КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" жовтня 2016 р. Справа№ 910/12041/16
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Хрипуна О.О.
суддів: Власова Ю.Л.
Сухового В.Г.
при секретарі судового засідання Вага В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торнадо"
на рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2016
у справі № 910/12041/16 (суддя Підченко Ю.О.)
за позовом Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торнадо"
про стягнення 424 884,52 грн.

за участю представників:
від позивача: Гордієнко В.І.,
від відповідача: Федоренко О.П.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Торнадо" про стягнення 146 298,52 грн. пені та 278 586,00 грн. штрафу у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 19.05.2015.
Рішенням господарського суду міста Києва від 29.07.2016 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 138 624,40 грн. пені, 278 586,00 грн. штрафу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 258,17 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ "Торнадо" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2016 у справі № 910/12041/16 та прийняти нове, яким задовольнити клопотання ТОВ "Торнадо" про зменшення розміру штрафних санкцій на 80% на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ "Торнадо" посилається на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення. Скаржник наполягає, що відповідачем повністю виготовлено та передано позивачу товар з незначним запізненням, товар прийнятий без зауважень щодо якості, позивач чи треті особи збитків не понесли, а застосування штрафних санкцій в такому розмірі призведе до зменшення обігових коштів відповідача, наслідком чого стане неможливість вчасного придбання матеріалів, затримки заробітної плати та призведе до нових порушень укладених з позивачем договорів. Крім того, скаржник вказав на неможливість притягнення відповідача до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 апеляційну скаргу ТОВ "Торнадо" у справі № 910/12041/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 05.10.2016.
15.09.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшли додаткові обґрунтування апеляційної скарги щодо зменшення штрафних санкцій у зв`язку з невідповідністю п. 7.3.4 договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015 положенням законодавства, наполягаючи на нетотожності понять "вартість договору" та "ціна договору", скаржник просив відмовити позивачу у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 278 586,00 грн.
15.09.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшла заява про визнання недійсним п. 7.3.4 договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015 у порядку п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України з посиланням на невідповідність цього пункту договору положенням ст. 61 Конституції України, ст. 549 ЦК України та ч. 2 ст. 231 ГК України.
19.09.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло додаткове обґрунтування апеляційної скарги, в яких скаржник наполягав, що строк поставки товару умовами договору від 19.05.2015 № 286/3/15/197 не встановлено, беручи до уваги порядок повідомлення замовника про готовність товару, транспортування та порядок приймання замовником товару за якістю та просив суд у процесі застосування приписів ст. 83 ГПК України, окрім оцінки інших доказів, доводів та міркувань ТОВ "Торнадо" у справі щодо зменшення штрафних санкцій, окремо оцінити законність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій.
19.09.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло додаткове пояснення № 2, в якому посилаючись на те, що договір було укладено фактично за місяць до закінчення строку виконання зобов`язання з поставки товару, порушення зобов`язання не завдало збитків позивачу або іншим суб`єктам господарювання, а розміри стягуваних штрафних санкцій не відповідають наслідкам порушення зобов`язання, зокрема розміру збитків, беручи до уваги, що договір виконано у повному об`ємі з незначним простроченням, а поведінка відповідача була спрямована на негайне добровільне усунення порушення договору та його наслідків, скаржник просив у порядку дії положень ст. 83 ГПК України зменшити розмір нарахованих у справі № 910/12041/16 штрафних санкцій на 80%.
26.09.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшли додаткове обґрунтування апеляційної скарги № 3 та клопотання про залучення у порядку ст. 27 ГПК України третьої особи на стороні відповідача, в якому скаржник просив скасувати рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/12041/16, у порядку дії ст. 27 ГПК України залучити до участі у справі поставщика тканини ТОВ "Заінгата" та прийняти у справі нове рішення, яким зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій на 80%.
29.09.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло додаткове обґрунтування питань недійсності п. 7.3.4 договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015, обрахування штрафних санкцій за правилами ч. 2 ст. 231 ГК України та клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 80%.
03.10.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло додаткове обґрунтування відсутності у позивача негативних наслідків від незначного порушення строків виконання зобов`язання відповідача щодо поставки товару та підтвердження того, що розмір стягуваних штрафних санкцій не відповідає наслідкам порушення зобов`язання, в якому скаржник просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2016 у справі № 910/12041/16, визнати недійсним п. 7.3.4 договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015, обрахувати розмір штрафних санкцій за зобов`язанням відповідача перед позивачем щодо постачання товару у порядку дії положень ч. 2 ст. 231 ГК України та зменшити їх розмір на 80% у зв`язку із відсутністю у позивача будь-яких негативних наслідків, що могли виникнути у зв`язку з незначною про строчкою у поставці обумовленого договором товару.
Крім того, 03.10.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло додаткове обґрунтування обрахування штрафних санкцій за правилами ч. 2 ст. 231 ГК України, в яких скаржник вказав на часткову сплату штрафних санкцій за договором на суму 21 092,88 грн.
Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справи від 04.10.2016 у зв`язку із відпусткою судді Коротун О.М., для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Власов Ю.Л., Суховий В.Г.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 апеляційну скаргу ТОВ "Торнадо" у справі № 910/12041/16 прийнято до провадження новим складом колегії, розгляд справи призначено здійснювати у раніше призначеному судовому засіданні.
04.10.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло додаткове обґрунтування щодо значного перевищення розміру штрафних санкцій, які є надмірно великими у порівнянні із прибутком (рентабельністю) ТОВ "Торнадо" за господарською операцією відповідно до договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість.
06.10.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло додаткове обґрунтування суми штрафу за положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 231 ГК України та доводи стосовно порушення та неправильного застосування судом першої інстанції нормативних положень ст. 231 ГК України, згідно з якими нарахування складає 167 758,67 грн. Скаржник просив зменшити нарахований розмір штрафних санкцій на 80%, у тому числі у зв`язку з відсутністю будь-яких претензій Центру забезпечення речовим майном Міністерства оборони України щодо строків постачання товару, його якості та кількості, а також відсутністю будь-яких збитків у позивача у зв`язку з виконанням відповідачем договору. Крім того скаржник просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій на суму 21 092,88 грн., яка була попередньо сплачена відповідачем на підставі претензії Міністерства оборони України "№ 286/6/9267 від 27.07.2015.
11.10.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло обґрунтування наявності інших обставин, що мають істотне значення (у порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України), в яких скаржник посилається на лист командира в/ч А 2756.
18.10.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло обґрунтування наявності інших обставин, що мають істотне значення (у порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України), в яких скаржник посилається на лист командира в/ч А 2756 та звіт про фінансові результати ТОВ "Торнадо" за І півріччя 2016 року.
21.10.2016 ТОВ "Торнадо" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з вимогою про застосування у порядку дії п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ч. 1 ст. 216, ч. 5 ст. 216 ЦК України наслідків недійсності нікчемного договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015 в частині стягнення з відповідача ТОВ "Торнадо" штрафних санкцій з огляду на порушення строків, передбачених абз. 4 ч. 2 ст. 31 Закону України "Про здійснення державних закупівель". Скаржник просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій у повному об`ємі.
24.10.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшло клопотання про застосування наслідків недійсності нікчемного договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015 в частині стягнення з відповідача ТОВ "Торнадо" штрафних санкцій.
25.10.2016 ТОВ "Торнадо" надало суду додаткове обґрунтування обрахування штрафних санкцій за правилами ч. 2 ст. 231 ГК України та клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 80%, а також зменшення суми оплати на 21 092,88 грн., яка була сплачена ТОВ "Торнадо" 12.08.2015 на підставі претензії № 286/6/9267 від 27.07.2015, доказом чого є лист з Державної казначейської служби України від 12.10.2016.
27.10.2016 від ТОВ "Торнадо" надійшла заява про відкликання клопотання та вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015.
Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ч. 2 ст. 101 ГПК України).
Дослідивши доводи апеляційної скарги, додаткових обґрунтувань та наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 19.05.2015 між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ "Торнадо" (постачальник) відповідно до рішення комітету з конкурсних торгів замовника (протокол від 06.05.2015 № 75/125/13) був укладений договір № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), на умовах якого постачальник зобов`язався у 2015 році поставити замовнику передбачений п. 1.1, 1.2 договору товар.
Пунктом 1.2 договору визначено номенклатуру товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги до товару, строки поставки, що визначаються специфікацією, а саме: загальна кількість товару для постачання - 10 000 шт.; ціна товару з ПДВ складає: 3 979 800,00 грн.; строки (терміни) постачання - до 30.06.2015 (включно).
Постачальник самостійно закуповує матеріали.
Ціна цього договору становить 3 979 800,00 грн. у тому числі: ПДВ 663 300,00 грн. (п. 3.1 договору).
Відповідно до п. 5.1 договору, товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положенням договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару визначений в специфікації договору (п.1.2).
Згідно із п. 5.3 договору, датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.
Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором (п.п. 6.3.1 договору).
На виконання умов договору відповідачем окремими партіями поставлено товар на суму 795 960,00 грн. за актом № 1 від 10.07.2015; на суму 533 273,00 грн. за актом № 2 від 20.07.2015; на суму 278 586,00 грн. за актом № 3 від 30.07.2015; на суму 853 667,10 грн. за актом № 4 від 07.08.2015; на суму 382 060,80 грн. за актом № 5 від 13.08.2015; на суму 745 018,56 грн. за актом № 6 від 20.08.2015; на суму 387 234,54 грн. за актом № 7 від 01.09.2015.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується несвоєчасність виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015.
Відповідно до п.п. 7.3.4 договору, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.
В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивачем було нараховано згідно з п.п. 7.3.4 договору пеню на загальну суму 146 298, 52 грн., а також штраф у розмірі 278 586, 00 грн.
Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Стаття 41 Закону України "Про здійснення державних закупівель" передбачала, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до ст. 18 цього Закону, а також у разі його укладення з порушенням строків, передбачених абз. 3, 4 ч. 2 ст. 31, абз. 4 ч. 5 ст. 36 та абз. 2 ч. 3 ст. 39 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до ст. 18 цього Закону.
У п. 2.3 постанови від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у випадку, якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов`язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України).
Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК України).
Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 216 ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін, то суд не може на вимогу сторони визнати нікчемними лише ті положення договору, які стосуються відповідальності за невиконання нікчемного договору.
Доводи скаржника щодо наявності підстав для визнання договору № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 19.05.2015 нікчемним відповідно до ст. 41 Закону України "Про здійснення державних закупівель" не знайшли свого підтвердження матеріалами справи (повідомлення про акцепт пропозиції датовано 07.05.2015, договір підписаний з дотриманням строків, встановлених абз. 4 ч. 2 ст. 31 Закону).
Доводи скаржника про відсутність у договорі визначеного строку поставки суперечать погодженим сторонами у п. 1.2, 5.1, 5.3 умовам та пропозиції конкурсних торгів по лоту № 4.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливе за наявності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу (постанова Верховного Суду України від 20.12.2010 у справі № 3-41гс10; постанова Верховного Суду України від 28.02.2011 у справі № 3-11гс11).
Отже, погодження сторонами у договорі іншого розміру штрафних санкцій, а саме пені та штрафу у розмірі 7 відсотків вартості всього договору, за прострочення понад 30 днів виконання негрошового зобов`язання не суперечить положенням ч. 2 ст. 231 ГК України, ст. 61 Конституції України, ст. 549 ЦК України. А тлумачення терміну "вартість договору", використану у п. 7.3.4 відповідно до правил, закріплених у ч. 3 ст. 213 ЦК України, не дає підстав вважати, що сторони погодили для розрахунку штрафних санкцій іншу суму, ніж та, що зазначена у розділі ІІІ договору.
Колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника щодо відсутності його вини у порушенні умов договору з огляду на відсутність можливості своєчасно закупити необхідну кількість матеріалу, оскільки в силу ст. 617 ЦК України недодержання своїх зобов`язань контрагентом боржника, чи відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, чи відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В силу вимог ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України). Належними є докази, що спроможні містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.
Лист командира в/ч А 2756 не спростовує дат поставки, зазначених у актах приймального контролю якості товару.
Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Господарський суд згідно із ст. 43 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Місцевий господарський суд, встановивши обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, оцінивши обґрунтованість доводів сторін, дійшов мотивованого висновку про часткове задоволення позову, а саме - пені в сумі 138 624,50 грн. за розрахунком суду, який відповідає умовам договору і вимогам закону та штрафу у розмірі 278 586,00 грн. за розрахунком позивача.
Суд надав належну оцінку доводам відповідача, що викладені у відзиві щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 80 відсотків та зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно із п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. А також, зменшувати розмір штрафних санкцій є не обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач не обґрунтував винятковість випадку щодо обставин прострочення поставки та застосування цивільно-правової відповідальності.
Саме сукупність зібраних у справі в суді першої інстанції доказів дала місцевому господарському суду підстави для висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 138 624,40 грн. пені та 278 586,00 грн. штрафу у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 19.05.2015.
Під час розгляду справи апеляційним господарським судом ТОВ "Торнадо" було заявлено про часткову сплату штрафних санкцій за претензією позивача у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань щодо строків поставки за договором № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 19.05.2015 у сумі 21 092,88 грн. 12.08.2015, що підтверджується листом Державної казначейської служби України від 12.10.2016 № 13-08/184-17169, претензією від 27.07.2015 № 286/6/9267.
Перевіривши доводи скаржника, колегія суддів встановила, що дійсно 27.07.2015 Міністерство оборони України направило ТОВ "Торнадо" претензію щодо прострочення поставки товару за договором від 19.05.2015 № 286/3/15/197 на суму 795 960,00 грн. на 13 діб, на суму 537 273,00 грн. на 20 діб., з вимогою сплати 21 092,88 грн. пені нарахованої відповідно до п.п. 7.3.4 договору. Незважаючи на те, що зазначена у претензії сума була сплачена ТОВ "Торнадо" на користь Міністерства оборони України, що підтверджується листом Державної казначейської служби України від 12.10.2016 № 13-08/184-17169, позивач включив цю суму в позовні вимоги у даній справі і суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача в цій частині, оскільки сторони, як свідчать матеріали справи, не заявили суду про існування цих обставин.
Оскільки про часткову сплату штрафних санкцій відповідач заявив лише в суді апеляційної інстанції та відповідно надав докази, не довівши неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, ці додаткові докази, згідно із ч. 1 ст. 101 ГПК України не можуть бути прийняті судом на стадії апеляційного оскарження та бути підставою для зміни рішення відповідно до ст. 104 ГПК України.
Проте, факт часткового виконання ТОВ "Торнадо" вимог Міністерства оборони України по сплаті штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором № 286/3/15/197 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 19.05.2015 підлягає врахуванню на стадії виконання судового рішення.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.
З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.
Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торнадо" на рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2016 у справі № 910/12041/16 залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2016 у справі № 910/12041/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Ю.Л. Власов

В.Г. Суховий