РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016Справа №910/16615/16

За позовом Приватного підприємства "КРОС-С"

до Антимонопольного комітету України

про визнання протиправним рішення та його скасування

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Надтока О.В. за довіреністю б/н від 03.10.2016

від відповідачача: Новицький М.З. за довіреністю № 300-122/02-30 від 04.04.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "КРОС-С" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 22.06.2016 № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу". Також позивач просив зупинити дію вказаного рішення Антимонопольного комітету України у зв'язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000824 від 21.10.2015 та судовим оскарженням.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 22.06.2016 № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" визнано, що Приватне підприємство "КРОС-С" вчинило порушення, передбачені пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимоги державного уповноваженого Комітету від 19.03.2015 № 127-26/12-2696 та від 07.05.2015 № 127-26/12-4804 у встановлений ним строк, за зазначені порушення, на Приватне підприємство "КРОС-С" накладено штраф у розмірі 21 300,00 грн. за кожне порушення.

Позивач вважає наведене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки засідання Антимонопольного комітету України відбулося без участі представника позивача, який не з'явився в засідання з поважних причин, що порушило його права на захист; в наведеному рішенні відсутнє законодавче обґрунтування стосовно того, чому відповіді позивача з посиланням на дію мораторію не приймаються Антимонопольним комітетом України до уваги; вимоги відповідача, на думку позивача, суперечать нормам ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6, 19 Господарського кодексу України, якими заборонене незаконне втручання в господарську діяльність суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю і нагляду, ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", п. 8 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 р. №76 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", а тому позивач був змушений відмовити у наданні копій витребуваних Антимонопольним комітетом України документів. Водночас, позивач вважає, що діяв відповідно до норм чинного законодавства України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2016 порушено провадження у справі № 910/16615/16 та призначено розгляд справи на 26.09.2016 об 11:50 год.

26.06.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло повідомлення про відсутність аналогічного спору.

26.06.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення прийняте з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а також з повним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а тому підстави для визнання цього рішення недійсним відсутні. В якості додатку до відзиву відповідач надав суду копії матеріалів справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 127-26.13/100-15.

27.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 26.09.2016 об 11:50 год., у зв'язку з необхідністю достатнього часу для виконання вимог ухвали суду від 09.09.2016 стосовно надання документів та доказів, нормативно-правового обгрунтування позову у письмовому вигляді та у зв'язку з неможливістю явки представника позивача.

Судове засідання, призначене на 26.09.2016, не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Гумеги О.В. на лікарняному.

Після виходу судді Гумеги О.В. з лікарняного ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 призначено розгляд справи на 24.10.2016 о 12:20 год.

24.10.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

24.10.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання. Клопотання судом задоволене.

24.10.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 28.09.2016, зокрема, з приводу надання доказів одержання позивачем оскаржуваного рішення 08.07.2016 та з приводу обгрунтування необхідності зупинення дії рішення Антимонопольного комітету України від 22.06.2016 № 279-р у зв'язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження № 000824 від 21.10.2015 та судовим оскарженням. З урахуванням поданих додаткових пояснень, позивач просив суду визнати протиправним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України від 22.06.2016 № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

24.10.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

24.10.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору.

В судове засідання, призначене на 24.10.2016, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні 24.10.2016 надав усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, позов підтримав з урахуванням додаткових пояснень, поданих 24.10.2016 через відділ діловодства суду.

В судовому засіданні, призначеному на 24.10.2016, представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 26.09.2016 через відділ діловодства суду.

В судовому засіданні 24.10.2016 здійснювався розгляд клопотання позивача, поданого 24.10.2016 через відділ діловодства суду, про витребування доказів. Відповідно до зазначеного клопотання позивач просив суд витребувати:

1) в УДППЗ "Укрпошта" у письмовому вигляді інформацію стосовно того, коли саме ПП "КРОС-С" отримало лист від Антимонопольного комітету України, направлений з відділення Київ35 від 04.07.2016;

2) у Державного підприємства "Інформаційні судові системи" у письмовому вигляді інформацію стосовно того, чому за даними комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" відсутні відомості щодо зарахування сплаченого ПП "КРОС-С" судового збору;

3) у Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві у письмовому вигляді інформацію стосовно того, чи зараховано до державного бюджету сплачений ПП "КРОС-С" квитанцією № 0.0.611868231.1 від 06.09.2016 судовий збір в сумі 2 756,00 грн.;

4) у Прокуратури Дніпропетровської області у письмовому вигляді інформацію стосовно того, на якій стадії перебуває досудове розслідування кримінального провадження № 000824 від 21.10.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 24.10.2016 вищезазначене клопотання підтримав та зазначив, що витребувані докази можуть підтвердити обставини справи, викладені ним у позовній заяві.

Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи положення ч. 1 ст. 38 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що клопотання позивача, подане 24.10.2016 через відділ діловодства суду, про витребування доказів, задоволенню не підлягає, оскільки всі вищезазначені докази або вже містяться в матеріалах справи, або можуть бути надані позивачем самостійно.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 24.10.2016, та оголосив перерву в судовому засіданні до 07.11.2016 о 14:00 год.

В судове засідання, призначене на 07.11.2016, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні 07.11.2016 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволене.

В судовому засіданні 07.11.2016 судом розглянуте та відхилене клопотання про продовження строку розгляду справи, подане представником позивача 24.10.2016 через відділ діловодства суду.

Представник позивача в судовому засіданні 07.11.2016 надав усні пояснення по суті позову, з урахуванням поданих 24.10.2016 через відділ діловодства суду додаткових пояснень, позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 22.06.2016 № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" підтримав у повному обсязі.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що викладена у п. 1 прохальної частини позовної заяви вимога про зупинення дії рішення Антимонопольного комітету України від 22.06.2016 № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у зв'язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000824 від 21.10.2015 та судовим оскарженням є відповідним клопотанням позивача, а не позовною вимогою.

Розглянувши у судовому засіданні 07.11.2016 вищенаведене клопотання позивача, суд відмовив в його задоволенні з огляду на таке.

Як встановлено у ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, накладення штрафу тощо.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п'ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

З огляду на те, що відповідачем оскаржуване рішення про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу було прийняте, зокрема, згідно зі ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", то за відсутності визначення іншого, оскарження такого рішення до суду передбачає автоматичне зупинення його дії на час розгляду справи, а отже підстав для повторного зупинення дії рішення немає. Водночас, нормами наведеного Закону України не передбачено зупинення дії рішення Антимонопольного комітету України про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у зв'язку з досудовим розслідуванням відповідного кримінального провадження.

В судовому засіданні, призначеному на 07.11.2016, представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 26.09.2016 через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 07.11.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

22.06.2016 Антимонопольним комітету України (далі - Комітет) було прийнято рішення № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що Приватне підприємство "КРОС-С" (далі - ПП "КРОС-С") вчинило порушення, передбачені пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимоги державного уповноваженого Комітету від 19.03.2015 № 127-26/12-2696 та від 07.05.2015 № 127-26/12-4804 у встановлений ним строк, за зазначені порушення, на ПП "КРОС-С" накладено штраф у розмірі 21 300,00 грн. за кожне порушення (надалі - Рішення).

ПП "КРОС-С" (позивач) не згодне з Рішенням, а тому оскаржило останнє в порядку ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" до Господарського суду міста Києва.

Комітет (відповідач) проти позовних вимог заперечує з підстав їх необґрунтованості, вважає Рішення законним, обгрунтованим та таким, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Згідно частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

З огляду на зміст наведеної норми, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15)).

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених.

Згідно з ч. 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" державні уповноважені Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; тощо.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 22.06.2016 № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України, суд зобов'язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання рішення Антимонопольного комітету України недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 22.06.2016 Антимонопольний комітет України, розглянувши матеріали справи № 127-26.13/100-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Приватним підприємством "КРОС-С" та подання з попередніми висновками від 19.02.2016 № 127-26.13/100-15/58-спр, прийняв рішення № 279-р, яке оскаржується позивачем.

Відповідно до пункту 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р№ 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань. Там же зазначено, що судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

При розгляді даної справи судом з'ясовано наступне.

В органах Комітету розглядається справа № 127-26.4/18-15 за ознаками вчинення ПП "КРОС-С" порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді неправомірного використання фірмового найменування без дозволу суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати схоже фірмове найменування у своїй господарській діяльності.

У зв'язку з необхідністю встановлення фактичних обставин вищевказаної справи, відповідно до статей 7, 16, 22 і 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", на адресу ПП "КРОС-С" було надіслано вимогу державного уповноваженого Комітету від 19.03.2015 № 127-26/12-2696 "Про надання інформації" (далі - Вимога 1), в якій запропоновано у 20-денний строк з дня отримання Вимоги 1 надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів 1-31 Вимоги 1.

Одночасно у Вимозі 1 зазначалось, що відповідно до пунктів 13, 14 і 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену статтею 52 цього Закону.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 663 Вимога 1 була отримана уповноваженою особою ПП "КРОС-С" 25.03.2015. Крім того, Дніпропетровською дирекцією Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (далі - Дирекція) до Комітету надіслано копію книги ф. 8, відповідно до якої Вимогу 1 отримала уповноважена особа Надтока, директор ПП "КРОС-С" (лист Дирекції від 04.06.2015 № 127-26/12-5759). Отже, останній день строку надання інформації на Вимогу 1 припадав на 14.04.2015.

Листом від 07.04.2015 б/н (зареєстрованим у Комітеті 15.04.2015 за № 8-127/3073) ПП "КРОС-С" надіслало відповідь, в якій зазначило про безпідставність проведення перевірки ПП "КРОС-С" Комітетом та невідповідність цієї перевірки Положенню про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженому розпорядженням Комітету від 25.12.2001 № 182-р (далі - Положення) та відмовило у наданні запитуваної у Вимозі 1 інформації та доказів.

У встановлений державним уповноваженим Комітету строк інформації, що запитувалась у Вимозі 1, ПП "КРОС-С" не надало. Відповідно до поданої позовної заяви ПП "КРОС-С" підтвердило свою відмову у наданні витребуваних інформації та копій документів.

Також, у зв'язку з необхідністю встановлення фактичних обставин справи № 127-26.4/18-15 за ознаками вчинення ПП "КРОС-С" порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", на підставі статей 7, 16, 22 і 22і Закону України "Про Антимонопольний комітет України", на адресу ПП "КРОС-С" було надіслано вимогу державного уповноваженого Комітету від 07.05.2015 № 127-26/12-4804 (далі - Вимога 2), в якій запропоновано в 15-денний строк з дня отримання Вимоги 2 надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів 1-31 Вимоги 2.

Крім того, у Вимозі 2 Приватному підприємству "КРОС-С" було надано роз'яснення щодо Вимоги 1, а саме, що Комітет не проводив планову або позапланову виїзну перевірку, а здійснює розслідування у справі № 127-26.4/18-15 у межах повноважень, визначених законодавством про захист економічної конкуренції.

Одночасно у Вимозі 2 зазначалося, що відповідно до пунктів 13, 14 і 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену статтею 52 цього Закону.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 430 Вимога 2 була отримана уповноваженою особою ПП "КРОС-С" 13.05.2015. Крім того, Дирекцією до Комітету надіслано копію книги ф. 8, відповідно до якої Вимогу 2 отримала уповноважена особа Надтока, директор ПП "КРОС-С" (лист Дирекції від 04.06.2015 № 127-26/12-5759). Отже, останній день строку надання інформації Комітету на Вимогу 2 припадав на 28.05.2015.

Листом від 19.05.2015 б/н (зареєстрованим у Комітеті 28.05.2015 за № 8-127/4501) ПП "КРОС-С" надіслало відповідь, в якій зазначило, що ПП "КРОС-С" вимушене відмовити в наданні запитуваної інформації та копій документів, оскільки відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон) встановлено обмеження на перевірки підприємств, установ та організацій , фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами у 2015 та 2016 роках, крім винятків,установлених Законом, під які ПП "КРОС-С" не потрапляє, а тому Комітету відмовлено в наданні запитуваної інформації згідно Вимоги 2.

У встановлений державним уповноваженим Комітету строк інформації, що запитувалась у Вимозі 2, ПП "КРОС-С" не надало. Відповідно до поданої позовної заяви ПП "КРОС-С" підтвердило свою відмову у наданні витребуваних інформації та копій документів.

Також, ПП "КРОС-С" не зверталось до Комітету з клопотанням щодо продовження строку надання інформації та копій документів, витребуваних вищевказаними вимогами державного уповноваженого Комітету.

Положеннями статей 22 та 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, зокрема, що вимоги органу Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначені ним строки; суб'єкти господарювання зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції; невиконання вимог органу Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Отже, ПП "КРОС-С" відповідно до вимог законодавства про захист економічної конкуренції було зобов'язане надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів на Вимогу 1 та Вимогу 2.

Неподання ПП "КРОС-С" інформації на вимоги державного уповноваженого Комітету від 19.03.2015 № 127-26/12-2696 та від 07.05.2015 № 127-26/12-4804 у встановлені ним строки, створило перешкоди для проведення Комітетом розслідування у справі № 127- 26.4/18-15 за ознаками вчинення ПП "КРОС-С" порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді неправомірного використання фірмового найменування без дозволу суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати схоже фірмове найменування у своїй господарській діяльності.

За вищенаведених обставин Комітет дійшов висновку, що дії ПП "КРОС-С" у вигляді неподання інформації на вимоги державного уповноваженого Комітету від 19.03.2015 № 127-26/12-2696 та від 07.05.2015 № 127-26/12-4804 у встановлені ним строки, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у зв'язку з чим прийняв рішення від 22.06.2016 № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Суть доводів позивача щодо визнання протиправним та скасування вказаного рішення Комітету зводиться до того, що Вимоги 1 і 2 державного уповноваженого Комітету про надання інформації та копій документів, на думку позивача, суперечать нормам ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6, 19 Господарського кодексу України, якими заборонене незаконне втручання в господарську діяльність суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю і нагляду, ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", п. 8 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 р. №76 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Втім, як вірно зазначив Комітет в оскаржуваному Рішенні, проведення перевірок і надсилання вимог про надання інформації є окремими й не тотожними повноваженнями органів Комітету, встановленими законодавством. Планові й позапланові виїзні перевірки додержання законодавства про захист економічної конкуренції проводяться в порядку, встановленому Положенням.

Щодо посилання ПП "КРОС-С" на пункт 3 розділу II Прикінцевих положень Закону, то в оскаржуваному Рішенні Комітет зазначив, що вказаною нормою встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. При цьому Закон містить положення, спрямовані на врегулювання питань податкової сфери, та встановлює обмеження щодо здійснення перевірок певної категорії суб'єктів господарювання для органів, які є контролюючими в розумінні Податкового кодексу. Комітет та його територіальні відділення не входять до переліку контролюючих органів, що визначені статтею 41 цього Кодексу. Тобто, дія положень Закону не поширюється на органи Комітету.

З огляду на наведене, спростовуються твердження позивача про відсутність в Рішенні законодавчого обґрунтування підстав не прийняття Комітетом до уваги наданих позивачем Комітету відповідей з посиланням на дію мораторію.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про невідповідність Вимог 1, 2 нормам вищезазначених законів, а рівно, відмову позивача надати Комітету витребувані інформацію та копії документів.

При цьому судом враховано, що Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб'єктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Антимонопольного комітету України.

Отже, вищенаведені твердження позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення Комітету.

Крім того, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення Комітету також і доводи позивача про те, що засідання Комітету 22.06.2016 відбулося без участі представника позивача, який не з'явився в засідання з поважних причин, що порушило його права на захист. При цьому суд виходив з наступного.

Дійсно, матеріалами справи підтверджується, що лист від 10.06.2016 № 127-26/05-6148, яким відповідач запропонував позивачу взяти участь 22.06.2016 о 10-00 год. у засіданні Комітету за результатами розгляду справи № 127/26.13/100-15 про порушення ПП "КРОС-С" законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", був фактично отриманий відповідачем 04.07.2016.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 "Про затвердження Тимчасових правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України" (далі - Правила), про дату, час і місце розгляду справи особи, що беруть участь у справі, повідомляються не пізніше ніж за п'ять днів до дня її розгляду.

Разом з тим судом враховано, що приписами частини другої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази у сукупності, суд дійшов висновку, що несвоєчасне повідомлення позивача про призначене на 22.06.2016 засідання Комітету фактично не призвело до прийняття Комітетом неправильного рішення. Додатково суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні Комітетом було надано оцінку надісланих позивачем заперечень на подання Комітету з попередніми висновками від 19.02.2016 № 127-26.13/100-15/58-спр та зазначено, що останні не спростовують доводів Комітету. Крім того, в будь-якому випадку позивач не був позбавлений права в порядку ст. 40 Закону України "Про захист економічної конкуренції", п. 16 Правил на ознайомлення з матеріалами справи, наведення доказів, подачу письмових пояснень тощо, враховуючи, що ще з 20.08.2016 позивач був обізнаний про початок розгляду справи № 127/26.13/100-15, що ним не заперечувалось у позовній заяві. Крім того ані Закон України "Про захист економічної конкуренції", ані Правила не містять приписів щодо неможливості проведення засідання Комітету та прийняття рішення без участі представника особи, яка бере участь у справі.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що відповідач в оскаржуваному Рішенні зробив обґрунтований та підставний висновок про те, що дії ПП "КРОС-С" у вигляді неподання інформації на вимоги державного уповноваженого Комітету від 19.03.2015 № 127-26/12-2696 та від 07.05.2015 № 127-26/12-4804 у встановлені ним строки, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

При цьому судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано вимог Конституції України, Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5) (із змінами), у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи № 127/26.13/100-15, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи № 127/26.13/100-15, нормам матеріального та процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Натомість, доводи позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи по суті.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що підстави для визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 22.06.2016 № 279-р у справі № 127-26.13/100-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" відсутні, а тому вимоги позивача про визнання протиправним та скасування вказаного рішення є необгрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.11.2016

Суддя Гумега О.В.