ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Справа № 915/909/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Матвєєвій А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

За позовом: Фермерського господарства Новий рівень 2006, 90509, Закарпатська область, Тячівський район, с. Тячівка, вул. Калініна, буд. 1Е,

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-лізинг, 54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 113/1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 31Б/9

Про: визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання права власності на предмет лізингу та зобовязання його передати.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - ОСОБА_2 дов. від 03.10.2016 р., ОСОБА_3 дов. від 01.09.2015 р.

Від відповідача - ОСОБА_4 дов. від 07.09.2016 р.

Від третьої особи - не зявився

Позивач звернувся до суду із позовом про:

визнання виконавчого напису нотаріуса, який вчинено 19.02.2015р. приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим № 104 про витребування (вилучення) від позивача на користь ТОВ «Техноторг-Лізинг» майна: трактор колісний Беларус-3022ДЦ.1, 2012 року випуску, реєстраційний номер 46628ВЕ, заводський № 30220093, двигун № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ЕА № 069556, вартістю 280000,00 грн. за невиплачену в строк до 02.02.2015р. заборгованість таким, що не підлягає виконанню, як вчинений з порушенням законодавства;

визнання право власності на предмет лізингу - трактор колісний Беларус-3022ДЦ.1, 2012 року випуску, реєстраційний номер 46628ВЕ, заводський № 30220093, двигун № НОМЕР_1 та зобовязання передати його позивачу.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 при вчиненні виконавчого напису № 104 від 19.02.2015 року про витребування (вилучення) предмету лізингу вартістю 1 050 000, 00 грн. за невиплачену в строк до 02.02.2015 року заборгованість у розмірі 280 000, 00 грн. на користь ТОВ «Техноторг-Лізинг» не переконався належним чином у тому, що на час звернення до нотаріуса стягувач не відмовився від договору, а також у безспірності боргу і вчинив виконавчий напис про витребування (вилучення) предмету лізингу вартістю 1050000,00 грн., зазначивши у виконавчому написі вартість предмета лізингу сумою розміром 280 000 грн., чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

На час вчинення виконавчого напису договір лізингу між сторонами не було розірвано, а такий діяв і тому у ТОВ «Техноторг-Лізинг» та приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису не виникло права вимагати повернення предмета лізингу від позивача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки були відсутні належні документальні докази, що підтверджували б прийняття та виконання ТОВ «Техноторг-Лізинг» рішення про дострокове припинення Договору внаслідок розірвання його в односторонньому порядку.

Також ним зазначено, що на час звернення до суду вся вартість предмета лізингу сплачена, позивач набув права власності на трактор.

Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що позивач не дотримувався погоджених строків та розмірів сплати лізингових платежів, не виконав у повному обсязі вимогу про сплату простроченої суми 384875,09 грн., що стало підставою для вчинення виконавчого напису та повернення предмету договору лізингу.

04.11.2016р. відповідач звернувся з клопотанням про призначення комплексної судової експертизи стосовно розрахунку лізингових платежів до Договору фінансового лізингу №877 від 09.09.2013р. в редакції додаткової угоди від 09.04.2014р.№1, копію якого надав позивач до своєї позовної заяви.

В судовому засіданні 04.11.2016р. відповідач відкликав своє клопотання, оскільки у позивача відсутній оригінал вищевказаного документа. За таких обставин суд не розглядає клопотання про призначення експертизи.

Третьою особою надано пояснення, в якому вона заперечує проти позову, вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог ст.ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановленого Кабінетом Міністрів України постановою № 1172 від 29.06.1999 року, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд

встановив:

09.09.2013 року між відповідачем (лізингодавець) та позивачем (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 877, відповідно до умов якого лізингодавець взяв

на себе зобов'язання набути у власність та передати у користування лізингоодержувачу на визначений у цьому договорі строк трактор колісний Беларус-3022ДЦ.1, у кількості однієї одиниці, ціна предмету лізингу згідно якого становить 1050000, 00 гри., термін дії договору відповідно до п. 11.1 договору до 25 лютого 2015 року, але у будь-якому разі до моменту повного виконання лізингоодержувачем своїх грошових зобовязань за цим договором.

Розділом 2 договору визначено лізингові та інші платежі за договором та порядок розрахунків. У відповідності до п. 2.1.3 договору, сторонами погоджено, що лізингові платежі

сплачуються лізингоодержувачем згідно розрахунку лізингових платежів (додаток №1), яким передбачено графік та суми лізингових платежів щомісячно, починаючи з 25.09.2013 року та закінчуючи останнім платежем 25.12.2014 року.

20.09.2013 року позивач отримав предмет лізингу згідно акту приймання-передачі(а.с.42).

09.04.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору фінансового лізингу № 877 від 09.09.2013 року, згідно якої сторонами внесено зміни до Додатку № 1 до Договору фінансового лізингу № 877 від 09.09.2013 року, в частині графіку та сум лізингових платежів відповідно до якого останній платіж датується 25.02.2015 року в розмірі 285600, 00 грн.(а.с.43-44).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з п. З ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі, а відповідно до ч. 1 ст. 16 зазначеного Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

19.02.2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 104, про витребування (вилучення) від позивача на користь відповідача майна: Трактор колісний Беларус-3022ДЦ.1, 2012 року випуску, реєстраційний № 46628ВЕ, заводський № 30220093, двигун № НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ЕА № 069556, вартістю 280 000, 00 грн. за невиплачену в строк до 02.02.2015 року заборгованість.

Вказаний виконавчий напис позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

06.03.2015р. на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, яке було 30.03.2015р. закінчено у звязку з вилученням у позивача та передачею відповідачу предмету лізингу трактору Беларус.

З посиланням на невідповідність виконавчого напису чинному законодавству, сплатою у повному обсязі лізингових платежів, позивач просить визнати за ним право власності на трактор та зобовязати відповідача передати йому предмет лізингу.

Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне:

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписом ст.88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У п.8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, що встановлений Кабінетом Міністрів України постановою № 1172 від 29.06.1999 року, передбачено, що по договорах лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал договору лізингу;

б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

У пунктах 3.1.та 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також вказується, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Зміст виконавчого напису має містити, в тому числі, суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення.

Приписом пункту 2. ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу

та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису були допущені порушення вказаних вище правових актів:

Як зазначено вище в пункті 2. ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» поверненню предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса передує така дія лізінгодавця як відмова від договору лізингу в односторонньому порядку, шляхом письмово повідомлення про це лізингоодержувача.

В судовому засіданні представником відповідача було підтверджено, що він від договору в односторонньому порядку не відмовлявся, що також підтверджується діями відповідача, а саме прийняттям виконання зобовязання по лізинговим платежам після вчинення виконавчого напису та закінчення виконавчого провадження(а.с.57-58).

Суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що отримані кошти він зарахував в рахунок погашення штрафних санкцій, пені, тощо, оскільки будь-яких доказів щодо предявлення вимоги про сплату санкцій ним не надано.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» та правові акти, прийняті на її виконання, встановлюють обовязковою умовою для вчинення виконавчого напису факт безспірності заборгованості. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами є спір щодо суми боргу та строків його погашення.

Так, у виконавчому написі вказано борг відповідача 280000 грн., що не відповідає дійсності.

Відповідач з заявою до нотаріуса звернувся 19.02.2015р.(а.с.122), вказав суму боргу 280000,00 грн., на рахунку-фактурі(а.с.124) відповідачем вказано, що після направлення вимоги позивачем перераховано 90000,00 грн., що не відповідає дійсності, оскільки 18.02. 2015р. ним отримані від позивача ще 100 000,00 грн., отже суму повинна складати 180000,00 грн.(а.с.57).

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, сторони користувались різними графіками погашення лізингових платежів(а.с.40, 163): 09.04.2014 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору фінансового лізинку(а.с.43), та як додаток до неї новий розрахунок лізингових платежів.

Так, розрахунок, який наданий позивачем(а.с.44) містить 18 позицій(з 25.09.2013р. по 25.02.2015р.). Позивач пояснив, що цей варіант він отримав у копії та підписав, тому в нього відсутній такий розрахунок з оригіналом підпису та печатки відповідача. Загальна сума лізингового платежу вказана 1076099,99 грн.

Відповідачем надано розрахунок(а.с.163), який містить 16 позицій за період з 25.09.2013р. по 25.12.2014р.(при цьому в п.4 претензії - а.с. 123 зворотна сторона строк платежу вказує 17.01.2015р.) Загальна суму лізингового платежу вказана 1062325,01 грн.

Все вищевказане спростовує факт безспірності вимог.

Як свідчить заява відповідача та виконавчий напис нотаріуса, він стосується звернення на предмет лізингу, а не стягнення суми. Разом з тим, нотаріусом указано в виконавчому написі трактор колісний Беларус-3022ДЦ.1, у кількості однієї одиниці та його вартість 280000,00 грн., що не відповідає дійсності, оскільки вартість предмету лізингу в договорі від 09.09.2013р. становить 1050000,00 грн. , що є порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо визнання таким, що не підлягає виконанню оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Також підлягає задоволенню вимога щодо повернення трактору колісного Беларус-3022ДЦ.1, оскільки він був вилучений у позивача в процесі виконавчого провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого напису, який не підлягає виконанню.

Що стосується визнання права власності, то в цій частині позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне:

У пункті 7.1. договору лізингу вказано, що до повної сплати лізингових платежів власником предмет лізингу є власністю відповідача.

Відповідно до розрахунку лізингових платежів, який наданий позивачем(а.с.44) загальна сума лізингового платежу вказана 1076099,99 грн.

Відповідачем надано розрахунок(а.с.163), де загальна суму лізингового платежу вказана 1062325,01 грн.

По реєстру платіжних доручень сума сплачених коштів по договору лізингу складає 1063620,24 грн.

Разом з тим, позивач у своїх доводах посилається на розрахунок лізингових платежів, який містить 18 позицій(а.с.44), тобто ним не доплачено 12479,75 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса та поверненню предмету лізингу. В іншій частині позову необхідно відмовити. Судові витрати в сумі 2756,00 грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати виконавчий напис, який вчинено 19.02.2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим №104, про витребування (вилучення) від Фермерського господарства Новий рівень 2006 (90509, Закарпатська область, Тячівський район, с. Тячівка, вул. Калініна, буд. 1Е, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Лізинг» ( 54025, м.Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 113/1, ) майна: Трактор колісний Беларус-3022ДЦ.1, 2012 року випуску, реєстраційний №46628ВЕ, заводський №30220093, двигун №11063748, свідоцтво про реєстрацію ЕА №069556, вартістю 280 000,00 грн. за невиплачену в строк до 02.02.2015 року заборгованість таким, що не підлягає виконанню.

3. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю « Техноторг-Лізинг» (54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 113/1, ) передати Фермерському господарству «Новий рівень 2006» (90509, Закарпатська область, Тячівський район, с. Тячівка, вул. Калініна, буд. 1Е, ) трактор колісний Беларус-3022ДЦ.1, 2012 року випуску, реєстраційний №46628ВЕ, заводський №30220093, двигун №11063748.

Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю « Техноторг-Лізинг» (54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 113/1, ) на користь Фермерського господарства «Новий рівень 2006» (Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Калініна, буд 1Е, ) судові витрати в розмірі 2756,00 грн.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.11. 2016р.

Суддя Л.I. Васильєва