ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016р. Справа№ 914/2292/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Трускавецького В.П.,

при секретарі судового засідання Краєвському І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак Сервіс Львів», с. Воля Бартатівська, Городоцький р-н., Львівська обл.,
до відповідача:Приватного підприємства «Тропак», м. Львів,
про: стягнення 23.739,30 грн.

За участю представників:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 13.07.2016 р.), ОСОБА_2 - представник (довіреність від 13.07.2016 р.),
відповідача:не зявився.

Учасникам судового процесу, присутнім в судовому засіданні, розяснено їхні права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак Сервіс Львів» до Приватного підприємства «Тропак» про стягнення 23.739,30 грн. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.09.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.09.2016 р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.09.2016 р. розгляд справи відкладено на 02.11.2016 р. Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов Договору про надання послуг №20460 від 20.08.2013 р. не здійснив повної оплати за надані послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 23.739,30 грн.

28 вересня 2016 до суду за вх.№38631/16 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

02 листопада 2016 року до суду за вх.№5254/16 від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, а саме: поданим клопотання просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 23.739,30 грн., судовий збір в розмірі 1.378,00 грн. та відмовляється від стягнення з відповідача вартості наданих послуг з правової допомоги в розмірі 1.700,00 грн.

В судове засідання представники позивача зявилися, позовні вимоги підтримали, крім того подане клопотання про відмову від стягнення з відповідача 1.700,00 грн. правової допомоги підтримали та надали усні пояснення по суті справи.

В судове засідання представник відповідача не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції суду, долученим до матеріалів справи, крім того ухвала суду про порушення провадження повернута відділенням звязку без вручення із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Судом надіслано відповідачу ухвали на юридичну адресу, яка зазначена у ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1, 79038. За таких обставин відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Суд розглянувши клопотання позивача про зменшення позовних вимог, розяснює позивачу, що зазначене клопотання не спрямоване на зменшення позовних вимог, а за своєю сутті поданим клопотання позивач відмовляється від стягнення з відповідача судових витрат за надання послуг правової допомоги, про які зазначав у позовні заяві. Відтак, суд бере уваги вказане клопотання, та розглядає заявлені в цьому клопотанні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено Договір про надання послуг №20460 від 20.08.2013 р. (надалі Договір). За умовами цього Договору позивач у справі (надалі - СТО) виконує технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів відповідача у справі (надалі - Клієнта), постачання запасних частин і матеріалів, а Клієнт бере на себе зобовязання перед СТО повністю та у строк, обумовлений п. 4.3. Договору, оплатити виконані роботи, використані для ремонту матеріали та встановлені на транспортний засіб або передані Клієнту запасні частини (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору Клієнт в усній чи письмовій формі особисто або через уповноважену особу чи свого представника заявляє СТО про необхідність заміни комплектуючих та виконання ремонтних робіт чи технічного обслуговування транспортного засобу, поставку запасних частин чи інших послуг. Транспортний засіб, який підлягає ремонту, Клієнт подає на територію СТО в обумовлений сторонами строк.

Згідно з п. 2.3. Договору СТО, в присутності представника Клієнта, складає наряд-замовлення на технічне обслуговування поданого Клієнтом транспортного засобу. В замовленні зазначається заявлені Клієнтом роботи та загальний стан транспортного засобу. Замовлення є додатками та невідємними частинами цього Договору. По одному примірнику вказаного Замовлення та Акта СТО надає представнику Клієнта. В Замовленні зазначається заявлені Клієнтом роботи та загальний стан транспортного засобу, а у разі здійснення гарантійного ремонту також те, що здійснюватиметься гарантійний ремонт.

СТО, на підставі Замовлення, проводить діагностику транспортного засобу Клієнта і по її завершенню складає рахунок, який є невідємною частиною цього Договору. В рахунку вказується дата його складення, повний перелік робіт та запасних частин і матеріалів, необхідних для їх виконання, їх вартість та загальна ціна, а також строк виконання робіт (п. 2.4. Договору).

Відповідно до п. 2.8. Договору передача виконаних робіт проводиться на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт (надалі ОСОБА_2 прийому-передачі), що підписується уповноваженими представниками сторін. Акт прийому-передачі підтверджує виконання СТО замовлених робіт, надання послуг та/або передачу замовлених запасних частин та матеріалів Клієнту відповідної якості, а також відсутність у Клієнта претензій і зауважень до СТО з приводу виконання зазначеного замовлення та стану транспортного засобу, на якому проводилися ремонтні роботи або надавалися послуги.

На виконання умов Договору позивачем виконано роботи на загальну суму 26.739,30 грн., що підтверджується:

- ОСОБА_2 виконаних робіт №ТС-00002891 від 16.09.2015 р. на суму 6.520,78 грн.;

- ОСОБА_2 виконаних робіт №ТС-00003288 від 19.10.2015р. на суму 19.282,18 грн.;

- ОСОБА_2 виконаних робіт №ТС-00003429 від 29.10.2015 р. на суму 936,34 грн.

Відповідно до п. 4.3. Договору оплата виконаних робіт, використаних під час виконання ремонтних робіт, запасних частин і матеріалів та інших послуг, наданих СТО, проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок СТО на умовах попередньої оплати (до моменту закінчення робіт) чи внесенням готівки у касу товариства або на інших умовах оплати, узгоджених Сторонами окремо шляхом підписання Додаткової угоди до даного Договору.

Відповідач передбачені Договором роботи отримав, що підтверджується підписаними без застережень ОСОБА_2 виконаних робіт, проте свій обовязок по оплаті згідно з п. 4.3. Договору виконав частково в розмірі 3.000,00 грн. Як наслідок, в нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 23.739,30 грн.

28 липня 2016 року позивач надіслав відповідачу претензію в порядку ст.530 ЦК України, якою повідомив, що станом на 28.07.2016 р. у відповідача наявний борг перед позивачем в розмірі 23.739,30 грн. (докази надсилання долучено до матеріалів справи).

Відповідач відповіді на претензію не надав.

В судові засідання відповідач не зявлявся, доказів оплати боргу не надав, проти позову не заперечив, інших письмових пояснень до суду не подав.

При ухваленні рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобовязання на підставі Договору в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, судом встановлено, що позивачем надано відповідачу послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, постачання запасних частин і матеріалів, що підтверджується підписаними без застережень ОСОБА_2 виконаних робіт.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що оплата виконаних робіт, використаних під час виконання ремонтних робіт, запасних частин і матеріалів та інших послуг, наданих СТО, проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок СТО на умовах попередньої оплати (до моменту закінчення робіт) чи внесенням готівки у касу товариства або на інших умовах оплати, узгоджених Сторонами окремо шляхом підписання Додаткової угоди до даного Договору.

Судом встановлено, що відповідач здійснив часткову оплату за отримані послуги СТО в розмірі 3.000,00 грн., відтак, вимоги позивача про стягнення 23.739,30 грн. боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 32, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Судовий збір на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Тропак» (адреса: АДРЕСА_1, 79038; ідентифікаційний код 19331745) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак Сервіс Львів» (адреса: вулиця Львівська, будинок 33, село Воля Бартатівська, Городоцький район, Львівська область, 81551; ідентифікаційний код 31417137) 23.739,30 грн. заборгованості та 1.378,00 грн. - відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07 листопада 2016 року.

Суддя Трускавецький В.П.