ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р.Справа № 922/3371/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічне акціонерне товариство "Київсільелектро", м.Житомир
до Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов.№ б/н від 20.09.2016 року,

відповідача - ОСОБА_2, дов.№ 01-16 юр/3215 від 25.04.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" Публічне акціонерне товариство "Київсільелектро", м.Житомир (позивач) звернулось до господарського суду з позовом до відповідача - Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків про стягнення заборгованості в розмірі 446088,58 грн., з яких 357209,74 грн. - основна заборгованість, 12859,55 грн. - інфляційні витрати, 6236,53 грн. - 3% річних, 69782,76 грн. - пені. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати в розмірі 6691,33 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором підряду № К7169 від 18.05.2015 року в частині своєчасних розрахунків за виконані роботи, передбачених договором підряду. В якості правових підстав посилається на положення ст. ст. 526, 610, 611, 612, 624,629,837,853 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 10.10.2016 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.11.2016 року об 10:30 годині.

Ухвалою господарського суду від 12.10.2016 року було задоволено клопотання Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічне акціонерне товариство "Київсільелектро" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судове засідання, призначене в режимі відеоконференції з'явився представник позивача та зазначив про те, що відповідачем було погашено суму основного боргу в розмірі 357209,74 грн. та просить суд стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, 08.11.2016 року надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав та зазначив про те, що АК "Харківобленерго" сплатило основну заборгованість в розмірі 357209,74 грн. та на підтвердження цього надав суду платіжне доручення № 2092321 від 03.11.2016 року, а також просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем відповідача. Надані документи було долучено судом до матеріалів справи.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

18 травня 2015 р. між Дочірнім підприємством «Житомирська механізована колона» (надалі-"Замовник") Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» та Акціонерною компанією «Харківобленерго» (надалі - Підрядник"), було укладено Договір підряду № К7169

Відповідно до умов п. 1.1. Договору підряду, Підрядник зобов'язується власними силами зі своїх матеріалів виконати для останнього наступні роботи: Реконструкція ПЛ 0,4кВ (ТП 5717664), по вул. Армійська (інв. № 00600561/01), а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи. Кількісні характеристики виконаних за цим Договором робіт визначаються Договірною ціною (кошторис), яка є додатком 1 до Договору. Власником результату виконаних робіт є Замовник.

Відповідно до п. 3.1. Договору, із змінами внесеними Додатковою угодою №1 від 28.12.2015р. до Договору про закупівлю робіт № К7169 від 18.05.2015р., загальна вартість Договору складає 1635199,24 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору, із змінами внесеними Додатковою угодою № 1 від 28.12.2015р. до Договору про закупівлю робіт № К7169 від 18.05.2015р., Замовник сплачує Підряднику авансу розмірі 78,1549715 %, що складає 1277989,50 грн. від загальної вартості Договору на виконання робіт, придбання (постачання) необхідних матеріальних цінностей.

Згідно п. 6.1.1. Договору, Замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі провести розрахунки з Підрядником за виконані роботи.

28 грудня 2015 року Сторони підписали два Акти виконаних робіт форми КБ-2в, два Акти вартості устаткування та Довідку про вартість виконаних робіт форми КБ-3 згідно яких, вартість виконаних будівельно-монтажних робіт та вартість устаткування з урахуванням сплаченого авансу становила 1635199,24 грн.

Відповідно до п. 4.3. Договору, із змінами внесеними Додатковою угодою № 1 від 28.12.2015р. до Договору про закупівлю робіт № К7169., оплата виконаних робіт та затрат здійснюється протягом 5-ти банківських днів після підписання довідки про виконані роботи та затрати, з частковим зарахуванням авансу від вартості виконаних робіт та затрат.

Однак у встановлений термін Відповідач не провів остаточний розрахунок за виконані роботи, 18.05.20165 року Позивачем на адресу Відповідача було надіслано рекомендованим листом претензію від 18.05.2016 року № 218/06, з вимогою погасити заборгованість в розмірі 357209,74 грн., але дана вимога залишилась без відповідного реагування з боку відповідача, що й стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З врахуванням положень статті 20 Господарського кодексу України, ч.1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли цивільні права та обов'язки, що ґрунтуються на договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 статті 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобовязується прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і вразі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, підписуючи акти виконаних робіт, у відповідача виник обов'язок сплатити позивачу заборгованість, з урахуванням сплаченого авансового платежу, у розмірі 357209,74 грн.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

З матеріалів справи випливає, що відповідачем після пред'явлення позову (відповідно до платіжного доручення № 209231 від 03.11.2016 р.) було сплачено суми основної заборгованості в розмірі 357209,74 грн.

Оскільки відповідачем під час розгляду справи сплачена сума основного боргу в розмірі 357209,74 грн., то предмет спору в даній справі у вказаній частині відсутній.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі в частині вимог про стягнення 357209,74 грн. грн. основного боргу припинити.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання, щодо здійснення розрахунку за виконані роботи у строк визначений договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 12859,55 грн. - інфляційних витрат, 6236,53 грн. - 3% річних, 69782,76 грн. - пені з прострочених сум грошового зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст.625 ЦК України).

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.3. Договору, за невчасне здійснення розрахунків Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми нездійсненого платежу на користь Підрядника за кожен день прострочення.

Отже, підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 12859,55 грн. - інфляційних витрат, 6236,53 грн. - 3% річних, 69782,76 грн. - пені за період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, відповідачем до суду заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90% відсотків. Позивач проти клопотання відповідача заперечує частково та погоджується з частковим задоволенням вищевказаного клопотання на 50%.

Відповідач у своєму клопотанні зазначає про те, що важкий фінансовий стан завадив провести остаточний розрахунок з позивачем, у зв'язку з тим, що у період з вересня 2015 по лютий 2016 року НКРЕКП щомісяця приймалися постанови щодо встановлення алгоритму перерахування коштів та визначення суми додаткових щодобових відрахувань (утримань) коштів на поточні та з поточних рахунків відповідача. Внаслідок таких дій НКРЕКП, у відповідача суттєво погіршилось фінансове становище, що й стало перешкодою для виконання останнім своїх зобов'язань, у тому числі зобов'язань перед бюджетом по сплаті обов'язкових платежів. Також, причинами важкого фінансового стану відповідача стали систематичні платежі у 2015-2016 р. за спожиту електроенергію з боку комунальних підприємств м.Харкова, АК "Харківобленерго" купує електричну енергію в ДП "Енергоринок" для постачання її споживачам Харківського регіону, а розрахунки за електроенергію, спожиту підприємтсвами-боржниками, компанія здійснює за рахунок власних коштів. На підтвердження цього відповідач надав чуду баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2016 року та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік.

За приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як роз'яснено у п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50 %, а тому суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на 50%.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 34891,38 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 612 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 357209,74 грн. основного боргу.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% задовольнити частково.

Зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на 50%.

В частині стягнення 34891,38 грн. пені - відмовити.

Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, 149, ) на користь Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічне акціонерне товариство "Київсільелектро" (10029, м.Житомир, вул.Ватутіна, 106-б, ) 12859,55 грн. - інфляційних витрат, 6236,53 грн. - 3% річних, 34891,38 грн. - пені, а також судовий збір в розмірі 6691,33 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/3371/16