донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.11.2016р. справа №908/2007/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (за довіреністю №2966 від 16.09.2016р.);
від відповідача: від третьої особи: не зявився; не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від22.09.2016р. (повний текст підписано 27.09.2016р.)
по справі№908/2007/16 (суддя Мойсеєнко Т.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», м.Запоріжжя
до Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток», м. Запоріжжя
за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні ПозивачаДержавного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», м. Запоріжжя
простягнення 8459,03грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», м. Запоріжжя (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток», м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення 8459,03грн. за типовим договором про постачання природного газу за регульованим тарифом №ТП-КП-222096 від 30.06.2015р., з яких: основної заборгованістю в розмірі 6641,10грн., пеня в розмірі 1353,33грн., інфляційні втрати в розмірі 365,26грн. та 3% річних в розмірі 99,34грн.

Ухвалою Господарського суд Запорізької області від 08.09.2016р. було залучено до участі в справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача - Державне підприємство «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (Третя особа)

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.09.2016р. (повний текст підписано 27.09.2016р.) по справі №908/2007/16 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» було відмовлено в повному обсязі з мотивів не доведеності матеріалами справ факту постачання Позивачем природного газу Відповідачу за спірний період, що унеможливлює застосування п.п.5.13.1, 5.13.2 Правил №618 та п.2.9.1 технічної угоди; окрім того, п.п.2.5, 3.9 укладеного договору передбачають наявність актів приймання-передачі газу, як підстави для остаточних розрахунків між сторонами, проте, означені акти не складалися Позивачем починаючи з травня 2015р., включаючи й спірний період. Також, місцевий суд зазначив, що застосування означених положень (п.п.5.13.1, 5.13.2 Правил №618 та п.2.9.1 технічної угоди) можливе лише в разі непридатності засобу обліку за період його відсутності, тобто з 11.12.2015р., а не з 01.12.2015р. по 11.12.2015р, як того вимагав Позивач.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 22.09.2016р. у справі №908/2007/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає неправильне застосування останнім п.5.13 Правил №618, внаслідок чого було зроблено хибний висновок про можливість здійснення розрахунку лише з моменту зняття лічильника газу на повірку, окрім того, означена норма права не ставить в залежність факт постачання/споживання природного газу від можливості здійснення розрахунку за нею в разі несправності засобу обліку; посилання суду на п.п.2.5, 3,9 укладеного договору є безпідставним з огляду на положення п.3.8 договору.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Зубченко В.І. і ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 01.11.2016р. об 14.30.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.10.2016р. у звязку з перебуванням судді Зубченко І.В. у відпустці її у скалі судової колегії було замінено на суддю Скакуна О.А.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засіданні 01.11.2016р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Відповідача, попри належну обізнаність про судовий розгляд (а.с.198), у судове засідання не зявився, однак надав відзив (а.с.а.с.194-196), яким проти апеляційної скарги заперечив, наполягаючи на законності і обґрунтованості переглядуваного рішення.

Представник Третьої особи, також обізнаний про судовий розгляд (а.с.199), у судове засідання 01.11.2016р. без пояснення причин не зявився.

За висновком судової колегії відсутність у судовому засіданні належним чином повідомлених представників Відповідача та Третьої особи з огляду на достатність наявних матеріалів справи і не визнання їх явки обовязковою не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 30.06.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (Постачальник), Публічним акціонерним товариством «Запоріжгаз» (Газорозподільне підприємство) та Приватним акціонерним товариством «Акціонерний центр Восток» (Споживач) було укладено типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №ТП-КП-222096 (Договір - а.с.а.с.8-12), згідно п.п.1.1 якого Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору сторони узгодили, що передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживчого обладнання визначається сторонами в Додатку 1 до договору (а.с.13). Газорозподільне/газотранспортне підприємство, через газові мережі якого Постачальник постачає газ Споживачеві, забезпечує розподіл/транспортування газу до пунктів призначення з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску. Відносини між Постачальником та Газорозподільним/газотранспортним підприємством у частині розподілу/транспортування газу до пунктів призначення регулюються окремим договором на розподіл/транспортування природного газу, укладеним між Постачальником та Газорозподільним/газотранспортним підприємством.

В п.2.3 договору було встановлено, що обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності обєктів Споживача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у Додатку 1 до договору.

Також сторонами в означено Додатку було погоджено, що місцезнаходження Споживача визначено за адресою вул. Дюміна, 56, компютерний клуб, прилад обліку G4 РЛ Ямполь №р., витрати газу на добу 83,04куб.м., режим роботи газового обладнання 24 год./добу.

Відповідно до п.2.5 договору, за підсумками розрахункового періоду Споживач протягом двох робочих днів погоджує з Газорозподільним/газотранспортним підприємством акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними субєктами ринку природного газу.

Згідно з п.п.3.6, 3.9 договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного Споживачем та Газорозподільним/газотранспортним підприємством відповідно до п.2.5 договору. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Відповідно до п.10.1 договору, договір набирає чинності з 01.07.2015р. та укладається на строк до 31.12.2015р. Договір вважається щорічно продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 3 до договору щодо договірних обсягів постачання газу, в якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк. Наразі, як було встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, доказів припинення дії типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом від 30.06.2015р. ТП-КП-222096 сторони не надали, що свідчить про чинність зазначеного договору.

30.06.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (Постачальник), Публічним акціонерним товариством «Запоріжгаз» (Газорозподільне підприємство) та Приватним акціонерним товариством «Акціонерний центр Восток» (Споживач) було укладено технічну угоду на здійснення контролю за обліком газу (а.с.а.с.16-20), яка є Додатком 4 до типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом ТП-КП-222096 від 30.06.2015р., предметом якої, відповідно до п.1.1 останньої, була організація та здійснення Постачальником та Газорозподільним підприємством обліку витрат природного газу (далі за текстом газу) Споживача і прийому-передачі газу Споживачу.

Згідно з п.2.1 даної технічної угоди подача газу здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку газу (далі за текстом вузла обліку), який відповідає «Правилам обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання), затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 р. №618 (далі Правила №618).

В п.2.3 технічної угоди встановлено, що ЗВТ (засоби вимірювальної техніки), що перебувають в експлуатації, повинні бути повірені (атестовані) у порядку, встановленому державним підприємством стандартизації та метрології та у встановлені відповідними нормативно-технічними документами строки (проміжки часу). В свою чергу, п.2.6 технічної угоди покладає обовязок на представників газорозподільного підприємства планово, в робочий час, а також позапланово в будь-який час доби здійснювати перевірку ЗВТ на вузлі обліку газу, огляду газопроводів та газового обладнання у Споживача.

Відповідно до п.2.9.1 технічної угоди сторони погодили, що визначений за допомогою вузла обліку обєм поданого Споживачу газу вважається недійсним та перерахунки обєму поданого газу проводяться Газорозподільним підприємством у наступних випадках та за таких умов: за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання Споживача, починаючи з дати проведення останньої перевірки вузла обліку газу або, якщо такі перевірки не проводились, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з Газорозподільним підприємством. Кількість годин роботи газового обладнання Споживача повинна бути підтверджена документально. Нарахування згідно вказаного пункту проводиться, зокрема, у випадках: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану вузла обліку газу.

Відповідно до п.2.2 технічної угоди, для комерційного обліку газу визначається контрактна година. Контрактна доба проміжок часу у 24 години, що починається з контрактної години.

Згідно з п.2.4 технічної угоди, Споживач зобовязується щомісячно складати з Газорозподільним підприємством після закінчення контрактної години першого дня місяця, наступного за звітним, акт про кількість використаного Споживачем природного газу за місяць з надрукованими звітами за звітний місяць.

Відповідно до п.3.1.1 технічної угоди, Постачальник та Газорозподільне підприємство зобовязуються: складати із Споживачем після закінчення контрактної годили першого дня місяця, наступного за звітним, акт про кількість використаного Споживачем природного газу за місяць. У разі перерахунку обємів поставленого та протранспортованого газу згідно п.2.9 цієї технічної угоди, складати із Споживачем 11 та 21 числа поточного місяця акти приймання-передачі природного газу за декаду.

Окрім цього, Додатком №3 (а.с.15) сторони визначили договірні обсяги постачання природного газу на 2015р.

Як було встановлено місцевим судом, Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист №4415 від 03.12.2015р.(а.с.26), яким останнього було повідомлено, що 14.12.2015р. відбуватиметься позачергова повірка лічильника Ямполь G4 РЛ №995084, який встановлено по вул. Дюміна, 56, м.Бердянськ, у звязку з чим необхідно до 11.12.2015р. підготувати лічильник до зняття.

З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2015р. представниками Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», за присутності Відповідача, було складено акт №130695 (а.с.27) на відключення газового обладнання. Окрім цього, за присутності обох сторін було складено протокол щодо направлення ЗВТ на позачергову повірку (а.с.а.с.28,29). В протоколі було зафіксовано показання лічильника на відмітці 02858 куб.м.

Після проведення повірки, результати якої були зафіксовані в протоколі №153 (а.с.30), Державним підприємством «Запоріжжястандартметрологія» було надано довідку №4-2413-15 від 14.10.2015р. (а.с.31) про непридатність вимірювальної техніки, в якій було зазначено перевищення допустимої похибки.

31.12.2015р. представником Бердянського УЕГГ Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» складено акт про споживання газу згідно технічного розрахунку за грудень 2015р. (а.с.32) в кількості 0,837 тис. куб.м. Вказаний акт представником Відповідача підписаний не був.

Як свідчать матеріали справи, 18.01.2016р. на адресу Відповідача було направлено лист №105 від 16.01.2016р. (а.с.21) з актом приймання-передачі природного газу №33П0006415 від 31.12.2015р. (а.с.23) та рахунком на оплату №00000071 від 06.01.2016р. на суму 6641,10грн. (зазначено з урахуванням переплати у сумі 896,35грн.) (а.с.24) та технічний розрахунок від 31.12.2015р. (а.с.25)

Відповідач з проведеним розрахунком не погодився, підписаний акт приймання-передачі природного газу №33П00006415 від 31.12.2015р. не повернув та суму за виставленим рахунком не сплатив, що стало підставою для звернення Позивача до суду з вимогою стягнути з Відповідачу суму заборгованості за період з 01.12.2015р. по 11.12.2015р. в розмірі 6641,10грн. та нарахованих на неї пені у відповідності до п.6.2.2 договору, інфляційних втрат та 3% річних.

Між тим, Господарський суд Запорізької області відмовив у задоволенні означених позовних вимог, зазначивши про не доведеність матеріалами справ факту постачання Позивачем природного газу Відповідачу за спірний період (01.12.2015р. по 11.12.2015р.), що унеможливлює застосування п.п.5.13.1, 5.13.2 Правил №618 та п.2.9.1 технічної угоди, а також те, що п.п.2.5, 3.9 укладеного договору передбачають наявність актів приймання-передачі газу, як підстави для остаточних розрахунків між сторонами, проте, означені акти не складалися Позивачем починаючи з травня 2015р., включаючи й спірний період. Також, місцевий суд зазначив, що застосування означених норм права (п.п.5.13.1, 5.13.2 Правил №618 та п.2.9.1 технічної угоди) можливе лише в разі непридатності засобу обліку за період його відсутності, тобто з 11.12.2015р., а не з 01.12.2015р. по 11.12.2015р, як того вимагав Позивач.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-кого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Враховуючи правову природу та змісту укладеного між сторонами договору про постачання природного газу за регульованим тарифом №ТП-КП-222096 від 30.06.2015р., який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, нормами Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджені Наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005р. та Правилами користування природним газом, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496. від 30.09.2015р.

Сутність заявлених позовних вимог полягає у спонуканні Відповідача до стягнення заборгованості, нарахованої за період користуванням непридатним до застосування (несправним) засобом обліку на підставі п.п.5.13.1, 5.13.2 Правил №618 та п.2.9.1 технічної угоди на здійснення контролю за обліком газу.

Між тим, судом першої інстанції, відмовляючи у задоволені означених позовних вимог було невірно застосовано п.5.13.1 Правил №618, оскільки обчислення початку періоду перерахунку об'єму протранспортованого газу моментом зняття облікового засобу стосується випадків тимчасової відсутності такого ЗВТ, тоді як в розглядуваних обставинах підставою для перерахунку є встановлення факту непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу, що підтверджується довідкою №4-2413-15 від 14.10.2015р. про непридатність вимірювальної техніки, в якій було зазначено перевищення допустимої похибки.

При цьому, заперечення Відповідача щодо неналежності результатів встановлення непридатності ЗВТ через неврахування відсотку похибки в контексті фіксування лічильником показів лише до 3 цифри після коми, тоді як метрологічна перевірка здійснювалась за еталонним пристроєм із показами до 4 цифри після коми, яким (запереченням) не було надано оцінки в переглядуваному рішенні, колегією суддів відхиляються, оскільки згідно наданих пояснень Третьої особи та нормативів метрологічної перевірки (а.с.а.с.76-79, 95 -135) обєм газу, що виміряний лічильником Відповідача та еталонним лічильником є розрахунковим та не залежить від показів відлікового пристрою лічильника. Відтак, непридатність лічильника Відповідача встановлена належними доказами у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України (а.с.а.с.30, 31), достовірність яких не спростована, а міркування Відповідача довкола можливості адекватного відображення таким лічильником обсягів постачання газу за певних параметрів тиску жодною мірою не впливають на результати метрологічної перевірки, адже діюче законодавство не визначає такої категорії як «умовно придатні» лічильники.

Таким чином, враховуючи, що у відношенні до періоду, який передував зняттю ЗВТ, відсутні акти про зняття ЗВТ або відомості про проведення повірок, Позивачем було правомірно визначено період стягнення з 01.12.2015р. по 11.12.2015р., виходячи з проектної номінальної потужності неопломбованого обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання Споживача (п.5.13.2 Правил №618), що в свою чергу цілком відповідає п.п.2.9.1, 2.9.2 технічної угоди. Місцевий суд через неправильне застосування п.5.13.1. Правил (обмеження їх застосування лише випадком відсутності ЗВТ, тоді як в даному випадку спірний період визначається періодом використання несправного ЗВТ) дійшов помилкового висновку про можливість визначення обсягу споживання розрахунковим шляхом лише з моменту демонтажу ЗВТ.

При цьому, твердження місцевого суду про відсутність факту постачання Позивачем природного газу Відповідачу за спірний період з мотивів посилання на показання несправного ЗВТ колегією суддів визначаються безпідставними саме через встановлену непридатність використання відомостей ЗВТ. В свою чергу, враховані місцевим судом аргументи Відповідача щодо відсутності постачання через непідписаний акт приймання - передачі та відсутність таких актів за попередній період апеляційний суд вважає хибними, оскільки:

- за змістом п.3.8. типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №ТП-КП-222096 від 30.06.2015р. немотивоване ухилення Споживача від підписання надісланого Постачальником акту приймання-передачі не тільки не звільняє від необхідності оплати поставки, але й до моменту вирішення спору сторін з цьому приводу мають використовуватися відомості Постачальника;

- підписаний акт приймання-передачі за змістом п.п.3.6.-3.9. договору №ТП-КП-222096 від 30.06.2015р. є підставою для остаточних розрахунків в тому контексті, що між сторонами існують розбіжності відносно відомостей переданого газу, визначених за показами комерційного приладу обліку Споживача в погодженому ним в порядку п.2.5. договору акті про фактичних обсяг спожитого газу, які (розбіжності) і врегульовуються підписанням узгодженого акту приймання-передачі, згідно якого проводиться остаточний (відносно попереднього платежів за цей же період в порядку п. 4.6. договору) розрахунок;

- застосування п.5.13.1. Правил не покладено у залежність від наявності підписаних актів приймання-передачі газу за спірний або попередні періоди (які навіть не витребовувалися місцевим судом, в контексті чого твердження Відповідача про наявність письмових доказів відсутності постачання не відповідають фактичним обставинам справи);

- додаток №3 до договору №ТП-КП-222096 від 30.06.2015р. (а.с.15) визначав договірні обсягу постачання газу у грудні 2015 року, передбачаючи, таким чином, здійснення постачання і впродовж спірного періоду. Наразі, матеріали справи не містять доказів запровадження змін до вказаного додатку через нездійснення Відповідачем споживання з травня 2015р., як бездоказово вказано місцевим судом;

- матеріали справи не містять жодних доказів на обґрунтування неможливості/безпідставності використання у розрахунку обсягів споживання природного газу за спірний період режиму роботи неопломбованого газового обладнання та інших відомостей, що містяться у додатку №1 до договору №ТП-КП-222096 від 30.06.2015р. адже матеріали справи не містять відомостей щодо зміни режиму роботи чи зупинення господарської діяльності або несправності/демонтажу газового обладнання, узгоджених з Позивачем.

Отже, розрахунок обсягу поставленого газу Позивачем здійснено у повній відповідності із умовами п.2.9.1. та пп.2.9.1.1. технічної угоди від 30.06.2015р. та п.5.13.1. Правил, тоді як доказів оплати цієї кількості газу згідно вимог ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України матеріали справи не містять.

Невиконання встановлених умовами Договору грошових обовязків зумовлює висновок про наявність з боку Відповідача порушення відповідного грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а самого Відповідача - вважати таким, що прострочив виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Відтак, стягнення з Відповідача 6641,10грн. нарахованої заборгованості (з урахуванням врахованої переплати у попередньому періоді а.с.33) за споживання природного газу за період з 01.12.2015р. по 11.12.2015р. є цілком правомірним.

За змістом ст.ст.611, 625 Цивільного кодексу України прострочення виконання грошового обовязку зі сплати отриманого газу зумовлює право Позивача як кредитора вимагати окрім сплати цієї заборгованості, також і 3% річних, інфляційної індексації, а також передбаченої п.6.2.2. договору №ТП-КП-222096 від 30.06.2015р. пені.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що першим днем прострочення Відповідача, з урахування положень п.4.6 укладеного договору, слід вважати 06.01.2016р.

Таким чином, проаналізувавши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.34), апеляційний суд погодився з правильністю розрахунків по стягненню 3% річних в розмірі 99,34грн., проте, що стосується пені та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанцій зазначає:

- належна до стягнення сума пені за період, зазначений Позивачем (11.01.2016р. по 11.07.2016р.) на суму боргу 6641,10грн. становить 1241,98грн.

- належна до стягнення сума інфляційних втрат, зважаючи на порядок формування індексу інфляції (впродовж усього календарного місяця та за цілий місяць), який визначається цілими місяцями, починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому виникла заборгованість (абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р.) становить - з лютого 2016р. по травень 2016р. із сукупним індексом інфляції 104,22%, з урахуванням чого втрати від інфляції за цей період становлять 280,32грн.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» підлягає частковому задоволенню, наслідком чого є скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 22.09.2016р. з прийняттям нового, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» слід задовольнити частково, що згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України зумовлює віднесення на рахунок Відповідача витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, тоді як витрати зі сплати судового збору за подання позову розподіляються між сторонами пропорційно задоволених позивних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», м.Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.09.2016р. (повний текст підписано 27.09.2016р.) по справі №908/2007/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.09.2016р. (повний текст підписано 27.09.2016р.) по справі №908/2007/16 скасувати, прийняти нове рішення у справі №908/2007/16, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», м. Запоріжжя задовольнити частково, у звязку з чим викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Запорізької області в наступній редакції:

« 1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», м. Запоріжжя задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» (Код , 69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (, 69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7) суму заборгованості в розмірі 6641,10грн., пені в розмірі 1241,98грн., інфляційної індексації в розмірі 280,32грн., 3 % річних в розмірі 99,34грн. та судовий збір в розмірі 1346,00грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити»

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» (Код , 69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (, 69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1480,62грн.

4. Доручити Господарського суду Запорізької області видати відповідні накази про примусове виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 01.11.2016р., оформивши їх у відповідності до приписів ст.18 Закону України "Про виконавче провадження".

5. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: О.А.Скакун

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 1-2 - сторонам, 3 Третій особі, 4-у справу, 5 - ДАГС, 6 - ГСЗО