ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р.Справа № 915/541/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Воронюка О.Л., Лашина В.В.

при секретарі - Мукієнко О.Ф.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

Від відповідача: не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного підприємства Суднобудівний завод імені 61 Комунара

на рішення господарського суду Миколаївської області від 30 червня 2016р.

по справі № 915/541/16

за позовом: Приватного закладу Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала ОСОБА_3

до Державного підприємства Суднобудівний завод імені 61 Комунара

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Приватний заклад Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» про витребування із чужого незаконного володіння тренажерного комплексу у складі:

- Системний блок ПК - Квазар-Микро (Pentium III 1.2 GHz / RAM 256Mb/ i815) 13шт;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.5 GHz / MB intel D8GEBV2) 1шт.;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.5 GHz / MB intel D8GEBV2) 1шт.;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.7 GHz / RAM 256Mb) 1шт.;

- Системний блок ПК (Pentium II) 4шт.;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.7 GHz / RAM 256Mb / SVGA Radeon 7000) 2шт.;

- Системний блок ПК - Квазар-Микро (Pentium III 1.2 GHz / RAM 256Mb/ i815) 2шт.;

- Системний блок ПК Квазар-Микро (Pentium III 1.2 GHz / RAM 256Mb/ i815) 3шт.;

- Системний блок ПК Системний блок ПК (Pentium II) 1шт.;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.7 GHz / RAM 256Mb / SVGA Radeon 7000) 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 55E 15" 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 55E 15" 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 76E 17" 4шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 763MB 17" 6шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 763MB 17" 1шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 997 19" 1шт.;

- Монітор - 14" 1шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 957 19" 4шт;

- Монітор - LG 17" 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 76E 17" 2шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 76E 17" 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 55E 15" 1шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 763MB 17" 2шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 957 19" 1шт;

- Монітор - 14" 3шт.;

- Клавіатура + маніпулятор миша 16шт.;

- Кабелі живлення 30шт.;

- Клавіатура + маніпулятор миша 8шт.;

- Кабелі живлення 20шт.;

- Програмне забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що після закінчення 03.07.2015 року строку дії договору оренди нерухомого майна за № 61/912 від 05.07.2013р. і повернення відповідачеві орендованого у нього нежитлового приміщення площею 3346,91 кв.м. у будівлі „Учбовий центр, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул.. Адміральська, 38, з метою організації учбового процесу і проведення занять, відповідач не надає дозвіл на вивезення належного позивачеві майна тренажерного комплексу, що знаходиться у вказаному приміщенні.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 30.06.2016р. (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволено частково, витребувано у відповідача на користь позивача тренажерний комплекс у складі:

- Системний блок ПК - Квазар-Микро (Pentium III 1.2 GHz / RAM 256Mb/ i815) 13шт;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.5 GHz / MB intel D8GEBV2) 1шт.;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.7 GHz / RAM 256Mb) 1шт.;

- Системний блок ПК (Pentium II) 4шт.;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.7 GHz / RAM 256Mb / SVGA Radeon 7000) 2шт.;

- Системний блок ПК - Квазар-Микро (Pentium III 1.2 GHz / RAM 256Mb/ i815) 2шт.;

- Системний блок ПК Квазар-Микро (Pentium III 1.2 GHz / RAM 256Mb/ i815) 3шт.;

- Системний блок ПК Системний блок ПК (Pentium II) 1шт.;

- Системний блок ПК (Pentium 4 1.7 GHz / RAM 256Mb / SVGA Radeon 7000) 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 55E 15" 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 55E 15" 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 76E 17" 4шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 763MB 17" 6шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 763MB 17" 1шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 997 19" 1шт.;

- Монітор - 14" 1шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 957 19" 4шт;

- Монітор - LG 17" 1шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 76E 17" 2шт.;

- Монітор - Samsung Samtron 76E 17" 1шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 763MB 17" 2шт.;

- Монітор - Samsung SyncMaster 957 19" 1шт;

- Монітор - 14" 3шт.;

- Клавіатура + маніпулятор миша 16шт.;

- Кабелі живлення 30шт.;

- Клавіатура + маніпулятор миша 8шт.;

- Кабелі живлення 20шт.

та стягнуто з відповідача на користь позивача - 12070,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ДП Суднобудівний завод імені 61 Комунара звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсягу. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у скаржника відсутні лист № 19 від 25.11.2013р., на який посилається позивач у позовній заяві і яким позивач нібито просив надати дозвіл на ввезення з подальшим правом вивезення компютерної техніки за переліком, а також лист позивача з проханням у звязку з закінчення строку дії договору оренди надати дозвіл на вивезення з учбового центру компютерної техніки. Інших доводів і обґрунтувань скаржник у скарзі не зазначив.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 05.07.2013 року між Державним підприємством Суднобудівний завод імені 61 Комунара (орендодавець) та Миколаївською філією приватного вищого навчального закладу «Інститут післядипломної освіти «Одеський морський тренажерний центр» (орендар) було укладено договір № 61/912, згідно з п. 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно частину нежитлового приміщення цеглової пятиповерхової будівлі Учбовий центр - інв. № 222, площею 3346,91 кв.м., згідно з планом розміщення орендованого приміщення (додаток 1 до договору оренди), що розташоване за адресою: вул. Адміральська, 38, м. Миколаїв, та перебуває на балансі орендодавця, для проведення учбового процесу і проведення занять.

Даний договір сторонами було укладено строком до 03 липня 2015 року (в редакції додаткового погодження № 2 від 15.12.2014 року).

Зазначене в даному договорі нерухоме майно було передано орендареві від орендодавця за актом приймання - передачі від 05.07.2013р.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа орендаря № 19 від 25.11.2013р., отриманого орендодавцем 26.11.2013 року за вх. № 2852, позивач звернувся до відповідача з проханням надати дозвіл на ввезення з правом подальшого вивезення компютерної техніки згідно з визначеним переліком в орендовані приміщення Учбового центру заводу. В листі зазначено, що майно належить Миколаївській філії приватного вищого навчального закладу Інституту після дипломної освіти Одеський морський тренажерний центр.

На першому та зворотному аркушах даного листа містяться відмітки відповідача (штампи та підписи) щодо надання дозволу, а також про те, що майно згідно переліку поз. №№ 1-23 та у зазначеній у вищезгаданому листі кількості завезено на територію заводу та розвантажено 27.11.2013р.

За таких обставин, посилання скаржника в апеляційній скарзі на відсутність у нього вищезазначеного листа не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки даний лист з наявними на ньому записами та підписами у розумінні ст.33 ГПК України є належним та достатнім доказом на підтвердження факту завезення позивачем в орендовані приміщення, які належать відповідачу, за згодою останнього, спірного майна.

Наявні у справі матеріали також свідчать про те, що за актом від 03.07.2015 року орендар після закінчення строку дії договору оренди нерухомого майна від 05.07.2013 року № 61/912 передав (повернув), а орендодавець прийняв з оренди державне нерухоме майно частину нежитлового приміщення цеглової пятиповерхової будівлі Учбовий центр - (інв. № 222), площею 3346,91 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38.

У наступному, починаючи з серпня 2015 року Миколаївська філія приватного вищого навчального закладу Інституту після дипломної освіти Одеський морський тренажерний центр неодноразово письмово зверталася до відповідача з проханням, у звязку із закінченням строку дії договору оренди № 61-912 від 05.07.2013р., надати дозвіл на вивезення майна з учбового центру, розташованого за адресою: м Миколаїв, вул. Адміральська, 38, перелік якого визначений у листі № 19 від 25.11.2013р. (лист № 14 від 06.08.2015 року; лист № 15 від 02.09.2015 року), але відповідного дозволу як і відповідей на зазначені звернення позивачем отримано не було.

Відповідач вказаних обставин не спростував.

Матеріали справи свідчать, що у звязку з реорганізацією Приватного вищого навчального закладу Інституту післядипломної освіти Одеський морський тренажерний центр шляхом виділення було створено Приватний заклад Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що не є власником витребуваного майна, але є його користувачем на підставі договору про передачу обєктів права інтелектуальної власності (програмних продуктів) в тимчасове платне користування, укладеного 25.11.2013 року з ФОП ОСОБА_4, та саме для організації учбового процесу орендовані приміщення були обладнані позивачем компютерною технікою зі спеціальним програмним обладнанням (далі тренажерний комплекс), ввезення якої було узгоджено з відповідачем листом від 25.11.2013р. за №19, одержаним відповідачем 26.11.2013 року за вх. № 2852.

Зазначене безумовно свідчить про те, що позивач є законним користувачем вказаного майна і, відповідно, має право вимагати його повернення у своє володіння і користування.

Судом апеляційної інстанції на підставі ретельної правової оцінки умов договору оренди № 61/912 від 05.07.2013р. та наявного у справі листування між сторонами достеменно встановлено позадоговірний характер виниклих між сторонами правовідносин, у звязку з чим спірний тренажерний комплекс згідно з визначеним переліком, що знаходиться у незаконному володінні відповідача, є безпідставно набутим майном.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016р. у справі № 6-3090цс15, згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобовязання.

Характерною особливістю кондиційних зобовязань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобовязання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобовязання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобовязанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондиційне зобовязання виникає за наявності таких умов:

набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що предявлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не повязаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондиція позадоговірний зобовязальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондиція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та субєктним складом підпадає під визначення зобовязання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

За правилами ст. ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про вивезення спірного майна з території заводу, а отже - повернення його позивачу.

Аналізуючи ж надані позивачем докази в обґрунтування предявлених вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про те, що спірне майно (тренажерний комплекс), про яке йдеться в листі позивача № 19 від 25.11.2013 року, дійсно було завезено на територію відповідача за визначеним переліком (поз. № 1-23).

Вказаною компютерною технікою, з урахуванням пояснень позивача та встановлених обставин даної справи, були обладнанні орендовані приміщення для проведення учбового процесу і проведення занять, згідно з договором оренди № 61/912 від 05.07.2013 року, який припинив свою дію 03.07.2015 року.

Суд апеляційної інстанції перевіривши перелік майна, зазначений в листі № 19 від 25.11.2013р., у співвідношенні з переліком майна, зазначеним позивачем у позовній заяві, погоджується з правомірним висновком місцевого суду щодо відсутності права позивача на витребування у відповідача системного блоку ПК (Pentium 4 1.5 GHz / MB intel D8GEBV2) 1шт., монітору - Samsung Samtron 55E 15" 1шт. та програмного забезпечення, оскільки це майно не зазначене у вищевказаному листі.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 30 червня 2016 року у справі № 915/541/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Суднобудівний завод імені 61 комунара - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Воронюк О. Л.

ОСОБА_5