ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016р. Справа №914/2355/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,

до відповідача: Стрийської міської ради, м. Стрий Львівської обл.

про: визнання укладеною додаткової угоди,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність б/н від 29.10.2015р.);

від відповідача: Капко Н.Б. - представник (довіреність №3.17 від 08.07.2016р.).

В судовому засіданні 27.10.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Стрийської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди.

Ухвалою суду від 15.09.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 29.09.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 29.09.2016 року не забезпечив, подав через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації довідки (вх. №38980/16, №38981/16 від 29.09.2016р.) про відсутність обставин, передбачених п.2 ч.1 ст.80 та п.2 ч.1 ст.81 ГПК України.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду від 15.09.2016 року не виконав, з клопотаннями та заявами не звертався.

Розгляд справи відкладено на 13.10.2016 року.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав повністю, подав клопотання (вх. №40313/16 від 10.10.2016р., вх. №40961/16 від 13.10.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, вимог ухвали суду від 15.09.2016 року не виконав, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав клопотання (вх. №40889/16 від 12.10.2016р.) про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 27.10.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 27.10.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, подав для долучення до матеріалів справи копії виписок з рішень Стрийської міської ради №404 від 20.12.2013 року та №520 від 17.06.2014 року.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позову заперечив, подав відзив (вх. №5165/16 від 27.10.2016р.) на позовну заяву та клопотання про залучення ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи.

27.10.2016 року через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації представником ОСОБА_4 подано клопотання (вх. №5145/16) про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, оскільки рішення у даній справі може вплинути на її права та інтереси, як суміжного землекористувача.

Відповідно до ст.27 ГПК України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, може бути залучена до участі у справі за її заявою, а також за клопотанням сторін, прокурора.

У пункті 1.6. постанови Пленуму ВГС України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що з поданих клопотань (вх. №5145/16 від 27.10.2016р. та вх. №5165/16 від 27.10.2016р.) не вбачається, що ОСОБА_4 має юридичний інтерес у даній справі, а рішення господарського суду з даного спору не може вплинути на права та обов'язки цієї особи, правові підстави для залучення такої третьої особи відсутні.

Суд відхилив вищевказані клопотання (вх. №5145/16 від 27.10.2016р. та вх. №5165/16 від 27.10.2016р.).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

15.10.2008 року між Стрийською міською радою (далі по тексту - Орендодавець) та підприємцями ОСОБА_5, ОСОБА_6 (далі по тексту - Орендарі) укладено договір оренди землі(далі по тексту - Договір оренди землі), відповідно до п.1. котрого Орендодавець на підставі рішення XVIII сесії V демократичного скликання Стрийської міської ради від 23.09.2008 року за №310 надає, а Орендарі приймають в платне користування терміном на три роки земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, площею 0,0126га, яка знаходиться в м. Стрий на куті вул. Б. Хмельницького та вул. Зелена.

Відповідно до п.8. Договору оренди землі, договір укладено на 3 роки по 23.09.2011 року.

Вищевказаний договір оренди землі зареєстрований у Стрийському міському відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 18.12.2008 року за №95.

На підставі Договору оренди землі, зареєстровано речове право ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а саме: право оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №66965646 від 31.08.2016 року.

04.03.2010 року між Стрийською міською радою та підприємцями ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено угоду про внесення змін до договору оренди землі (далі по тексту - Угода про внесення змін), відповідно до п.1. котрої Орендодавець і Орендарі, відповідно до рішення XXV сесії V демократичного скликання №432 від 09.12.2009 року, прийшли до згоди внести зміни в п.8. договору оренди землі за №04:08:444:00095 від 18.12.2008 року в частині терміну надання земельної ділянки і викласти його в такій редакції: «Договір укладено на 10 років по 23.09.2018 р. (у разі укладення договору оренди землі ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його». Інші умови вищевказаного договору лишаються незмінними і сторони підтверджують щодо них свої зобов'язання (п.2. Угоди про внесення змін).

Зазначену вище угоду зареєстровано у Стрийському міському відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 08.07.2010 року за №41.

04.12.2012 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 (далі по тексту - Продавці) та ОСОБА_1 (далі по тексту - Покупець) укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва (далі по тексту - Договір купівлі-продажу), відповідно до п.1. котрого Продавці продали, а Покупець купила магазин, незавершений будівництвом, готовністю 53%, що знаходиться по АДРЕСА_3 та розташований на земельній ділянці площею 0,0126га, цільове призначення якої - землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер НОМЕР_1. Договір купівлі-продажу зареєстровано в реєстрі за №2351.

Право власності на об'єкт нерухомого майна - незавершений будівництвом магазин, з реєстраційним номером 12, зареєстровано 15.04.2016 року, номер запису про право власності - 14221761, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №57703865 від 19.04.2016 року.

Крім того, позивачем для долучення до матеріалів справи, як доказ розміщення магазину на спірній земельній ділянці, надано лист Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №3.17/1717 від 29.09.2016 року, в якому зазначено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_3, кадастровий номер НОМЕР_1, знаходиться будівля магазину ОСОБА_1

20.12.2013 року XXІ сесією VI демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області прийнято рішення №404, відповідно до п.4. котрого, вирішено розірвати договір оренди землі підприємцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6, реєстр. №95 від 18.12.2008 р. та додаткову угоду до договору оренди землі реєстр. №41 від 08.07.2010 р. на земельну ділянку у м. Стрий, кут вул. Б. Хмельницького та вул. Зелена, площею 0,0126 га, кад. НОМЕР_2 та вилучити земельну ділянку з їх користування і передати до земель запасу Стрийської міської ради (копія виписки з даного рішення міститься в матеріалах справи).

17.06.2014 року XXVІ сесією VI демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області прийнято рішення №520, відповідно до п.2.10. котрого вирішено внести зміни в рішення XXІ сесії VI демократичного скликання від. 20.13.2013р. №404 в п.4 і викласти його в такій редакції: «Розірвати договір оренди землі підприємцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 25.03.2014р. кадастровий номер НОМЕР_1 на земельну ділянку в м. Стрий по вул. Б. Хмельницького площею 0,0126 га та вилучити земельну ділянку з користування і передати до земель запасу Стрийської міської ради (копія виписки з даного рішення міститься в матеріалах справи).

11.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою б/н від 08.07.2016 року, в якій, у зв'язку із набуттям права власності на магазин, що розташований на земельній ділянці, котра є об'єктом Договору оренди землі, просив підписати додаткову угоду про заміну сторони в Договорі оренди землі.

Проте, як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачем відмовлено в укладенні вищевказаної додаткової угоди.

Вважаючи відмову відповідача незаконною, позивач звернувся до суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що на підставі укладеного 15.10.2008 року договору оренди землі із змінами внесеними додатковою угодою від 04.03.2010 року, Стрийською міською радою надано ОСОБА_5, ОСОБА_6 в платне користування терміном на три роки земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, площею 0,0126га, яка знаходиться в м. Стрий на куті вул. Б. Хмельницького та вул. Зелена.

На підставі Договору оренди землі, зареєстровано речове право ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а саме право оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №66965646 від 31.08.2016 року.

Суд звертає увагу, що з врахуванням змін, внесених рішенням Стрийської міської ради №520 від 17.06.2014 року, рішенням Стрийської міської ради Львівської області №404 від 20.12.2013 року вирішено розірвати договір оренди землі, котрого ще не існувало на момент прийняття такого рішення, оскільки такий договір, як вбачається з тексту рішення №520 від 17.06.2014 року, датовано 25.03.2014 року.

Представником відповідача до відзиву на позовну заяву (вх. №5165/16 від 27.10.2016р.) долучено копію додаткової угоди від 14.04.2014 року, укладеної між Стрийською міською радою та підприємцями ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до п.1. котрої, на підставі ст.31 Закону України «Про оренду землі» та рішення Стрийської міської ради Львівської області №404 від 20.12.2013 року, сторони за договором оренди землі від 25.05.2014 року дійшли згоди розірвати договір оренди землі в м. Стрий по вул. Б. Хмельницького, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0126 га.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву (вх. №5165/16 від 27.10.2016р.) про те, що вищевказану додаткову угоду зареєстровано в державному реєстрі не підтверджені належними доказами.

Крім того, в матеріалах справи відсутні договори оренди землі від 25.03.2014 року (котрого, відповідно до рішення Стрийської міської ради Львівської області №404 від 20.12.2013 року із змінами, внесеними рішенням №520 від 17.06.2014 року, вирішено розірвати) та від 25.05.2014 року (про розірвання котрого Стрийська міська рада, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійшли згоди, про що зазначено в додатковій угоді від 14.04.2014 року).

Враховуючи вищенаведене, належні докази розірвання Договору оренди землі, чи Угоди про внесення змін до нього в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частинами 1, 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно вищевказаних приписів законодавства, у випадку, коли право власності на нерухоме майно, яке розташовано на орендованій земельній ділянці, переходить від орендаря до іншої особи, договір оренди з попереднім власником нерухомого майна припиняється (аналогічна позиція викладена в постановах ВГСУ від 23.09.2015 року у справі №922/3386/14, від 22.09.2015 року у справі №922/2257/14).

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Як встановлено судом, 04.12.2012 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - магазин, незавершений будівництвом, готовністю 53%, що знаходиться по АДРЕСА_3 та розташований на земельній ділянці площею 0,0126га, цільове призначення якої - землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер НОМЕР_1, тобто розташований на земельній ділянці, що є об'єктом оренди за Договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Власником нерухомого майна - незавершеного будівництвом магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 є позивач, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №57703865 від 19.04.2016 року, яка міститься в матеріалах справи. Датою державної реєстрації прав на нерухоме майно зазначено 15.04.2016 року.

Відповідно до п.2.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я в установленому законом порядку, в тому числі з додержанням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» і статті 125 ЗК України, яка пов'язує виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права.

До нового власника нерухомого майна переходить саме право на користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього власника нерухомого майна, тобто право користування земельною ділянкою повинно бути оформлено з новим власником нерухомого майна в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з приписами статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (абз.2 ч.2 ст.134 ЗК України).

Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Станом на момент розгляду даної справи відсутні докази прийняття Стрийською міською радою, як компетентного органу щодо вирішення питання про передачу в оренду позивачу земельної ділянки площею 0,0126га (кадастровий номер НОМЕР_1), відповідного рішення.

Необхідно зазначити, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч.1 ст. 651 ЦК України).

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. (ст. 30 Закону України «Про оренду землі»).

У відповідності до чч.. 2-4 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що з пропозицією про зміну договору може звертатись тільки сторона договору. Натомість, з проектом додаткової угоди про заміну сторони в договорі оренди земельної ділянки від 15.10.2008 р. звернулась до орендодавця ФОП ОСОБА_1, котра не була стороною даного договору.

З огляду на викладене, правові підстави для оформлення права користування спірною земельною ділянкою шляхом укладення додаткової угоди до Договору оренди землі відсутні.

Беручи до уваги вищенаведене, позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстав їх необґрунтованості та безпідставності.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Cудовий збір покладається на позивача, у відповідності до ст.49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 01.11.2016 р.

Суддя Король М.Р.