплату судового збору за подання позовів про визнання господарських договорів недійсними «з надуманих підстав», однак з 2013 року не вчинив необхідних для належного виконання своїх зобовязань дій.

В апеляційній скарзі наведені також інші доводи, які на думку позивача є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не вбачає підстав для її задоволення, оскільки доводи позивача були досліджені судом першої інстанції, а тому просить ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що ухвала місцевого господарського суду є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 ГПК України, яка передбачає, що у разі наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Також суд за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обовязком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів статей 43, 33, 43 ГПК України саме на відповідача покладено обовязок доведення існування відповідних підстав, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9, підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки Конституційного Суду України містяться в мотивувальній частині рішення від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013.

У заяві про відстрочку виконання рішення ПАТ «Енергомашспецсталь» посилається, зокрема, на тяжкий фінансовий стан підприємства, значний обсяг кредиторської заборгованості, ризик банкрутства, а також розташування підприємства на території проведення антитерористичної операції.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення ПАТ «Енергомашспецсталь» надано такі документи: баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015 (т. 3, а. с. 7), баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.03.2016 (т. 3, а. с. 8); звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 31.12.2015, згідно з яким кредиторська заборгованість підприємства становить 1 039 204, 9 тис. грн., з яких прострочена 858 759, 5 тис. грн. (т. 3, а. с. 146); звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 31.03.2016 (т. 3, а. с. 12), звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік, відповідно до якого прибуток відсутній, а збитки підприємства за звітний період складають 3 210 126 тис. грн. (т. 3, а. с. 9), звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2016 рік, з якого вбачається, що у відповідача прибуток відсутній, збитки підприємства за звітний період становлять 815 686 тис. грн. (т. 3, а. с. 10); довідку про несвоєчасну виплату заробітної плати за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 (т. 3, а. с. 13), лист Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України від 11.07.2016 № 13113-9/16636, згідно з яким на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ПАТ «Енергомашспецсталь» на користь юридичних осіб у кількості 172 виконавчих проваджень на суму 40 339 611, 96 грн. (т. 3, а. с. 6).

Відповідач також надав копії судових рішень, винесених на користь ПАТ «Енергомашспецсталь».

Так, при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У зв'язку з тим, що відстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої відстрочки.

Заявник апеляційної скарги також зазначає, що судом вже розглядалась заява відповідача про відстрочення виконання рішення у цій справі ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.08.2016 у задоволенні заяви ПАТ «Енергомашспецсталь» відмовлено.

Однак колегія суддів не вважає, що наведене є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача чи скасування винесеної за результатами її розгляду ухвали, адже чинне законодавство, зокрема стаття 121 ГПК України, не обмежує право сторони на повторне звернення до суду з відповідним клопотанням.

При цьому статтею 43 ГПК України на суд покладено обовязок у кожному випадку повно та всебічно дослідити фактичні обставини справи в їх сукупності та надати правову оцінку доказам, якими сторони у порядку статті 33 ГПК України обґрунтовують свої вимоги і заперечення.

Колегія суддів також не може взяти до уваги Звіт про рух грошових коштів (за прямим методом) за 2015 рік (а. с. 87-88), на який посилається позивач, оскільки всупереч приписам статті 36 ГПК України цей документ подано заявником у копії, яка не засвідчена належним чином відповідно до вимог чинного законодавства та не містить обовязкових реквізитів документа фінансової звітності, передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Посилання позивача на те, що ПАТ «Енергомашспецсталь» витрачає значні кошти на сплату судового збору за подання позовів про визнання господарських договорів недійсними, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення з огляду на закріплене статтею 1 ГПК України право підприємства звертатися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів. Наявність кредиторської заборгованості підприємства та його скрутне матеріальне становище, не позбавляють відповідача цього права.

Суд першої інстанції, оцінивши наявні у матеріалах докази у сукупності, враховуючи заперечення позивача та принцип балансу інтересів сторін, дійшов висновку про те, що відстрочка виконання рішення забезпечить його належне виконання, частково задовольнив заяву відповідача та відстрочив виконання рішення Господарського суду Донецької області від 20.09.2016 у справі № 905/1856/15 на 8 місяців до 20.05.2017 включно.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що він надав належну правову оцінку доводам сторін та фактичним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів також зауважує, що як прийняття судового рішення, так і надання відстрочки його виконання не звільняють відповідача від обовязку виконати зобовязання належним чином.

Стосовно вимог відповідача про зупинення примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області № 905/1856/15 колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, зупинення стягнення за наказом господарського суду у порядку статті 117 ГПК України стосується розгляду заяв про виправлення помилки у наказі чи визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Отже, такі повноваження суду не передбачені при розгляді заяв про відстрочку виконання рішення, а тому вимоги відповідача у цій частині не можуть бути задоволені.

Щодо інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Трейдспецсервіс ЛТД» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Донецької області від 20.09.2016 у справі № 905/1856/15 підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдспецсервіс ЛТД», м. Запоріжжя, на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.09.2016 у справі № 905/1856/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.09.2016 у справі № 905/1856/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3