КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р. Справа№ 910/5085/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Палькевич Н.С.,

від відповідача - Никеруя Т.М.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення господарського суду міста Києва від 11.05.2016р.

по справі № 910/5085/16 (суддя - Якименко М.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз»

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 106 257,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у справі №910/5085/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» 27 488,13 грн. пені, 71 248,97 грн. інфляційних втрат, 7 520,18 грн. 3% річних, 1 593,86 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у справі №910/5085/16 в частині стягнення пені у розмірі 27 488,13 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити клопотання відповідача про зменшення неустойки (пені) та стягнути з відповідача пеню в сумі 1,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. відновлено публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Розпорядженням №09-52/4035/16 від 22.08.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням суддів Дідиченко М.А. та Руденко М.А., які не є головуючим суддею по справі, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 22.08.2016р., в зв'язку з перебуванням суддів Дідиченко М.А. та Руденко М.А., які не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Мартюк А.І., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2016р. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. по справі № 910/5085/16 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду.

Розпорядженням №09-52/5505/16 від 11.10.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 11.10.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В., який не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Мартюк А.І., Разіна Т.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016р. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. по справі № 910/5085/16 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

23.08.2016р. та 12.10.2016р. у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» заперечує проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмовому відзиві.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.01.2014р. між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» та публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» укладено Договір на розподіл природного газу №14-37-ПР, за умовами якого газорозподільне підприємство зобов'язується надавати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами (далі по тексту - ГРМ) до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору. /а.с. 10/.

Згідно п. 3.1 договору договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ (газорозподільні мережі) визначаються в Додатку № 1 до договору.

Відповідно до Додатку № 1 до договору (договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ на 2014 рік) газорозподільне підприємство здійснює протягом лютого 2014 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 2150,000 тис. куб.м. /а.с. 18/.

03.12.2014 р. сторони уклали додаткову угоду № 1, якою змінено обсяги та періоди надання позивачем послуг з транспортування природного газу, зокрема, сторони виклали Додаток № 1 до договору у новій редакції, зазначивши, що газорозподільне підприємство здійснює протягом 2014 - 2015 років транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 3 679,021 тис. куб. м. у тому числі у 2014 році: у лютому - 170,565 тис. куб.м.; у березні - 159,552 тис. куб.м.; у квітні - 141,044 тис. куб.м.; у травні - 141,307 тис. куб.м.; у червні - 138,776 тис. куб.м.; у липні - 145,814 тис. куб.м.; у серпні - 144,127 тис. куб.м.; у вересні - 142,364 тис. куб.м.; у жовтні - 157,012 тис. куб.м.; у листопаді - 160,000 тис. куб.м.; у грудні - 160,000 тис. куб.м.; у 2015 році: у січні - 160,000 тис. куб.м.; у лютому - 160,000 тис. куб.м.; у березні - 160,000 тис. куб.м.; у квітні - 150,000 тис. куб.м.; у травні - 150,000 тис. куб.м.; у червні - 150,000 тис. куб.м.; у липні - 150,000 тис. куб.м.; у серпні 150,000 тис. куб.м.; у вересні - 150,000 тис. куб.м.; у жовтні - 150,000 тис. куб.м.; у листопаді - 160,000 тис. куб.м.; у грудні - 160,000 тис. куб.м. /а.с. 20/.

Згідно з п. 3.6. договору обсяг протранспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ, що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку.

Згідно п. 3.10. договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

Згідно п. 5.1. договору розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб.м., встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно з п. 5.3 договору місячна вартість послуг з транспортування природного газу ГРМ визначається як добуток тарифу на загальний обсяг про транспортованого природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі IV договору, та податку на додану вартість.

Відповідно до п. 11.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 03.12.2014р.) договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склались з 01.01.2014р. і діє в частині надання послуг до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток до договору, в якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.

По актах надання послуг з транспортування газу позивач у період з лютого 2014р. по грудень 2015р. надав відповідачу послуги з транспортування природного газу на суму 1 618 382,96 грн. /а.с. 22-45/.

Відповідно до п. 1. ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За надані послуги відповідач розрахувався повністю, проте з порушенням строків оплати, в результаті чого позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні витрати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з п. 7.2.1. Договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом V Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право на зменшення розміру неустойки, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Обґрунтовуючи зменшення пені відповідач посилається на наявність дебіторської заборгованості, повне погашення заборгованості.

Апелянт зазначає, що допустився порушення зобов'язання вимушено.

Відповідно до пункту 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З огляду на наведене, враховуючи умови договору, правовідносини сторін, майновий стан, ступінь вини, причини неналежного виконання Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність перерахунку 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов висновку про обґрунтованість зазначених вимог.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у справі №910/5085/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 11.05.2016р. у справі №910/5085/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/5085/16 повернути до господарського суду міст Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

А.І. Мартюк