номер провадження справи 33/69/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 Справа № 908/2244/16

за позовом: Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Умвельт-Запоріжжя (69068, м. Запоріжжя, вул. Іванова, 99)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 299 від 19.07.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № б/н від 25.10.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж, м. Запоріжжя звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Умвельт-Запоріжжя, м. Запоріжжя пені в сумі 9082,00 грн., 3 % річних в сумі 471,84 грн., інфляційних витрат в сумі 3913,52 грн.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що на виконання умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії № 307 від 29.12.2006 р., позивач протягом лютого серпня 2015 р., поставив відповідачу електричну енергію, вартість якої відповідачем сплачено, але несвоєчасно. За порушення строку виконання грошового зобовязання, на підставі п. 4.2.1 Договору відповідачу нараховано суму 9082,00 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України суму 471,84 грн. - 3% річних і суму 3913,52 грн. втрат від інфляції. Посилаючись на приписи статей 526, 527, 530, 610, 625 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 173-175, 188, 193 Господарського кодексу України, Закону України «Про електроенергетику» та умови договору про постачання електричної енергії № 307 від 29.12.2006 р., позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.08.2016 р. порушено провадження у справі № 908/2244/16, розгляд якої призначено на 27.09.2016 р.

На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 27.09.2016 р. оголошено перерву до 18.10.2016 р.

Ухвалою суду від 18.10.2016 р. на підставі ст. 69 ГПК України строк розгляду справи продовжено за клопотанням позивача на 15 днів до 09.11.2016р., розгляд справи відкладено на 08.11.2016 р.

26.10.2016 р. від позивача надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог (вих. №008/30/16144 від 24.10.2016 р.), згідно якої, позивач, в порядку ст. 22 ГПК України, просить стягнути з відповідача суму 7460,26 грн. пені, суму 390,75 грн. 3% річних та суму 4160,16 грн. інфляційних втрат, всього на загальну суму 12 011,17 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, що вказана заява позивача не суперечать приписам статті 22 ГПК України та подана у відповідності до вимог ст. 57 ГПК України (у тому числі із урахуванням сплаченої суми судового збору), заява позивача прийнята судом до розгляду. При цьому суд зауважує, що за своїм правовим характером (у розумінні ст. 22 ГПК України), заява позивача за вимогами про стягнення пені та 3% річних є заявою про зменшення розміру позовних вимог, а за вимогою про стягнення інфляційних втрат фактично заявою про збільшення розміру позовних вимог.

За таких обставин, предметом позову у справі № 908/2244/16 є позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт-Запоріжжя» суми 7460,26 грн. пені, 390,75 грн. 3% річних та 4160,16 грн. інфляційних втрат.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення (збільшення) розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив в повному обсязі та підтримав доводи, викладені у письмовому відзиві на позов.

ТОВ «Умвельт-Запоріжжя» у письмовому відзиві, проти позову заперечує у повному обсязі. Вказує, що взаємовідносини між сторонами в частині розрахунків за отриману електроенергію слід розглядати з урахуванням вимог Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого Постановою КМУ від 11.01.2005 р. № 20 та інших нормативно-правових актів. Зауважує, що значна кількість населення міста Запоріжжя з різних підстав отримує від держави різного роду пільги, субсидії, компенсації, обовязок щодо нарахування яких покладено на територіальні Управління праці та соціального захисту населення (УПСЗН). При цьому, ТОВ «Умвельт-Запоріжжя» отримує від населення через УПСЗН у безготівковій формі кошти за надані населенню послуги з вивезення твердих побутових відходів. В свою чергу, від ВАТ «Запоріжжяоблененрго» ТОВ «Умвельт-Запоріжжя» отримує електричну енергію для власних господарських потреб, що забезпечує виконання обовязків щодо вивезення твердих побутових відходів. За доводами відповідача, ТОВ «Умвельт-Запоріжжя», як одна із сторін у багатофункціональній схемі проведення розрахунків, діючи відповідно до вимог Порядку № 20 і на пряму не отримуючи кошти від населення, виконало свої зобовязання вчасно та в повному обсязі.

За письмовим клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

В судовому засіданні 08.11.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 29.12.2006 р. між позивачем (Постачальником електричної енергії) та відповідачем (Споживачем) було укладено договір № 307 про постачання електричної енергії (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник електричної енергії зобовязався здійснювати продаж електричної енергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а Споживач своєчасно оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами даного договору (п. 1 Договору).

Додатковою угодою від 01.08.2008 р. у звязку із зміною назви Споживача, сторонами змінено Споживача на ТОВ «РЕМОНДІС ЗАПОРІЖЖЯ».

Згідно із додатковою угодою від 20.11.2015 р. змінено найменування Споживача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Умвельт-Запоріжжя».

Відповідно до п. 2.3.4 Договору Споживач зобовязався оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 «Порядок розрахунків за електричну енергію» та додатка № 5 «Графік зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії».

Згідно з п. 4.2.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 20.11.2015 р.), за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п. 11 Додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію») та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії (п. 5 Додатка № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії»), Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов'язання по сплаті, в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Пунктом 7.5 Договору передбачено, що порядок зняття показів розрахункових засобів та відомості про точки розрахункового обліку Споживача та субспоживачів наведені в додатку № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії» і в додатку № 6.1 «Перелік точок розрахункового обліку реактивної електричної енергії».

Відповідно до пункту 7.9 Договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Договору оформлюється та надається «Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» (Додаток № 5.1).

Додатком № 4 до Договору, із змінами, внесеними додатковою угодою від 20.11.2015р., сторонами передбачено:

1. Розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця.

4. Споживач не пізніше 12-00 годин другого робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою Споживача та скріплених його печаткою: «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» за формою Додатка № 5.1; «Акта звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної Постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу» за формою додатка № 5.5 (у випадку розрахунку за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу); Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає Споживачу.

6. За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого Споживачем «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

9. Рахунки або платіжні вимоги - доручення предявляються Постачальником у банк Споживача через уповноважений банк Постачальника у якому відкритий поточний рахунок зі спеціальним режимом використання.

10. Рахунки або платіжні вимоги - доручення віддаються уповноваженому представнику Споживача під розпис у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою Постачальника електричної енергії журналі або направляються Постачальником електричної енергії Споживачу поштою рекомендованим листом.

11. Споживач зобовязаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги доручення, що направляється його Постачальником електричної енергії.

Разом з тим, Додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії» визначено:

3. Для подання підписаного уповноваженою особою Споживача та скріпленого

його печаткою «Акта про обсяги перетікання реактивної енергії з мереж Постачальника в мережі Споживача протягом розрахункового періоду» та «Акта про обсяги перетікання

реактивної енергії з мереж Споживача в мережі Постачальника протягом розрахункового

періоду» (у двох примірниках кожний) Споживач не пізніше 12-00 годин другого робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії.

4. За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення на оплату послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

5. Споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення (п. 4 цього Додатку) здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому Постачальником електричної енергії.

В пункті 9.4 Договору сторони визначили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2007 року. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про відмову від договору або його перегляді.

Договір є діючим з огляду на відсутність відповідних заяв сторін.

Як свідчать матеріали справи, у період з січня по червень 2015 року, включно, відповідачем було спожито електроенергію в кількості: січень 2015 р. 33298 кВт/год, лютий 2015 р. 21154 кВт/год, березень 2015 р. 20299 кВт/год, у квітень 2015 р. 14329 кВт/год, травень 2015 р. 14840 кВт/год, червень 2015 р. 13676 кВт/год. Також, у березні та травні 2015 р. позивачем було надано відповідачу послуги з компенсації перетікання реактивної енергії на суму 247,31 грн. та 237,90 грн., відповідно.

За зазначений період на оплату відповідачу було виставлено рахунки:

- № 307/1а від 29.01.2015 р. на суму 38519,99 грн.,

- № 307/2а від 02.03.2015 р. на суму 33535,86 грн.,

- № 307/3а від 02.04.2015 р. на суму 33790,52 грн.,

- № 307/3р від 02.04.2015 р. на суму 247,31 грн.,

- № 307/4а від 30.04.2015 р. на суму 24091,63 грн.,

- № 307/5а від 29.05.2015 р. на суму 24664,08 грн.,

- № 307/5р від 29.05.2015 р. на суму 237,90 грн.,

- № 307/6а від 01.07.2015 р. на суму 23476,22 грн.

Належним чином засвідчені копії рахунків долучено до матеріалів справи (арк. справи 28 35).

Як зазначає позивач, відповідачем надані йому рахунки сплачено в повному обсязі, проте, з порушення встановлених Договором строків, що є підставою для покладення на останнього додаткової відповідальності у вигляді передбачених договором та законом санкцій.

Позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт-Запоріжжя» 7460,26 грн. пені, 390,75 грн. - 3 % річних та 4160,16 грн. інфляційних втрат, стали предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Правовідносини сторін у справі врегульовані договором про постачання електричної енергії № 307 від 29.12.2016 р.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обовязки: обовязком позивача стало постачання відповідача електричної енергії, а обовязком відповідача оплата її вартості на умовах, визначених Договором.

Судом встановлено, що за період з січня по червень 2015 р., включно, позивачем належним чином виконувалися умови договору щодо поставки відповідачу електричної енергії та надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії. Відповідачем у зазначений період було спожито електричну енергію на загальну суму 178078,30 грн. та додатково отримано послуги з компенсації перетікання реактивної енергії на суму 485,21 грн., що підтверджується рахунками на оплату електроенергії та послуг в період з лютого по серпень 2015 р.

Відповідно до умов договору (п. 11 Додатка № 4 до Договору) Споживач зобовязаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги доручення, що направляється його Постачальником електричної енергії.

В порушення умов Договору та чинного законодавства, вартість отриманої від позивача електроенергії та послуг з компенсації перетікання реактивної енергії оплачено з порушення обумовленого Договором строку.

За приписами ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобовязання, та факт сплати виставлених позивачем рахунків з порушення встановлених Договором строків позивачем доведений та документально підтверджений.

Згідно Журналу видачі рахунків на оплату поставленої електричної енергії та послуг з компенсації перетікання реактивної енергії уповноваженому представнику відповідача під розпис були надані відповідні рахунки:

Рахунок № 307/1а від 29.01.2015 р. на суму 38519,99 грн. отримано уповноваженим представником відповідача 29.01.2015 р. Строк оплати 05.02.2015 р. Рахунок сплачено 01.04.2015 р.

Рахунок № 307/2а від 02.03.2015 р. на суму 33535,86 грн. отримано уповноваженим представником відповідача 01.03.2015 р. Строк оплати 06.03.2015 р. Рахунок сплачено 20.04.2015 р.

Рахунок № 307/3а від 02.04.2015 р. на суму 33790,52 грн. отримано повноваженим представником відповідача 02.04.2015 р. Строк оплати 09.04.2015 р. Рахунок сплачено 06.05.2015 р.

Рахунок № 307/3р від 02.04.2015 р. на суму 247,31 грн. отримано повноваженим представником відповідача 02.04.2015 р. Строк оплати 09.04.2015 р. Рахунок сплачено 06.05.2015 р.

Рахунок № 307/4а від 30.04.2015 р. на суму 24091,63 грн. отримано повноваженим представником відповідача 30.04.2015 р. Строк оплати 07.05.2015 р. Рахунок сплачено 05.06.2015 р.

Рахунок № 307/5а від 29.05.2015 р. на суму 24664,08 грн. отримано повноваженим представником відповідача 29.05.2015 р. Строк оплати не пізніше 25.07.2015 р. (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами від 01.06.2015р. та від 01.07.2015 р.). Рахунок сплачено 10.08.2015 р.

Рахунок № 307/5р від 29.05.2015 р. на суму 237,90 грн. отримано повноваженим представником відповідача 29.05.2015 р. Строк оплати 05.06.2015 р. Рахунок сплачено 19.06.2015 р.

Рахунок № 307/6а від 01.07.2015 р. на суму 23476,22 грн. отримано повноваженим представником відповідача 01.07.2015 р. Строк оплати не пізніше 25.07.2015 р. (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 01.07.2015 р.). Рахунок сплачено 10.08.2015 р.

Несвоєчасна оплата відповідачем виставлених позивачем рахунків підтверджується долученими до матеріалів справи копіями факсограм відповідача щодо проведення розрахунків за рахунок погашення заборгованості бюджетом Запорізької області (арк.. справи 42 51) та копіями банківських Виписок руху коштів по рахунку (арк. справи 52 56).

Отже, відповідач не виконав своє зобовязання щодо своєчасної оплати отриманої електричної енергії, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього 3% річних за загальний період з 16.02.2015 р. по 09.08.2015 р. (виходячи з дати виникнення зобовязання по оплаті по кожному рахунку та дати фактичної оплати) в сумі 390,75 грн. та втрат від інфляції за березень 2015 р. в сумі 4160,16 грн., заявлені позивачем обґрунтовано, а тому задовольняються у повному обсязі.

Розрахунок 3% річних та втрат від інфляції перевірено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та визнано вірним.

При цьому, суд відзначає, що в силу приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання незалежно від того, виникла така неможливість з його вини чи випадково. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. Частина 2 статті 625 ЦК України визначає наслідки прострочення боржником виконання грошового зобовязання. По-перше, боржник на вимогу кредитора зобовязаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. По-друге, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити йому 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, наявність чи відсутність вини при стягненні 3% річних та втрат від інфляції, не має істотного значення.

Факт порушення відповідачем своїх зобовязань щодо своєчасності оплати отриманих від позивача рахунків за спожиту електроенергію та послуг з компенсації перетікання реактивної енергії є доведеним і сторонами не заперечується, що покладає на відповідача додаткові юридичні обов'язки, в тому числі, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України у вигляді нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в ст.ст. 216, 230, 231 Господарського кодексу України.

Так, ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України встановлено: у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимога про стягнення пені заявлена позивачем на підставі п. 4.2.1 Договору, яким передбачено, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п. 11 додатку № 4 до Договору) та за перетікання реактивної електроенергії (п. 5 додатку № 6 до Договору), Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобовязання по сплаті, у розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, по день фактичної оплати.

Оскільки відповідачем не виконувались своєчасно та належним чином зобов'язання щодо оплати вартості отриманої за Договором електроенергії, позивачем нарахована до сплати пеня.

В даному випадку, факт порушення відповідачем умов Договору щодо строків оплати підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

Таким чином, оскільки сплата неустойки у вигляді пені за сам факт несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобовязання, передбачена умовами договору без будь-яких обумовлень (у тому числі щодо відсутності вини), тому позивач обґрунтовано заявив пеню до стягнення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем строків оплати за Договором, умови Договору та приписи чинного законодавства, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача суми 7460,26 грн. пені (за загальний період з 16.02.2015р. по 09.08.2015 р.), заявлена позивачем обґрунтовано, а тому задовольняється у повному обсязі.

Розрахунок пені перевірено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та визнано вірним.

При цьому, судом враховується, що по рахунку № 307/1а від 29.01.2015р. строк оплати 05.02.2015р. Оплата була здійснена відповідачем 01.04.2015р. Позивачем період прострочення вказується з 16.02.2015 р. по 31.03.2015 р. Строк прострочення складає 44 дня (день оплати у розрахунок не враховано);

по рахунку № 307/2а від 02.03.2015р. строк оплати 06.03.2015р. Оплата була здійснена відповідачем 20.04.2015р. Позивачем період прострочення вказується з 16.03.2015 р. по 19.04.2015 р. Строк прострочення складає 35 днів (день оплати у розрахунок не враховано);

по рахунку № 307/3а від 02.04.2015р., строк оплати 09.04.2015р. Оплата по рахунку здійснена 06.05.2015р. Позивачем період прострочення вказується з 16.04.2015 р. по 05.05.2015 р. Строк прострочення складає 20 днів (день оплати не враховано);

по рахунку № 307/3р від 02.04.2015р. строк оплати 09.04.2015р. Оплата по рахунку здійснена 06.05.2015р. Позивачем період прострочення вказується з 16.04.2015 р. по 05.05.2015 р. Строк прострочення складає 20 днів (день оплати не враховано);

по рахунку № 307/4а від 30.04.2015р. строк оплати 07.05.2015р. Оплата була здійснена відповідачем 05.06.2015р. Позивачем період прострочення вказується з 16.05.2015 р. по 04.06.2015 р. Строк прострочення складає 20 днів (день оплати у розрахунок не враховано);

по рахунку № 307/5а від 29.05.2015р. строк оплати 25.07.2015р. Оплата була здійснена відповідачем 10.08.2015р. Позивачем період прострочення вказується з 26.07.2015 р. по 09.08.2015 р. Строк прострочення складає 15 днів (день оплати у розрахунок не враховано);

по рахунку №307/5р від 29.05.2015р. строк оплати 05.06.2015р. Оплата була здійснена відповідачем 19.06.2015р. Позивачем період прострочення вказується з 16.06.2015 р. по 18.06.2015 р. Строк прострочення складає 3 дня (день оплати у розрахунок не враховано);

по рахунку № 307/6а від 01.07.2015р. строк оплати 25.07.2015р. Оплата була здійснена відповідачем 10.08.2015р. Позивачем період прострочення вказується з 26.07.2015 р. по 09.08.2015 р. Строк прострочення складає 15 днів (день оплати у розрахунок не враховано).

При цьому суд зауважує, що у відповідності до п.9.5 Договору, сторони у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, за домовленістю встановили, що позовна давність по даному договору складає 10 років.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість та правомірність заявлених вимог.

Доводи відповідача, що взаємовідносини між сторонами в частині розрахунків за отриману електроенергію слід розглядати з урахуванням Постанови КМУ №20 від 11.01.2005р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, суд вважає необґрунтованими. По-перше, надані відповідачем до кожного рахунку - Порядок проведення розрахунків відповідно до Постанови № 20 від 11.01.2005 р. та Розрахунки відповідно до Постанови КМУ № 20, жодним чином не змінюють обумовлених та узгоджених сторонами в Договорі умов оплати рахунків позивача.

Також суд звертає увагу, що з метою зміни строків оплати виставленого у відповідному місяці рахунку сторонами було укладено додаткову угоду від 01.06.2015 р., якою змінено строк виконання зобовязання по оплаті суму 24664,08 грн. не пізніше 25.06.2015 р. Додатковою угодою від 01.07.2015 р. внесено зміни до Договору та визначено, що сплата вартості спожитою електроенергії в сумі 48140,30 грн. (рахунки за травень-червень № 307/5а та № 307/6а) проводиться взаєморозрахунком вартості спожитої електроенергії та бюджетної субвенції на покриття збитків від надання пільг та субсидій, проте, не пізніше 27.07.2015 р. Зазначені угоди було враховано позивачем в своїх розрахунках. Доказів укладення інших додаткових угод щодо зміни порядку та строків розрахунків суду не надано.

Щодо посилання представника відповідача у судовому засідання на пропущення позивачем строку позовної давності за вимогою про стягнення пені, суд його відхиляє, оскільки, по-перше, застосування судом строків позовної давності є можливим лише за відповідної письмовою заявою відповідача, яку в даному випадку відповідач не подавав. Крім того, за умовами укладеного між сторонами Договору передбачено, що термін позовної давності по даному договору складає 10 років.

У відповідності до п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Із урахуванням викладених обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача шляхом стягнення суми 1378,00 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Умвельт-Запоріжжя (69068, м. Запоріжжя, вул. Іванова, 99, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м.Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25, ) суму 7460 (сім тисяч чотириста шістдесят) грн. 26 коп. пені, суму 390 (триста девяносто) грн. 75 коп. 3% річних, суму 4160 (чотири тисячі сто шістьдесят) грн. 16 коп. втрат від інфляції та суму 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 11.11.2016р.

Суддя М.В. Мірошниченко