КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа№ 922/1252/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

ОСОБА_1

за участю представників cторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 18.04.2016,

відповідача: ОСОБА_3, довіреність №09-32/325 від 01.07.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016

у справі №922/1252/16 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Грантсервіс

до Публічного акціонерного товариства Промінвестбанк в особі обласного відділення Публічного акціонерного товариства Промінвестбанк в м. Харкові

про зобовязання вчинити дії та відшкодування завданих збитків

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія Грантсервіс звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Промінвестбанк в особі обласного відділення Публічного акціонерного товариства Промінвестбанк в м. Харкові про зобовязання вчинити дії та відшкодування завданих збитків.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2016 матеріали справи №922/1252/16 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 у справі №922/1252/16 позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Грантсервіс задоволено повністю.

Зобовязано Публічне акціонерне товариство Промінвестбанк (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12) в особі обласного відділення Публічного акціонерного товариства Промінвестбанк (м. Харків, пл. Павлівська, 10) здійснити платіжну операцію відповідно до платіжного доручення №2 від 05.04.2016, а саме - перерахувати грошові кошти у сумі 300 000 (триста тисяч) грн 00 коп. з поточного рахунку Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Грантсервіс 9690 в обласному відділенні ПАТ Промінвестбанк в м. Харкові (код банку 300012) на поточний рахунок Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Грантсервіс 0 у ПАТ Банк Грант (код банку 351607).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Промінвестбанк (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12) в особі обласного відділення Публічного акціонерного товариства Промінвестбанк (м. Харків, пл. Павлівська, 10) 3 600 (три тисячі шістсот) грн пені та 4 554 (чотири тисячі пятсот пятдесят чотири) грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 у справі №922/1252/16.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що сума понесених позивачем судових витрат, згідно вказаного у позовній заяві розміру в сумі 4 554,00 грн не відповідають вимогам п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, оскільки із позовних заяв немайнового характеру поданих юридичною особою справляється судовий збір у відповідному розмірі від мінімально заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. На думку скаржника, позов про зобовязання відповідача вчинити певні дії є немайновим, а тому розмір судових витрат для розгляду таких спорів встановлений у розмірі 1378,00 грн на дату подання позивачем позовної заяви відповідно до періоду, встановленого ст. 8 Закону України Про Державний бюджет на 2016 рік від 25.12.2015 №928-VIII.

Відповідно до Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, справу №922/1252/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Шапрана В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 11.10.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016, у відповідності до ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 08.11.2016, у звязку із неявкою представника позивача.

В судовому засіданні, яке відбулось 08.11.2016, присутні представники позивача та відповідача надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2011 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (відповідач, банк) та Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія Грантсервіс (позивач, клієнт) укладено договір банківського рахунка №1 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній та/або іноземній валюті та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії наданої Банку, Тарифів, законодавства України, а також умов функціонування кореспондентських рахунків Банку.

Сторони домовилися, що дія цього Договору рівною мірою поширюється на всі поточні рахунки, відкриті Клієнтом у Банку (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 1.4. Договору типові умови відкриття та обслуговування Поточного Рахунка, а також права і обовязки Сторін, встановлюються: Загальними умовами надання банківських послуг юридичним та фізичним особам-підприємцям, затвердженими рішенням правління Банку №106/1 від 25.03.2011, з усіма змінами та доповненнями (п.1.4.1.), а також Порядком здійснення рахунків за допомогою платіжних карток міжнародних платіжних систем та правил користування картками, затвердженими рішенням Правління Банку №42 від 01.02.2011, з усіма наступними змінами та доповненнями (п.1.4.2).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 05.04.2016 позивач надав в Обласне відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Харкові платіжне доручення №2 про перерахування грошових коштів із свого поточного рахунку у ПАТ Промінвестбанк на поточний рахунок ТДВ СК Грантсервіс у ПАТ Банк Грант в сумі 300 000,00 грн. Вказане платіжне доручення отримано банком 05.04.2016, що підтверджується відміткою банку.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. №22 від 12.04.2016 щодо виконання платіжного доручення №2 від 05.04.2016, відповідно до змісту якої просив виконати переказ грошових коштів згідно наданого платіжного доручення в сумі 300 000,00 грн на поточний рахунок ТДВ СК Грантсервіс в ПАТ Банк Грант.

Відповідач в свою чергу відповіді на вимогу не надав, переказ грошових коштів не здійснив, що підтверджується довідкою ПАТ Банк Грант №1751/04-2-01 від 18.04.2016 про відсутність надходження грошових коштів в сумі 300 000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо здійснення переказу грошових коштів, у звязку із чим позивач просив суд зобовязати останнього виконати умови Договору банківського рахунка №1 в частині здійснення переказу грошових коштів в сумі 300 000,00 грн згідно платіжного доручення №2 від 05.04.2016 на рахунок позивача у ПАТ Банк Грант.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Грантсервіс, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 7.1.2. статті 7 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно із ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1073 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

За платіжним дорученням, у відповідності до ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України, банк зобовязується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Статтею 8.1. Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні передбачено, що банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Доказів перерахування Банком грошових коштів у сумі 300 000,00 грн на поточний рахунок позивача у ПАТ Банк Грант у визначені законом строки суду не надано.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 600,00 грн.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарюваннята інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачений цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Оскільки в Договорі банківського рахунка №1 від 01.10.2011 сторони не визначили розмір штрафних санкцій у звязку із простроченням Банком проведення розрахунково-касових операцій, тому суд вважає за можливе застосувати санкції передбачені Законом України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні.

Згідно п. 32.2. ст. 32 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобовязаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Судом перевірено розрахунок суми пені, наданий позивачем, та встановлено, що сума є обґрунтованою та арифметично правильною.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Грантсервіс є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд візначає, що посилання апелянта на те, що сума понесених позивачем судових витрат, згідно вказаного у позовній заяві розміру в сумі 4 554,00 грн не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, оскільки, на думку скаржника, позов про зобовязання відповідача вчинити певні дії є немайновим, а тому розмір судових витрат для розгляду таких спорів встановлений у розмірі 1378,00 грн, не беруться судом до уваги враховуючи наступне.

Судом встановлено, що згідно положень Цивільного кодексу України, Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та на підставі договору банківського рахунка №1 від 01.10.2011 між сторонами у даній справі склались зобовязальні правовідносини, які носять майново-грошовий характер.

Вказаної правової позиції також дотримується Верховний Суд України в постанові від 27.05.2015 у справі №3-217гс15.

Відповідно до п.2.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013 №7 позовні заяви про зобовязання перерахувати грошові кошти відповідно до договору банківського рахунку належать до заяв майнового характеру і оплачуються судовим збором відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір.

Одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір (п.2.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7).

Як вбачається з позовної заяви, позивачем зазначено ціну позову, а саме 303 600,00 грн, і відповідно до якої останній просив суд зобовязати відповідача ПАТ Промінвестбанк перерахувати грошові кошти в сумі 300 000,00 грн згідно платіжного доручення №2 від 05.04.2016 з поточного рахунку ТДВ СК Грантсервіс в обласному відділенні ПАТ Промінвестбанк в м. Харкові на поточний рахунок ТДВ СК Грантсервіс у ПАТ Банк Грант, а також стягнути з відповідача суму пені у розмірі 3600,00 грн та 4554,00 грн судових витрат.

Отже, враховуючи зазначене, вимоги позивача щодо зобовязання відповідача здійснити переказ грошових коштів в сумі 300 000,00 грн згідно платіжного доручення №2 від 05.04.2016 та стягнення пені у розмірі 3600,00 грн є майновими вимогами, оскільки вказані вимоги мають майново-грошовий характер, а пеня не підлягає стягненню у спорах немайнового характеру. За таких обставин, спір у даній справі є майновим, а тому понесені позивачем судові витрати, згідно розміру вказаного у позовній заяві в сумі 4 554,00 грн визначені правильно та відповідають вимогам підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відшкодування судового збору в розмірі 4554, 00 грн на користь позивача.

Беручи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 у справі №922/1252/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 у справі №922/1252/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 у справі №922/1252/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №922/1252/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

ОСОБА_1