КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"04" листопада 2016 р. Справа №910/15543/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Скрипки І.М.

Корсакової Г.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Технобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/15543/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Технобуд"

про стягнення 22 415 210,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 (повне рішення підписано 17.10.2016) у справі № 910/15543/16 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Технобуд" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2016, справу №910/15543/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Скрипка І.М., Корсакова Г.В.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали апеляційної скарги ТОВ "Сервіс-Технобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/15543/16, дійшла висновку про повернення останньої на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент звернення апелянта з даною апеляційною скаргою, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України „Про судовий збір".

П.п. 1 п. 2 ч. 2 статті 4 названого Закону (в редакції чинній станом на день подання позовної заяви) встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати.

Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 звернувс ядо суду першої інстанції в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з позовними вимогами про стягнення заборгованості в розмірі 22 415 210 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за подачу позовної заяви до місцевого господарського суду сума судового збору підлягала сплаті в розмірі 206700,00 грн. (максимальна ставка е більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати), яка була сплачена платіжним дорученням № 1122 від 18.08.2016.

П.п. 4 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" (в редакції чинній станом на день подання апеляційної скарги ) встановлено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з пунктом 4 інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015)", Законом України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Пункт 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. № 7 зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Отже, за подання до Київського апеляційного господарського суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі №910/15543/16, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 227 370,00 грн. (206 700,00 грн. х 110% = 227 370,00 грн.).

Проте, до поданої апеляційної скарги апелянтом не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, зорема з прохальної її частини, апелянт просить відстрочити сплату судового збору за апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі №910/15543/16 до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п.3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки ст.129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За практикою Європейського суду з прав людини принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).

Особливо це стосується позовів, що виникають із господарських правовідносин, які засновані на юридичній рівності їх учасників.

Разом із тим, апелянтом не подано суду жодних доказів, підтверджуючих неможливість сплати судового збору, зокрема від банківських установ щодо відсутності у апелянта коштів на рахунках, а також інших доказів, за допомогою яких можна б було встановити відсутність коштів для сплати судового збору, а також перевірити наявність обставин щодо підстав відстрочення сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на недоведеність апелянтом обставин, які перешкоджають сплаті судового збору, заява апелянта про відстрочення сплати судового збору - відхиляється.

При цьому, суд звертає увагу апелянта на те, що вимоги процесуального закону не обмежують апелянта у повторному заявлені клопотання про відстрочення сплати судового збору при наявності документально підтверджених та обґрунтованих доказів неможливості сплати розміру судового збору.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Технобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/15543/16 не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга на підставі ч. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України може бути поданою повторно (з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги).

Керуючись статтею 86, п. 3 ч. 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Технобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/15543/16 - повернути без розгляду з доданими до неї матеріалами

2. Матеріали справи №910/15543/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у встановленому порядку.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді І.М. Скрипка

Г.В. Корсакова