ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. Справа № 911/2976/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства АНТОНОВ

до Державного авіаційного підприємства Україна

про стягнення 7251,93 грн.

секретар судового засідання (ст. секретар): Діхтярук Є.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. № 35/94-д від 06.07.2016 р.;

від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство АНТОНОВ (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного авіаційного підприємства Україна (далі - відповідач) про стягнення 7251,93 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 052015 від 09.10.2015 р. в частині зобовязання щодо оплати вартості наданих позивачем послуг, у звязку з чим останній просив суд стягнути з відповідача 6480,19 грн. основного боргу, 707,30 грн. пені, 64,44 грн. 3% річних, а також 1378,00 грн. судового збору.

У судовому засіданні 19.10.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 19.10.2016 р. представника не направив, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належно. Відзиву на позов відповідачем не надано.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.10.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

09.10.2015 р. між Державним підприємством АНТОНОВ (виконавець) та Державним авіаційним підприємством Україна (замовник) було укладено договір № 052015 від 09.10.2015 р. про надання авіаційних послуг, відповідно до умов п. 2.1 якого виконавець зобовязується надати замовнику послуги з залучення льотного складу та бортпровідників, технічного складу для виконання рейсів на пасажирському повітряному транспорті (ПС Ан-148), та резервування під виконання літерних рейсів і комісування літака.

Відповідно до п. 2.2 договору виконавець надає льотний екіпаж, бортпровідників та технічний склад для виконання рейсу, а замовник використовує наданий льотний екіпаж, бортпровідників та технічний склад і сплачує таке використання відповідно до умов даного договору.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що замовник протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку та акту наданих послуг зобовязаний сплатити вартість отриманих послуг та передати виконавцю підписаний акт.

Згідно з п. 6.8 договору, у випадку порушення строків оплати за даним договором виконавець має право вимагати від замовника сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2015 р. Сторони встановили, що відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а сааме - з 10.04.2015 р. (п. 12.1 договору).

Додатковою угодою № 1 від 24.12.2015 р. до договору сторони відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України Про здійснення державних закупівель досягли взаємної згоди продовжити дію договору № 052015 від 09.10.2015 р. до 31.03.2016 р. на строк, достатній для проведення процедури закупівлі у 2016 році в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної у договорі на 2015 рік. Обсяг закупівлі буде визначений після затвердження річного плану закупівель на 2016 рік, про що сторонами буде укладено додаткову угоду.

Додатковою угодою № 2 від 29.02.2016 р. до договору сторони відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України Про здійснення державних закупівель домовились здійснити надання послуг на загальну суму 141473,00 грн. (в т.ч. ПДВ), яка не перевищує 20% від суми, визначеної договором № 052015 від 09.10.2015 р. та додатковою угодою від 24.12.2015 р. № 1 до цього договору.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу передбачені договором послуги на загальну суму 39789,10 грн. (в т.ч. ПДВ 20%), що підтверджується актом наданих послуг від 31.03.2016 р., який підписаний у двохсторонньому порядку повноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Для оплати наданих послуг позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № 3912 від 31.03.2016 р. на суму 39789,10 грн. (в т.ч. ПДВ 20%).

ДАП Україна частково розрахувалось за надані позивачем послуги на загальну суму 33308,91 грн., що підтверджується витягом з банківської виписки по рахунку позивача.

Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем, згідно здійсненого останнім розрахунку суми заборгованості, становить 6480,19 грн.

Відповідач у своєму листі від 02.08.2016 р., адресованому позивачу, зазначив, що сплата заборгованості в добровільному порядку неможлива у звязку з тим, що кошти по договору використані, оплатити виставлені рахунки замовник не має можливості, і сплата боргу буде проводиться на підставі рішення суду.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі за договором № 052015 від 09.10.2015 р., останній і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач у судове засідання представника не направив, відзиву на позов та доказів сплати суми заборгованості за спірним договором суду не наддав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З урахуванням наведеного вище та встановлення судом наявності заборгованості ДАП «Україна» перед ДП «АНТОНОВ», позовні вимоги про стягнення 6480,19 грн. основної заборгованості підлягають задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 707,30 грн. пені, керуючись п. 6.8 договору.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як було зазначено вище, згідно з п. 6.8 договору, у випадку порушення строків оплати за даним договором виконавець має право вимагати від замовника сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 707,30 грн. пені за період з 27.05.2016 р. до 23.06.2016 р. на суму 6480,19 грн., з 24.06.2016 р. до 28.08.2016 р. на суму 386,68 грн.

Відповідно до пункту 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно з арифметичним розрахунком, який зроблений судом, з урахуванням заявленого позивачем періоду, стягненню підлягає пеня в розмірі 694,41 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
6480.1906.05.2016 26.05.20162119.0000 %0.104 %141.29
6480.1927.05.2016 23.06.20162818.0000 %0.098 % 178.47
6480.1924.06.2016 28.07.20163516.5000 %0.090 %204.50
6480.1929.07.2016 28.08.20163115.5000 %0.085 %170.15
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню.

Окрім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 64,44 грн., нарахованих позивачем на 6480,19 грн. основного боргу відповідача за загальний період з 06.05.2016 р. до 28.08.2016 р.

Проте, згідно з виконаним судом арифметичним розрахунком, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 61,25 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
6480.1906.05.2016 - 28.08.20161153 %61.25
За таких обставин суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Державного підприємства «АНТОНОВ».

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного авіаційного підприємства Україна (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2, код 25196197) на користь Державного підприємства «АНТОНОВ» (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1, код 14307529) 6480 (шість тисяч чотириста вісімдесят) грн. 19 коп. основного боргу, 694 (шістсот девяносто чотири) грн. 41 коп. пені, 61 (шістдесят одну) грн. 25 коп. 3% річних, 1374 (одну тисячу триста сімдесят чотири) грн. 97 коп. судового збору.

3. У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 24.10.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна