ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.11.2016 Справа № 905/2664/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Уханьової О.О., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТЕК м. Донецьк

про стягнення штрафу в сумі 82980,00грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 за довіреністю від 27.04.2016р.,

від відповідача - не явився,

СУТЬ СПРАВИ:

13.09.2016р. до господарського суду Донецької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТЕК м. Донецьк про стягнення штрафу в сумі 82980,00грн.

В підтвердження позовних вимог позивач надав копії залізничних накладних №53126041, №53230140, №53126074, комерційних актів РА№013574/398 від 10.04.2016р., РА№013571/395 від 10.04.2016р., РА№013576/400 від 10.04.2016р., РА№013574/398/63 від 10.04.2016р., РА№013571/395/66 від 10.04.2016р., РА№013576/400/61 від 10.04.2016р., технічного паспорту ваг, розрахунок суми штрафу.

02.11.2016р. представник позивача в судове засідання явився, наполягав на задоволенні позовних вимог, надав докази направлення копії позовної заяви відповідачу.

Відповідач жодного разу не скористався своїм законним правом на участь в судовому засіданні, через канцелярію суду надав повторно клопотання, в якому просить суд вжити заходів щодо направлення відповідачу позивної заяви з додатками та відкласти розгляд справи. Господарський суд розглянув та відхилив клопотання з огляду на те, що представником позивача надано докази направлення копії позовної заяви на адресу вказану відповідачем.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги, що відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 ухвали господарського суду розміщені в мережі Інтернет за адресою http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі Судова влада України, він вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду судом справи.

Обізнаність відповідача також підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення уповноваженій особі ухвали суду.

Крім того, господарський суд звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права ознайомитися з матеріалами справи відповідно до ст.22 Господасрького процесуального кодексу України.

Господарський суд вирішує спір по суті без явки представника відповідача на підставі ст.75 ГПК України за наявними в матеріалах справи документами, оскільки вони є достатніми для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

В березні 2016р. по залізничних накладних №53126041, №53230140, №53126074 на станцію Нікополь Придніпровської залізниці на адресу ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» в залізничних вагонах №55635122, №55117881, №55096218 (напіввагони) зі станції Горлівка Донецької залізниці ТОВ «ІСТЕК» (відправник) відправило вантаж кокс.

При оформленні залізничних накладних №53126041, №53230140, №53126074 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 47900кг., 53900кг, 49400кг. відповідно.

В накладних також відображено, що вантаж розміщений й закріплено згідно п.4.1,4.3,7.1 гл.1 Додатку 3 до СМГС. Як свідчить розділ 28 вищевказаних накладних, вантаж у вагони завантажено вантажовідправником.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На транзитній станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці була проведена контрольна перевірка маси вантажу в вагонах №55635122, №55117881, №55096218.

За результатами перевірки станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці були складені комерційні акти РА№013574/398 від 10.04.2016р., РА№013571/395 від 10.04.2016р., РА№013576/400 від 10.04.2016р., РА№013574/398/63 від 10.04.2016р., РА№013571/395/66 від 10.04.2016р., РА№013576/400/61 від 10.04.2016р., відповідно до яких за результатами переважування вагонів №55635122, №55117881, №55096218 на справних вагонних вагах (держ. повірка 01.02.2016р.) станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці виявилось: у вагоні №55635122 при переваженні вага брутто складає 67100кг, тара по документу 23600кг, нетто 43500кг, що менше ваги зазначеної в документі на 4400кг; у вагоні №55117881 при переваженні вага брутто складає 66650кг, тара по документу 23600кг, нетто 43050кг, що менше ваги зазначеної в документі на 10850кг; у вагоні №55096218 при переваженні вага брутто складає 66850кг, тара по документу 23500кг, нетто 43350кг, що менше ваги зазначеної в документі на 6050кг. У комерційних актах також містяться відомості про те, що навантаження в вагонах шапкоподібне, вище бортів на 30см, вантаж марковано вапном по всій площі вагону, маркування не порушено, без виїмок та заглиблень. В технічному відношенні вагони справні, люки закриті щільно, течі вантажу немає.

Згідно технічного паспорту ваг №87 станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 28.12.2012р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 01.02.2016р.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційні акти РА№013574/398 від 10.04.2016р., РА№013571/395 від 10.04.2016р., РА№013576/400 від 10.04.2016р., РА№013574/398/63 від 10.04.2016р., РА№013571/395/66 від 10.04.2016р., РА№013576/400/61 від 10.04.2016р. підписані належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у звязку з невірним зазначенням маси вантажу.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з перевезення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаних накладних підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційних актах.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладних, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційними актами РА№013574/398 від 10.04.2016р., РА№013571/395 від 10.04.2016р., РА№013576/400 від 10.04.2016р., РА№013574/398/63 від 10.04.2016р., РА№013571/395/66 від 10.04.2016р., РА№013576/400/61 від 10.04.2016р., які є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, порушень та поглиблень немає. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладних. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу згідно з накладною №53126041 за вагон №55635122 складає - 5532,00грн., згідно з накладною №53230140 за вагон №55117881 5532,00грн., згідно з накладною №53126074 за вагон №55096218 5532,00грн., заявлений штраф до стягнення в загальному розмірі 82980,00грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для твердого палива (кокс) становить 1,0% маси, зазначеної в перевізних документах, тобто у даному випадку 479кг (вагон №55635122), 539кг (вагон №53230140), 494кг (вагон №55096218), що менше виявленої нестачі 4400кг, 10850кг, 6050кг відповідно.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 908,909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 33,43,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТЕК м. Донецьк про стягнення штрафу в сумі 82980,00грн. в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТЕК (83030, м. Донецьк, вул. Тамбовська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця м. Дніпропетровськ суму штрафу в розмірі 82980,00грн., 1378,00грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення підписаний 02.11.2016року.

Суддя О.О. Уханьова