ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Справа № 925/1036/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп"

до публічного акціонерного товариства "МОНАСТИРИЩЕНСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД"

про стягнення 390 478 грн. 63 коп.,

ВСТАНОВИВ :

Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" заявлено позов до публічного акціонерного товариства "МОНАСТИРИЩЕНСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" про стягнення із останнього коштів в сумі 390 478 грн. 63 коп., зокрема 337 301 грн. 77 коп. основного боргу за поставлений товар відповідно до договору поставки № 402 від 25 травня 2015 року, 41 427 грн. 58 коп. пені, 3 556 грн. 20 коп. три проценти річних, 8 193 грн. 08 коп. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобовязання.

Заявою від 14.09.2016 позивач зменшив розмір позовних вимог на підставі уточненого розрахунку до суми 389 388 грн. 39 коп. та просить стягнути з відповідача 337 301 грн. 77 коп. основного боргу, 40 624 грн. 84 коп. пені, 3 496 грн. 62 коп. три проценти річних, 7 965 грн. 16 коп. інфляційних втрат. Ухвалою від 15.09.2016 вказана заява позивача прийнята судом до розгляду.

У відзиві на позовну заяву від 18.10.2016 (а. с. 81-82) відповідач повністю заперечив проти позову, вважаючи договір поставки № 402 від 25 травня 2015 року таким, що укладений з порушенням чинного законодавства, з тих підстав, що вказаний договір був укладений представником юридичної особи ПАТ "Монастирищенський машинобудівний завод" без належних повноважень на його укладення, оскільки цей договір голова правління ОСОБА_3 не підписував, повноважень на підписання даного договору правлінням Товариства іншим особам не надавалось.

До початку судового засідання 26.10.2016 представник відповідача подав клопотання про призначення експертизи, в якому просить призначити по справі судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити Черкаській філії КНДІСЕ, та вказане питання, яке відповідач пропонує поставити на вирішення експертизи.

У судовому засіданні 26.10.2016:

представник позивача підтримала позов з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та уточненого розрахунку позовних вимог, просила позов задовольнити та прийняти рішення у даному судовому засіданні; заперечила проти призначення судової експертизи, вважаючи, що це клопотання є безпідставним та необґрунтованим, а також таким, що направлене на затягування розгляду справи та уникнення відповідальності за порушення виконання договірних зобовязань, вважає, що спеціальні знання не потрібні, оскільки невідповідність підпису очевидна, однак вважає, що договір є схваленим вчиненими в подальшому конклюдентними діями та підписаними документами, звертає увагу суду на те, що по всій справі на різних документах від імені ОСОБА_3 проставлені різні підписи, але проставлені печатки товариства, у позивача не було сумнівів у дійсності договору, від відповідача не надходило жодних заперечень та після отримання претензії відповідач здійснив ще 8 перерахувань коштів;

представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, підтримав клопотання про призначення судової технічної експертизи та подав письмове клопотання про уточнення питання на вирішення судової експертизи, вважає, що договір поставки № 402 не відповідає вимогам закону, оскільки підписаний не головою правління ОСОБА_3 і цю обставину може підтвердити судова експертиза.

У судовому засіданні 26.10.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, розглянувши клопотання представника відповідача, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (Постачальник за договором, позивач у справі) та публічне акціонерне товариство "МОНАСТИРИЩЕНСЬКИИ ОРЕНДА ТРУДОВОГО ЧЕРВОНОГО ПРАПОРА МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", правонаступником якого є ПАТ "МОНАСТИРИЩЕНСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (Покупець за договором, відповідач у справі) уклали договір поставки № 402 від 25 травня 2015 року, далі - Договір, за умовами якого Постачальник зобов'язався у порядку та строки, встановлені Договором, передати у власність Покупця чорний металопрокат (далі - ОСОБА_4), асортимент, кількість і ціна якого вказуються у Специфікаціях та/або рахунках на оплату, що є невідємною частиною даного Договору, а Покупець зобов'язався прийняти ОСОБА_4 та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

В пунктах 3.3, 3.4. Договору вказано, що порядок розрахунків: 100 % попередня оплата, якщо інше не обумовлене у Специфікаціях; строк оплати за ОСОБА_4 встановлено в рахунку, якщо інше не зазначено в Специфікаціях.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у випадку порушення строку оплати за товар, що поставляється, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу, за кожний день порушення строку.

23 лютого 2016 року сторони підписали Специфікацію № 10 про поставку ОСОБА_4 на суму 82 123,93 грн. Відповідно до цієї Специфікації 24 лютого 2016 року була здійснена поставка на суму 82 170,33 грн., що підтверджується видатковою накладною № 5009183 від 24.02.2016 та довіреністю на отримання ТМЦ № 246 від 23.02.2016. Цією Специфікацією передбачена відстрочка платежу протягом 10 банківських днів з дати поставки товару, отже вказаний ОСОБА_4 відповідач повинен був оплатити 10 березня 2016 року.

18 березня 2016 року сторони підписали Специфікацію № 12 про поставку ОСОБА_4 на суму 246 505,86 грн. Відповідно до цієї Специфікації позивач поставив відповідачу, а останній отримав ОСОБА_4 на суму 77 300,50 грн. по видатковій накладній № 5015426 від 21.03.2016 згідно довіреності № 347 від 18.03.2016 та на суму 167 069,06 грн. по видатковій накладній № 5015288 від 21.03.2016 згідно довіреності № 347 від 18.03.2016. відповідно до цієї Специфікації отриманий відповідачем ОСОБА_4 повинен бути оплачений 04 квітня 2016 року.

17 травня 2016 p. сторони уклали Специфікації № 13 та № 14 про поставки ОСОБА_4 на суми відповідно 347 615,30 грн. та 133 071,75 грн. Позивач поставив, а відповідач отримав ОСОБА_4: на суму 119 620,55 грн. по видатковій накладній № 5031718 від 18.05.2016 та на суму 224 368,08 грн. по видатковій накладній № 5031537 від 18.05.2016 pоку згідно довіреності № 485 від 17.05.2016; на суму 23 077,13 гри. по видатковій накладній № 5031760 від 18.05.2016 та на суму 110 009,05 грн. по видатковій накладній № 5031730 від 18.05.2016 згідно довіреності № 483 від 17.05.2016. Виходячи із зазначеної в Специфікаціях № 13 та № 14 умови про відстрочку платежу на 10 банківських днів з дати поставки ОСОБА_4, отриманий ОСОБА_4 відповідач повинен був оплатити 02 червня 2016 року.

Однак відповідач не виконав повністю своїх зобовязань за Договором поставки № 402 від 25.05.2015 та сплатив позивачу борг лише частково, в тому числі після отримання претензії позивача від 01.07.2016 (отримана відповідачем 18.07.2016), тому станом на серпень 2016 року борг відповідача перед позивачем за отриманий ОСОБА_4 складав 337 121,77 грн.

Крім цього, за доводами позивача при поставці ОСОБА_4 за Договором поставки № 402 від 25.05.2015 позивачем були надані послуги з порізки металу на суму 180 грн., що позивач підтверджує Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 5031731 від 18 травня 2016 року. Однак цю суму відповідач також не сплатив, незважаючи на вимогу в претензії від 01.07.2016.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення, з огляду на таке.

Договір № 402 від 25 травня 2015 року, на підставі якого виникли зобов'язання сторін, за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписом статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд приходить до висновку, що позивачем доведено і належними доказами підтверджено, а відповідачем не спростовано і не заперечено, що позивач поставив, а відповідач отримав у позивача в період з 24 лютого 2016 року по 18 травня 2016 року товар на загальну суму 803 794,70 грн. по вказаних вище видаткових накладних, підписаними представниками сторін та скріпленими їх печатками, по названих довіреностях, копії яких додані до позовної заяви та приєднані до матеріалів справи.

Дійсність та законність цих довіреностей і видаткових накладних відповідачем не спростовано і не заперечено, як не спростовано і факти отримання у позивача ОСОБА_4 - чорного металопрокату. Відповідач частково сплатив кошти за отриманий у позивача ОСОБА_4 із посиланням на рахунки, що підтверджується поданими позивачем виписками із банківського рахунку. Станом на момент подання позовної заяви і на день прийняття рішення у даній справі залишок боргу відповідача за отриманий у позивача ОСОБА_4 складає 337 121 грн. 77 коп. Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобовязань за Договором поставки № 402 від 25 травня 2015 року та підписаних Специфікацій № 10, 12, 13, 14.

Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що Договір поставки № 402 від 25.05.2015 є недійсним у звязку з тим, що цей договір був укладений представником юридичної особи ПАТ "Монастирищенський машинобудівний завод" без належних повноважень на його укладення.

Суд вважає ці доводи відповідача необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, з огляду на таке.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, пятою та шостою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання його недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною першою статті 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, із змісту норми частини першої статті 241 ЦК України випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 5013/492/12.

Вирішуючи питання щодо схвалення Договору поставки № 402 від 25.05.2015, суд враховує те, що у всіх названих в рішенні Специфікаціях, видаткових накладних та рахунках позивача (зокрема і в тих, що оплачені відповідачем) є посилання на цей Договір поставки. Виходячи із поданої представником відповідача картки із зразками підписів, Специфікація № 12 від 18.03.2016 підписана особисто головою правління ПАТ "Монастирищенський машинобудівний завод" ОСОБА_3, у цій Специфікації також є посилання на Договір поставки № 402 від 25.05.2015, однак, як вбачається, керівник товариства не заперечив проти підписання цієї Специфікації та проти отримання ОСОБА_4, як не заперечив і проти самого договору поставки. В подальшому товариство продовжувало підписувати Специфікації (№ 13 та № 14 від 17.05.2016) на підставі Договору поставки № 402 від 25.05.2015, отримувати ОСОБА_4 та отримувати і оплачувати рахунки. Суд звертає також увагу на те, що на Договорі, на всіх Специфікаціях, довіреностях, на акті здачі-прийняття робіт проставлені печатки ПАТ "Монастирищенський машинобудівний завод". Претензія від 01.07.2016 була надіслана відповідачу на імя директора ОСОБА_3, який протягом двох місяців не надіслав позивачу жодних заперечень щодо фактів та вимог, викладених у названій претензії.

Таким чином, дії позивача з виконання Договору поставки № 402 від 25.05.2015, а саме підписання Специфікацій, отримання ОСОБА_4, рахунків на оплату та перерахування коштів на оплату вартості товару (лист, кутник, металопродукцію) дають підстави вважати цей правочин схваленим особою, на користь якої його було укладено.

Суд звертає увагу на приписи частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, в якій вказано, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. В частині 3 статті 5 Господарського кодексу України також зазначено, що субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства, а в частині 2 статті 13 Цивільного кодексу України вказано, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Отже, в силу закону відповідач зобовязаний належно виконувати свої зобовязання та повністю провести розрахунки із позивачем за надану йому металопродукцію в установлені в Специфікаціях строки.

Дослідивши матеріали справи та розглянувши клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Виходячи з припису пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України питання призначення судової експертизи є правом суду, а не обовязком. Відповідно до частини 1 статті 41 цього Кодексу господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. Тобто при вирішенні питання необхідності призначення судової експертизи суд повинен визначити, чи потребуються спеціальні знання для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору.

Дослідивши у судовому засіданні підписи на Договорі поставки № 402 від 25.05.2015 та на картці зразків підписів, доданій до відзиву на позов, заслухавши пояснення та думки представників позивача і відповідача, суд приходить до висновку, що проставлений на Договорі підпис голови правління ПАТ "Монастирищенський машинобудівний завод" дійсно не відповідає підпису голови правління на картці зразків підписів і для встановлення цього не потрібні спеціальні знання. Однак у даному рішенні суд дав оцінку вказаному факту та обґрунтував висновок про дійсність Договору поставки № 402 від 25.05.2015 як схваленого відповідачем. Суд вважає недоцільним призначення технічної експертизи, оскільки в матеріалах даної справи наявні переконливі докази на підтвердження доводів позивача.

Заперечення і доводи відповідача у відзиві на позов та у клопотанні про призначення судової експертизи щодо недійсності Договору поставки № 402 від 25.05.2015 суд розцінює як намір відповідача уникнути відповідальності за неоплату вартості отриманої металопродукції та штучно затягти розгляд справи.

З огляду на викладені вище обставини, подані суду докази та вказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 337 121 грн. 77 коп. боргу за поставлений відповідачу товар є законною і обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, не спростованою відповідачем, тому підлягає задоволенню.

В статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до пункту 7.1 Договору у випадку порушення строку оплати за товар, що поставляється, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день порушення строку.

Пеня в сумі 40 624, 84 грн. нарахована позивачем відповідно до умов Договору, на прострочені суми та за періоди, коли фактично існувала така заборгованість, строк нарахування не перевищує 6 місяців. Розрахунок пені виконаний вірно, тому з відповідача підлягає стягненню пеня в заявленій позивачем сумі 40 624, 84 грн. за період з 11.03.2016 по 01.08.2016.

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3 496 грн. 62 коп. трьох процентів річних підлягає задоволенню у заявленій сумі. Розрахунок виконаний вірно, відповідач його не оспорив та не спростував. З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення 3 496 грн. 62 коп. трьох процентів річних за період з 11.03.2016 по 01.08.2016 підлягає задоволенню.

Вимога позивача про стягнення інфляційних втрат підлягає до часткового задоволення в сумі 7 143 грн. 46 коп. за прострочення розрахунку в період з квітня по липень 2016 року, оскільки у розрахунку позовних вимог (а.с. 71) позивач нарахував 821,70 грн. інфляційних втрат за 6 днів березня 2016 року, тоді як відповідно до розяснення у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 індекс інфляції може нараховуватися лише за прострочення виконання грошового зобовязання більше 15 днів місяця.

Обгрунтованою та законною є також вимога позивача про стягнення 180 грн. боргу за надані відповідачу послуги з порізки металу, що підтверджені Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 5031731 від 18 травня 2016 року, підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками, не спростованим та не запереченим відповідачем (а.с. 34). Вимога про сплату цієї суми заявлялася у претензії від 01.07.2016, отриманій відповідачем 18.07.2016.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу, пропорційно розміру задоволених вимог, витрати на сплату судового збору при поданні даного позову в сумі 5 828 грн. 50 коп.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "МОНАСТИРИЩЕНСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (19100, Черкаська область, м. Монастирище, вул. Соборна, 122, ідентифікаційний код 00255289) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 5, ідентифікаційний код 36441934) - 337 301 грн. 77 коп. (триста тридцять сім тисяч триста одну гривню 77 копійок) основного боргу, 40 624 грн. 84 коп. (сорок тисяч шістсот двадцять чотири гривні 84 копійки) пені, 3 496 грн. 62 коп. (три тисячі чотириста девяносто шість гривень 62 копійки) три проценти річних, 7 143 грн. 46 коп. (сім тисяч сто сорок три гривні 46 копійок) інфляційних втрат, 5 828 грн. 50 коп. (пять тисяч вісімсот двадцять вісім гривень 50 копійок) витрат на сплату судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 31.10.2016 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко