ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" листопада 2016 р.Справа № 916/2911/15

За скаргою: Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства на дії відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області у справі №916/2911/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Одесагаз;

до відповідача: Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства

про стягнення 1 367 594,53 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача (скаржника): ОСОБА_1 довіреність №б/н від 04.01.2016р.;

від субєкта оскарження: ОСОБА_2 довіреність від 26.04.2016р.

СУТЬ СПОРУ: розглядається в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.11.2015р. позов Публічного акціонерного товариства „Одесагаз задоволено частково; стягнуто з Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства (67667, Одеська область, Біляївський район, селище міського типу Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, буд. 22, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Одесагаз (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, ) основну заборгованість у розмірі 705 739 /сімсот пять тисяч сімсот тридцять девять/ грн. 58 коп.; 3 % річних у сумі 13 463 /тринадцять тисяч чотириста шістдесят три/ грн. 39 коп.; пеню у сумі 150 000/сто пятдесят тисяч/грн. 00 коп.; інфляційні нарахування у розмірі 400 560/чотириста тисяч пятсот шістдесят/ грн.14 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 27 351/двадцять сім тисяч триста пятдесят одна/грн. 89 коп. В решті позову відмовлено.

Розстрочено виконання рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015 року по справі № 916/2911/15 наступним чином:

- до 28.11.2015р. 317 440, 78 грн.

- до 28.12.2015р. 317 440, 78 грн.

- до 28.01.2016р. 317 440, 78 грн.

- до 28.02.2016р.- 317 440, 77 грн.

27.11.2015р. на примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015р. був виданий відповідний наказ.

09.09.2016р. Хлібодарське виробниче управління житлово-комунального господарства звернулось до господарського суду Одеської області зі скаргою (вх. № 2-4763/16) на дії відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області у справі №916/2911/15, в якій просить суд поновити йому строк на оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.12.2015р. ВП №49670401; визнати протиправними та незаконними дії старшого виконавця вищевказаного відділу ДВС ОСОБА_2 щодо винесення вищезазначеної постанови; а також визнати недійсною та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування поданої скарги скаржник вказує, що 10.02.2016р. з офіційного сайту Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ним було роздруковано постанову про арешт коштів боржника від 22.01.2016р. ВП № 496704001, згідно якого при примусовому виконанні наказу № 916/2911/15 було накладено арешт на кошти, що містяться на усіх рахунках в банківських установах, в тому числі і в ПАТ „Промінвестбанк.

При цьому зауважує, що згідно ухвали господарського суду Одеської області від 23.03.2016р. дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області щодо винесення вищевказаної постанови було визнано незаконними, а вказану постанову недійсною.

Разом з тим, Хлібодарське виробниче управління житлово-комунального господарства вказує, що йому 30.08.2016р. в приміщенні відділу ДВС було вручено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору віл 25.12.2015р. ВП № 49670401 на суму 129 711,50 грн.

Натомість, скаржник, посилаючись на норм ч. 2 ст. 25, ч. 1 ст. 28, а також ч. 8 ст. 28 Закону України „Про виконавче провадження вважає, що вказана постанова є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, зокрема, з огляду на те, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.12.2015р. відповідачу не було встановлено строку для самостійного виконання рішення суду.

На думку скаржника, оскільки строк для добровільного виконання рішення суду вищевказаною постановою встановлено не було, субєкт оскарження не мав права розпочинати примусове виконання наказу.

Водночас, зазначає, що аналогічна ситуація виникла і з винесенням спірної постанови від 25.12.2015р., з огляду на те, що виконавчий збір стягується тільки після спливу строку, встановленого державним виконавцем для самостійного виконання.

Крім того, у матеріалах справи (т.3 а.с.20) міститься клопотання Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства щодо поновлення йому строку на оскарження дій органу ДВС з приводу винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 25.12.2015р. ВП № 49670401.

В його обґрунтування зазначає, що оскільки оскаржувана постанова була отримана ним лише 30.08.2016р., він у відповідності до вимог ст.28 вищевказаного Закону не пропустив строку для її оскарження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.09.2016р. вказану скаргу було прийнято до розгляду в засіданні суду 03.10.2016р.

Ухвалою суду від 03.10.2016р. з урахуванням поданого представником відділу ДВС клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло на електронну адресу суду 03.10.2016р. за вх.№23919/16, невиконання вимог ухвали суду, а також з огляду на необхідність додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 19.10.2016р.

Ухвалою суду від 19.10.2016р. у звязку із незявленням в судове засідання представника відділу ДВС, а також у зв'язку із неподанням витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд справи було відкладено на 07.11.2016р.

У судове засідання 07.11.2016р. зявився представник відповідача (скаржника), який в повному обсязі підтримав вимоги, викладені у скарзі, наполягав на їх задоволенні.

Представник субєкта оскарження заперечував проти задоволення вказаної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні, зокрема, послався на те, що скаржником було пропущено 10-денний строк на оскарження постанови і зазначив, що відповідач мав змогу дізнатися про порушення свого права з Реєстру виконавчих проваджень.

При цьому зауважив, що наявність у відповідача доступу до вказаного реєстру підтверджується роздрукованою з реєстру виконавчих проваджень постанови про арешт коштів боржника від 22.01.2016р. (т.2 а.с.12), на яку останній посилався при розгляді іншої скарги на дії державного виконавця.

Представник скаржника в свою чергу зазначав, що до обовязків відповідача не належить ознайомлення з вищевказаним реєстром з приводу пошуку усіх наявних в ньому постанов, а державним виконавцем жодним чином не доведено, що ним було надіслано оспорювану постанову, і вона була одержана скаржником.

Натомість, сама постанова про стягнення виконавчого збору (т.3а.с.18) містить п.3, в якому зазначено, що постанова може бути оскаржена згідно Закону України „Про виконавче провадження в 10-дений строк з часу її одержання.

Представник позивача в судові засідання не зявлявся, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу вищевказаних ухвал суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.3 а.с.37,45,50) а також відповідною телефонограмою (т.3а.с.38).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника та субєкта оскарження, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України в редакції, яка діяла станом, як на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору, так і на момент звернення до суду з відповідною скаргою, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За таких обставин, судом не можуть бути прийняті до уваги посилання виконавця на те, що заявник мав можливість дізнатися про наявність оспорюваної постанови з Реєстру виконавчих проваджень.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи інших доказів, крім тих, які свідчать про отримання скаржником постанови 30.08.2016р. не містять, суд вважає, що відповідач, звернувшись до суду із скаргою 09.09.2016р. (т.3 а.с.12-14), дотримався встановленого законом 10-денного строку, у звязку з чим не вирішує питання щодо його поновлення.

З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне надати оцінку скарзі по суті.

За змістом п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту, зокрема, визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними та зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Крім того, за змістом ст.2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, завданням суду при здійсненні правосуддя, є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб. Таким чином, підставою для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця є, в будь-якому випадку, факт порушення вказаною бездіяльністю прав та охоронюваних законом інтересів скаржника.

При цьому, у відповідності до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В силу статті 11 Закону України "Про виконавче провадження у чинній на момент винесення постанови редакції, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оцінюючи доводи скаржника щодо визнання протиправними дії органу ДВС, що проявилися у винесенні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.12.2015р. ВП № 49670401, суд вказує наступне.

Згідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження у відповідній редакції, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Як встановлено судом, 18.12.2015р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Одеської області від 27.11.2015р. (т.2 а.с.11).

У відповідності до ч.2 ст.25 Закону України „Про виконавче провадження, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою суду від 23.03.2016р. (т.2а.с.61-66), яка є чинною станом на день розгляду скарги, встановлено невизначення органом ДВС у постанові від 18.12.2015р боржникові строку для добровільного виконання рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015р., у звязку із чим судом було зроблено висновок щодо того, що державний виконавець не мав права розпочинати примусове виконання вказаного наказу.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, субєктом оскарження згідно постанови від 25.12.2015р. (т.3а.с.18) з боржника на користь держави було стягнуто виконавчий збір у сумі 129 711,50 грн., що є можливим виключно у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання. Крім того, суд звертає увагу, що, по-перше, у оскаржуваній постанові зазначено, що боржнику було запропоновано виконати рішення у строк до 11.04.2013р., а, по-друге, взагалі зазначено прізвище іншого виконавця ОСОБА_3

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про неправомірність дій старшого виконавця вищевказаного відділу ДВС ОСОБА_2 щодо винесення вищезазначеної постанови, що в свою чергу має наслідком визнання її недійсною.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства на дії відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області у справі №916/2911/15 задовольнити.

2. Визнати протиправними та незаконними дії старшого державного виконавця державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.12.2015р. ВП № 49670401.

3. Визнати недійсною постанову відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.12.2015р. ВП № 49670401.

Ухвала набирає законної сили 07.11.2016р.

Суддя Ю.М. Щавинська