РІШЕННЯ

31 жовтня 2016 року Справа № 913/1065/16

Провадження №17/913/1065/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

до Державного професійно-технічного навчального закладу «Лисичанський професійний ліцей», м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 16257,95 грн.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю № 134 від 19.07.2016,

від відповідача - представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 12659,01 грн., 3% річних у сумі 1147,67 грн., інфляційних витрат у сумі 2335,38 грн. за договором про постачання електричної енергії №43 від 06.05.2011 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог №31/3-146 від 07.10.2016).

Позивачем до канцелярії суду 25.0.2016 було надано заяву про збільшення позовних вимог від 20.10.2016, згідно якої позивач зазначає, що у звязку з арифметичною помилкою в розрахунку пені вказана у позовній заяві сума пені є неправильною, тоді як правильно обрахованою є сума 12744,90 грн.

У звязку з зазначеним, позивач збільшує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача пеню у сумі 12774,90 грн., 3% річних у сумі 1147,67 грн., інфляційних витрат у сумі 2335,38 грн., а також просить вирішити питання про розподіл судового збору, який був сплачений в сумі 1378,00 грн.

Позивач надав докази надіслання 21.10.2016 цієї заяви та уточненого розрахунку пені на адресу відповідача, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України збільшення розміру позовних вимог є правом позивача. Тому, та з урахуванням дотримання всіх вимог, збільшення розміру позовних вимог за вказаною заявою позивача прийнято судом до розгляду.

Представником позивача 31.10.2016 через канцелярію суду за супровідним листом від 26.10.2016 б/н надані копії звітів відповідача про використану електричну енергію за період січень червень 2016 року, які долучені до матеріалів справи.

Від відповідача до канцелярії суду 21.10.2016 надійшла заява без дати та без номера, згідно якої позовні вимоги про стягнення пені у сумі 12659,01 грн., 3% річних у сумі 1147,67 грн., інфляційних витрат у сумі 2335,38 грн. за договором про постачання електричної енергії №43 від 06.05.2011 відповідач визнав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

31.10.2016 від відповідача через канцелярію суду надійшли заява № 196 від 28.10.2016 та відзив - заперечення на позовну заяву від 17.09.2016 №31/3-18.

У заяві № 196 від 28.10.2016 відповідач заперечує проти позовних вимог про стягнення пені у сумі 12659,01 грн., 3% річних у сумі 1147,67 грн., інфляційних витрат у сумі 2335,38 грн. за договором про постачання електричної енергії №43 від 06.05.2011 та просить розглянути справу без його участі.

У відзиві-запереченнях на позовну заяву від 17.09.2016 №31/3-18 та заяву про зменшення позовних вимог від 17.10.2016 відповідач не визнає вимоги позивача, просить відмовити у задоволенні позову позивача, з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що у грудні 2015 року липні 2016 року мав в достатній кількості планових асигнувань, юридичних і фінансових зобовязань на оплату за договором постачання електричної енергії, тому акти за спожиту електричну енергію за грудень 2015 року липень 2016 року були надані та зареєстровані в Управління державної казначейської служби України м. Лисичанська Луганської області (далі УДКСУ).

УДКСУ не проводило своєчасні платежі за наказом Державної казначейської служби України та Міністерства фінансів України відповідно до яких казначейські служби у Луганській області зобовязали проводити розрахунки за спожиту електроенергію з постачальником за умови перереєстрації підприємства ТОВ «Луганське енергетичне обєднання», позивача у справі, на території, підконтрольну українській владі.

Крім того, з даного питання Премєр-міністр України дорученням від 08.02.2016 №42924/3/1-15 доручив Мінюсту разом з Міненерговугілля та Мінфіном опрацювати питання правовідносин ТОВ «ЛЕО» з бюджетними установами на підконтрольній українській владі території Луганської області та подати узгоджені пропозиції на розгляд Кабміну в установленому порядку.

Виходячи з вищенаведеного, ДКСУ, Мінфін України не є контрагентами відповідача. Тому, відповідно припису частини третьої статті 550 ЦК України кредитор не має права на неустойку (в тому числі пеню та штраф) у разі, якщо боржник згідно із статтею 617 цього Кодексу не відповідає за порушення зобовязання (постанова Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14).

Таким чином, відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання, але, порушення сталося внаслідок випадку та невиконання своїх обовязків Державною казначейською службою України.

Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, його вини у несплаті за спожиту електричну енергію немає, та немає підстав для нарахування позивачем штрафних санкцій.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (позивач у справі), як Постачальником, та Державним професійно-технічним навчальним закладом «Лисичанський професійний ліцей» (відповідач у справі), як Споживачем, було укладено Договір про постачання електричної енергії №43 від 06.05.2011 (далі Договір) (а.с.15-24).

Відповідно до розділу 1 Договору «Предмет договору» Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електричних установок Споживача з загальною дозволеною потужністю 543,25 кВт, величини якої по кожному обєкту зазначені у додатку до договору «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача», а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною.

Загальна приєднана потужність у точці (точках) підключення становить 543,25 кВт. Величини приєднаної потужності по кожному обєкту визначені на підставі номінальної потужності приєднаних до електричної мережі струмоприймачів та трансформаторів Споживача. Величини приєднаної потужності по кожному обєкту зазначені у Додатку «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача».

Для визначення величин спожитої електричної енергії щомісячно 01 числа згідно з Додатком «Графік знаття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії»:

- знімати покази розрахункових засобів обліку, встановлених у Споживача та інших субєктів господарювання, електроустановки яких приєднані до його технологічних електричних мереж (субспоживачів, електропередавальної організації);

- підтверджувати покази розрахункових засобів обліку Споживача, встановлених на обєктах Постачальника;

- оформлювати результати відповідно до додатку «Форма «Акт про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії», та направляти уповноваженого представника до Лисичанського РЕМ за адресою: м. Лисичанськ, вул. Ворошилова, буд.11, для подання Акту про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії за розрахунковий період і отримання рахунків для здійснення остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію та інших платежів, передбачених договором (п.п. 2.3.3 Договору).

Згідно з п. 4.4.1 Договору, у разі порушення Споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживача електричної енергії та потужності, за не обліковану електричну енергію та на відшкодування збитків Споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом п. 7.9 Договору визначено, що розрахунки за електричну енергію та інші платежі здійснюються Споживачем у порядку, передбаченому додатком «Порядок розрахунків».

25.12.2012 сторони уклали Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії №43 від 06.05.2011, згідно якої сторони домовились п.2.3.3 Договору викласти в наступній редакції: «Для визначення величин спожитої електричної енергії щомісячно 19 числа згідно з Додатком «Графік знаття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії» …(далі по тексту Договору).

Додатки «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії» до Договору сторони домовилися викласти в новій редакції (а.с.25).

Як зазначено у пункті 8 додатку до Договору «Порядок розрахунків» (в редакції додаткової угоди від 25.12.2012), розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію; за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності; за перетікання реактивної електричної енергії; оплату сум відшкодування збитків; оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків, Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання (а.с.26,27).

08.08.2016 сторонами укладено додаткову угоду б/н, згідно якої сторони домовились, у звязку з відкриттям небюджетного рахунку Постачальника викласти в новій редакції статтю 10 Договору: « 10 Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» «Постачальник»:

ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»

Адреса: 91021, м. Луганськ, кв. Гайового, буд.35А.

Адреса для листування: 92702, вул. Горького, буд.123, м. Старобільськ Луганської області.

Лисичанський РЕМ назва структурного підрозділу)

Адреса: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. О.Довженка, буд.11.

Телефон (06451) 7-63-77

Ідентифікаційний код: 31443937

Банківські реквізити: р/р № 3374 в філії ЛОУ АТ «Ощадбанк» у м. Сєвєродонецьку, МФО 304665.

Банківські реквізити та номер поточного рахунку зі спеціальним режимом використання № 60 в філії ЛОУ АТ «Ощадбанк» у м. Сєвєродонецьку, МФО 304665.

Небюджетний рахунок в ГУ ДКСУ в Луганській області: № 1200, МФО 804013.

На виконання умов вказаного Договору позивачем було поставлено відповідачеві у період з грудня 2015 року по липень 2016 року активну електричну енергію на загальну суму 90872,76 грн., що підтверджується:

- актом приймання передачі товарної продукції за грудень 2015 року від 19.12.2015 на суму 14720,12 грн. (а.с.28), частково оплата на суму 39,16 грн.;

- актом приймання передачі товарної продукції за січень 2016 року від 19.01.2016 на суму 15836,15 грн. (а.с.74);

- актом приймання передачі товарної продукції за лютий 2016 року від 19.02.2016 на суму 14361,82 грн. (а.с.75);

- актом приймання передачі товарної продукції за березень 2016 року від 19.03.2016 на суму 11663,02 грн. (а.с.76);

- актом приймання передачі товарної продукції за квітень 2016 року від 19.04.2016 на суму 13118,27 грн. (а.с.77);

- актом приймання передачі товарної продукції за травень 2016 року від 19.05.2016 на суму 9750,95 грн. (а.с.78);

- актом приймання передачі товарної продукції за червень 2016 року від 19.06.2016 на суму 7201,51 грн. (а.с.79);

- актом приймання передачі товарної продукції за липень 2016 року від 19.07.2016 на суму 4220,92 грн. (а.с.44).

Зазначені акти скріплені печатками та підписані повноважними представниками сторін без доповнень та зауважень.

На підставі цих актів приймання передачі товарної продукції, позивачем вручалися відповідачу на оплату наступні рахунки: від 21.12.2015 № 43/12/1, від 19.01.2016 № 43/1/1, від 19.02.2016 №43/2/1, від 21.03.2016 №43/3/1, від 19.04.2016 №43/4/1, від 19.05.2016 №43/5/1, від 21.06.2016 №43/6/1, від 20.07.2016 №43/7/1 (а.с.30,31,33,35,37,39,41,45).

В порушення умов Договору відповідач свої зобовязання, щодо оплати за спожиту активну електроенергію виконав, однак с порушенням строків оплати, у звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 12774,90 грн., 3% річних у сумі 1147,67 грн., інфляційні втрати у сумі 2335,38 грн., нараховані на заборгованість за період з грудня 2015 року по липень 2016 року. У звязку з зазначеним, позивач звернувся до суду з вимогами про їх стягнення.

За порушення умов оплати за спожиту електроенергію згідно п. 4.4.1 Договору, відповідачу нарахована пеня, згідно уточненого розрахунку, в сумі 12774,90 грн.

Зокрема, за порушення терміну сплати рахунку № 43/12/1 від 21.12.2015 (акт. е/е за грудень 2015 року) нарахована пеня у сумі 3033,81 грн. за період з 29.12.2015 по 28.06.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/1/1/ від 19.01.2016 (акт. е/е за січень 2016 року) нарахована пеня у сумі 3120,07 грн. за період з 27.01.2016 по 26.07.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/2/1 від 19.02.2016 (акт. е/е за лютий 2016 року) нарахована пеня у сумі 2551,38 грн. за період з 27.02.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/3/1 від 21.03.2016 (акт. е/е за березень 2016 року) нарахована пеня у сумі 1637,27 грн. за період з 29.03.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/4/1 від 19.04.2016 (акт. е/е за квітень 2016 року) нарахована пеня у сумі 1394,98 грн. за період з 27.04.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/5/1 від 19.05.2016 (акт. е/е за травень 2016 року) нарахована пеня у сумі 733,19 грн. за період з 27.05.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/6/1 від 21.06.2016 (акт. е/е за червень 2016 року) нарахована пеня у сумі 304,19 грн. за період з 30.06.2016 по 19.08.2016.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у сумі 1147,67 грн., інфляційні нарахування у сумі 2335,38 грн. за періоди, згідно наданих позивачем розрахунків.

Так, за порушення терміну сплати рахунку № 43/1/1 від 19.01.2016 (акт. е/е за січень 2016 року) нараховані 3 % річних у сумі 263,50 грн. за період з 27.01.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/2/1 від 19.02.2016 (акт. е/е за лютий 2016 року) нараховані 3 % річних у сумі 202,48 грн. за період з 27.02.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/3/1 від 21.03.2016 (акт. е/е за березень 2016 року) нараховані 3 % річних у сумі 134,79 грн. за період з 29.03.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/4/1 від 19.04.2016 (акт. е/е за квітень 2016 року) нараховані 3 % річних у сумі 120,43 грн. за період з 27.04.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/5/1 від 19.05.2016 (акт. е/е за травень 2016 року) нараховані 3 % річних у сумі 65,54 грн. за період з 27.05.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/6/1 від 21.06.2016 (акт. е/е за червень 2016 року) нараховані 3 % річних у сумі 28,33 грн. за період з 30.06.2016 по 16.08.2016.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/7/1 від 20.07.2016 (акт. е/е за липень 2016 року) нараховані 3 % річних у сумі 17,30 грн. за період з 28.07.2016 по 15.09.2016.

Крім того, за порушення терміну сплати рахунку № 43/12/1 від 21.12.2015 (акт. е/е за грудень 2015 року) інфляційні нарахування становлять 711,10 грн. за період з січня по липень 2016 року.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/1/1 від 19.01.2016 (акт. е/е за січень 2016 року) інфляційні нарахування становлять 618,96 грн. за період з лютого по липень 2016 року.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/2/1 від 19.02.2016 (акт. е/е за лютий 2016 року) інфляційні нарахування становлять 621,27 грн. за період з березня по липень 2016 року.

За порушення терміну сплати рахунку № 43/3/1 від 21.03.2013 (акт. е/е за березень 2016 року) інфляційні нарахування становлять 384,05грн. за період з квітня по липень 2016 року.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, зазначених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Матеріалами справи підтверджено постачання у період з грудня 2015 року по липень 2016 року позивачем електричної енергії відповідачу, на виконання умов Договору, та виставлення рахунків на її оплату на загальну суму 90833,60 грн., які долучені до матеріалів справи.

Однак, зобовязання по перерахуванню позивачеві вартості спожитої активної електроенергії в обумовлені Договором строки відповідачем не були виконані у повному обсязі та вчасно, що підтверджено наданими позивачем доказами, які долучені до матеріалів справи.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за Договором в сумі 12774,90 грн. за періоди, згідно наданого до матеріалів справи уточненого розрахунку.

Відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачена сторонами у 4.4.1 Договору, де передбачено, що у разі порушення Споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживача електричної енергії та потужності, за не обліковану електричну енергію та на відшкодування збитків Споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» встановлює, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем при розрахунку пені дотримані вимоги вищевказаних норм. Перевіривши правильність розрахунку суд дійшов висновку, що зазначена пеня є обґрунтовано заявленою, вірно нарахованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач також просить стягнути за Договором 3% річних у сумі 1147,67 грн. та інфляційні нарахування у сумі 2335,38 грн. за періоди вказані вище, згідно наданих до матеріалів справи розрахунків.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення 3% річних у сумі 1147,67 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 2335,38 грн. відповідають чинному законодавству, є обґрунтованими, арифметично вірно нарахованими та підлягають задоволенню.

Доводи позивача щодо звільнення його від відповідальності за порушення грошового зобовязання за Договором у звязку з нездійсненням перерахування грошових коштів УДКСУ та поверненням платіжних доручень без виконання судом оцінюються критично.

Правове регулювання правовідносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі здійснюється Законом України від 16.10.1997 № 575/97-ВР «Про електроенергетику» (із змінами та доповненнями).

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (частина 1 статті 26 Закону України ВР «Про електроенергетику»).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (позивач у справі) здійснює свою господарську діяльність у сфері електропостачання на підставі відповідних ліцензій на виробництво, транспортування та постачання електричної енергії та є суб'єктом відносин у сфері електропостачання, і відповідно до пункту 7.2 статті 7 Статуту Товариства, зокрема, передача електроенергії (передача електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами); розподілення та постачання електричної енергії (постачання електричної енергії за регульованим тарифом).

Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України «Про електроенергетику» (із змінами згідно із Законом № 1207-VII від 15.04.2014, в редакції Закону № 284-VIII від 07.04.2015) особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов'язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію та на територію, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а також відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території та на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Кабінет Міністрів України постановою «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» від 07.05.2015 №263 визначив особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Цим актом, зокрема, передбачено, що купівля та продаж з 1 травня 2015 року електричної енергії, переміщеної з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на іншу територію України та/або з контрольованої території на неконтрольовану територію, здійснюється на контрольованій території оптовим постачальником електричної енергії та на неконтрольованій території суб'єктами господарювання, що здійснюють виробництво електричної енергії на електроустановках, розташованих на неконтрольованій території та визначених Міненерговугілля, та/або публічним акціонерним товариством ДТЕК «Донецькобленерго» у Донецькій області і товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» у Луганській області.

Електрична енергія, яка виробляється на неконтрольованій території, продається на цій території суб'єктам електроенергетики, які провадять діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та/або споживачам електричної енергії відповідної області, та/або іншим суб'єктам господарювання, розташованим у відповідній області, згідно з умовами багатостороннього договору, що укладається між суб'єктами електроенергетики, що провадять діяльність на неконтрольованій території.

Суб'єкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

Зазначеною постановою не передбачено вимог щодо перереєстрації ТОВ «ЛЕО» на контрольованій території та обмеження його казначейського обслуговування.

Крім того, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не передбачено вимог до підприємств, установ, організацій змінити юридичну адресу свого місцезнаходження. Також цей Закон не містить обмежень у здійсненні розрахунків з підприємствами, які мають юридичну адресу на неконтрольованій території. У відповідності до ст. 5 зазначеного Закону ліцензії та документи дозвільного характеру, видані суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, строк дії яких закінчився у період її проведення, вважаються такими, що продовжили свою дію на період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275 затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, до якого входять і населені пункти Луганської області. Ці населені пункти входять у сферу ліцензованої діяльності ТОВ «ЛЕО».

Будь-яких заборон на здійснення діяльності цієї енергетичної компанії на території населених пунктів, що включені до переліку, законодавством України не встановлювалось, відповідних рішень повноважними органами не приймалось.

Суд зауважує, що жодним законом України не встановлено особливого порядку здійснення розрахунків з юридичними особами, що розташовані на непідконтрольній українській владі території. Не призупинено дію законів України на вказаній території.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем в свою чергу, не надано належних доказів, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязань за Договором в частині своєчасної оплати отриманої електричної енергії, зокрема, доказів оскарження бездіяльності УДКСУ відносно неперерахування грошових коштів за спожиту електроенергію позивачеві.

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаних заперечень відповідача.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 12774,90 грн., 3% річних у розмірі 1147,67 грн., інфляційних витрат у сумі 2335,38 грн. є обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 (із змінами) «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Враховуючи те, що відповідно до пункту 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зменшення розміру позовних вимог згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» є підставою для повернення відповідної суми судового збору; що ж до інших судових витрат, то в такому разі вони у відповідній частині покладаються на позивача. Якщо ж таке зменшення пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судові витрати у відповідній частині з урахуванням припису частини 2 статті 49 ГПК покладаються на відповідача.

Згідно частини 2 статті 49 ГПК, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1378,00 грн. слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Лисичанський професійний ліцей», м. Лисичанськ Луганської області, вул. ім. В.Сосюри, буд.3, ідентифікаційний код 02541183, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35а, ідентифікаційний код 31443937, пеню у сумі 12774,90 грн., 3% річних у розмірі 1147,67 грн., інфляційні нарахування у сумі 2335,38 грн., та судовий збір у сумі 1378,00 грн. на п/рахунок № 3374 у філії ЛОУ АТ «Державний Ощадний банк України», МФО 304665, видати наказ.

У судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено: 07.11.2016.

Суддя О.С. Фонова