донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.11.2016 р. справа №908/2154/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:не зявився;
від відповідача:ОСОБА_4 за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", м. Бердянськ
на рішення господарського суду Запорізької області
від05.10.2016 р.
у справі№ 908/2154/16 (суддя: Дроздова С.С.)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро
доДержавного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", м. Бердянськ
простягнення 8 401 грн. 68 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" Регіональна філія "Придніпровська залізниця" (далі ПАТ "Українська залізниця" РФ "Придніпровська залізниця", позивач) звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" (далі ДП "Бердянський морський торговельний порт", відповідач) 8 401 грн. 68 коп. на відшкодування витрат за технічне обслуговування та ремонт пошкоджених вагонів.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.10.2016 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 8 401 грн. 68 коп. на відшкодування витрат за технічне обслуговування та ремонт пошкоджених вагонів, а також судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "Бердянський морський торговельний порт" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Так, відповідач визнає факт пошкодження вагонів, проте зазначає про відсутність належним чином оформлених документів, які є підставою для сплати відповідних сум.

Відповідач стверджує, що позивачем безпідставно включено до калькуляцій обовязкові операції при проведенні технічного обслуговування з відчеплення, оскільки такі операції є обовязком залізниці, передбачений нормами чинного законодавства, а також рентабельність, так як за своєю суттю, на його думку, це є прибутком.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання не зявився. 09.11.2016 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду даної справи у звязку із викликом у інше судове засідання його представника, який забезпечував захист залізниці під час розгляду справи судом першої інстанції та володіє обставинами справи.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Частиною 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Ухвалою про порушення апеляційного провадження від 25.10.2016 р. сторони були попереджені, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами в справі.

З огляду на наведене, клопотання ПАТ "Українська залізниця" РФ "Придніпровська залізниця" про відкладення розгляду даної справи судовою колегією залишено без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням додаткових пояснень до апеляційної скарги № 323/40-юр від 07.11.2016 р.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, у період з 18.01.2016 р. по 27.04.2016 р. на підїзних коліях Бердянського морського торговельного порту працівниками відповідача пошкоджено вагони №№ 60882933, 65331209, 96399241, 96394838, 53572434, 65944977, 68894923, 95679684, 96396684, 32263725, 60575743, 66963158, 62523915, 68569219, 52824414, 53589917, 53252318 у звязку з порушенням ГОСТу 22235-76 та 22235:2015, внаслідок чого сторонами оформлено двосторонні акти про пошкодження вагонів форми ВУ-25: від 25.01.2016 р. № 8; від 20.01.2016 р. № 7; від 18.01.2016 р. № 6; від 09.03.2016 р. № 21; від 14.03.2016 р. № 23; від 24.03.2016 р. № 29; від 04.02.2016 р. № 9; від 26.02.2016 р. № 16; від 18.02.2016 р. № 14; від 30.03.2016 р. № 30; від 04.04.2016 р. № 32; від 08.04.2016 р. № 33; від 12.04.2016 р. № 34; від 15.04.2016 р. № 35; від 19.04.2016 р. № 38; від 21.04.2016 р. № 40; від 27.04.2016 р. № 43.

Відособленим структурним підрозділом "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" проведено технічне обслуговування та ремонт пошкоджених вагонів, у зв'язку з чим позивачем на адресу відповідача направлено акти виконаних робіт, рахунки, калькуляції на загальну суму 8 401 грн. 68 коп.

Калькуляції вартості виконання ремонту пошкоджених вагонів до актів виконаних робіт, які наявні в матеріалах справи, містять наступні найменування робіт: обов'язкові операції при проведенні технічного обслуговування з відчепленням (огляд та перевірка вагонів); перелік робіт по усуненню пошкоджень (повна собівартість та рентабельність); інші витрати.

Відповідач виставлені позивачем рахунки не оплатив, тому, позивач звертався до ДП "Бердянський морський торговельний порт" з претензіями: - від 03.03.2016 р. № 358; - від 27.04.2016 р. № 624; - від 08.04.2016 р. № 548; - від 26.05.2016 р. № 710; - від 07.06.2016 р. № 808, які відповідачем залишені без виконання.

Так, за результатами розгляду вказаних претензій ДП "Бердянський морський торговельний порт" повідомило, що не має достатніх підстав для задоволення претензій, з огляду на те, що суми визначені в кожній калькуляції вартості виконання ремонту пошкодженого вагону в частині "обов'язкові операції при проведенні технічного обслуговування з відчепленням" та "рентабельність" не підлягають сплаті, оскільки їх не можна віднести в рахунок відшкодування понесених витрат на ремонт пошкоджених вагонів.

Предметом даного судового розгляду є вимоги залізниці до порту про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, у розмірі витрат на його технічне обслуговування та ремонт.

Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків, згідно частині 2 статті 11 Цивільного Кодексу України, деліктна відповідальність вимагає для її застосування наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам Закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського Кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження майна, а також недоодержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ст. 225 Господарського Кодексу України до складу збитків включається вартість втраченого, пошкодженого, або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, додаткові витрати, понесені внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, недоодержаний прибуток (втрачена вигода).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та шкодою полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами.

В свою чергу, відсутність вини у заподіяній шкоді доводиться особою, що вчинила порушення; винна поведінка порушника має місце тоді, якщо він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав його негативні наслідки, бажав їх настання, або коли порушник, передбачаючи настання негативних наслідків, розрахував на їх відведення, чи не передбачав настання таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Таким чином, для настання відповідальності, передбаченої статтею 1166 Цивільного Кодексу України, необхідні всі чотири елементи складу правопорушення.

Відповідно до положень статті 124 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) за пошкодження і втрату вагонів, контейнерів на залізничних підїзних коліях, у порту, на залізничній лінії, яка будується, під час навантаження або вивантаження засобами відправника або одержувача на станції, за пошкодження чи втрату знімних перевізних пристосувань (піддонів, строп, щитів, печей тощо), що належать залізниці, відправник, одержувач, порт, підприємство (організація) несуть матеріальну відповідальність перед залізницею у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобовязані також відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

Під збитками згідно статті 22 Цивільного кодексу України, статей 224, 225 Господарського кодексу України розуміються, зокрема, додаткові витрати, зроблені стороною: вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів, тощо.

Таким чином, додаткові витрати залізниці у вигляді збору за подачу й забирання вагонів до пунктів перевантаження (маневрові роботи), ремонту вагонів, виправлення комерційного браку, плата за роботу механізмів і бригад, зайнятих перевантаженням і перевіркою вантажів у затриманих вагонах, плата за охорону вантажів, збір за зберігання, оформлення затримки, телеграфні та інші витрати в межах доведеного можуть бути стягнуті з вантажовідправника (вантажовласника), який припустився комерційного браку під час відвантаження вантажу.

Пунктом 20. Правил користування вагонами та контейнерами (затверджені Наказом Міністерства транспорту та звязку України №443 від 16.07.2008р. далі Правила користування) визначено, що пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил. (Пункт 22 Правил користування).

Відповідно до п. 23 Правил користування вартість ремонту та всі витрати, пов'язані з ремонтом пошкодженого вагона, зазначаються в акті про пошкодження вагона, який надається винній стороні для відшкодування збитків за пошкодження вагона.

Тобто, спеціальними нормами законодавства встановлено матеріальну відповідальність порту перед залізницею у розмірі фактично заподіяної шкоди та визначено її склад.

Крім того, Правилами технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 411 від 20.12.1996р., передбачено, що операції при проведенні технічного обслуговування з відчеплення є обовязковими.

Таким чином, включення позивачем в вартість проведених робіт з ремонту вагонів вартості проведення технічного обслуговування з відчепленням є безпідставними, оскільки статтею 124 Статуту залізниць передбачена матеріальна відповідальність порту у розмірі фактично заподіяної шкоди, а витрати підприємства позивача з проведення передбачених Правилами обовязкових операцій не можуть становити частину суми завданої відповідачем шкоди, яка підлягає стягненню.

Щодо суми нарахованої рентабельності судова колегія зазначає наступне.

Позивач, як субєкт господарювання, здійснює підприємницьку діяльність, поняття якої визначено ст. 42 ГК України, а саме підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Прибуток відображає абсолютний ефект діяльності підприємства без урахування використаних при цьому ресурсів, тому його слід доповнювати показником рентабельності. Ступень прибутковості підприємства і характеризує рентабельність.

За таких обставин, за неотримання підприємством прибутку від господарської діяльності не можуть відповідати особи, які таку діяльність не планували та не впливали своїми діями чи бездіяльністю на процес її здійснення.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що сума витрат на ремонт пошкоджених відповідачем вагонів повинна становити суму повної собівартості проведених залізницею робіт, тоді як позивачем безпідставно включено до складу матеріальної шкоди вартість рентабельності та технічного обслуговування з відчепленням вагонів.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме - в сумі 3 331 грн. 33 коп., а у стягненні 5 070 грн. 35 коп. слід відмовити за необґрунтованістю нарахування.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає частковому скасуванню в частині задоволення позовних вимог в сумі 5 070 грн. 35 коп. з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 070 грн. 35 коп. на відшкодування витрат за технічне обслуговування та ремонт пошкоджених вагонів.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають розподілу згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" на рішення господарського суду Запорізької області від 05.10.2016 р. у справі № 908/2154/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.10.2016 р. у справі № 908/2154/16 скасувати частково.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" про стягнення 8 401 грн. 68 коп. на відшкодування витрат за технічне обслуговування та ремонт пошкоджених вагонів задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" (вул. М.Горького, 13/7, м. Бердянськ, 71112, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (пр. Дмитра Яворницького, 108, м. Дніпро, 49038, ) 3 331 грн. 33 коп. на відшкодування витрат за технічне обслуговування та ремонт пошкоджених вагонів, а також 546 грн. 39 коп. судових витрат за позовом.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" (вул. М.Горького, 13/7, м. Бердянськ, 71112, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (пр. Дмитра Яворницького, 108, м. Дніпро, 49038, ) судові витрати за апеляційною скаргою в сумі 914 грн. 77 коп.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. позивачу;

2. відповідачу;

3. у справу;

4. ГСЗО;

5. ДАГС.