ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Справа № 909/932/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

ОСОБА_1,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, № 1308/12-17/в від 17.08.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/4211/16 від 30.08.2016 р.),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2016 року

у справі № 909/932/15 (суддя Неверовська Л.М.),

порушеній за позовом

Позивача: Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, м. Івано-Франківськ,

До відповідача: ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви, с. Крихівці, м. Івано-Франківськ, івано-Франківської області,

ОСОБА_3 особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради, м. Івано-Франківськ,

ОСОБА_3 особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 міська рада, м. Івано-Франківськ,

Про: розірвання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006 р. укладеного між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивача: ОСОБА_5 п/к за довіреністю вих. № 195/01-20/14в від 02.02.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_6 п/к за довіреністю б/н від 01.11.2016 р.;

від третьої особи-1: ОСОБА_3 п/к за довіреністю № 278/34-11/18 від 02.07.2016 р.;

від третьої особи-2: ОСОБА_5 п/к за довіреністю вих. № 195/01-20/14-в від 02.02.2016 р.;

Права та обовязки сторін, які визначені у ст. ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України представникам розяснені та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представників сторін та третіх осіб повідомлено, що в судовому засіданні проводиться технічна фіксація судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2016 року, справу № 909/932/15 Господарського суду Івано-Франківської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Галушко Н.А. та Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.09.2016 року прийнято апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, № 1308/12-17/в від 17.08.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/4211/16 від 30.08.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 21.09.2016 року, про що сторони та треті особи були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах оскарження).

З підстав зазначених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 р. розгляд справи було відкладено на 19.10.2016 р., про що сторони та треті особи були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

В судовому засіданні 19.10.2016 р. за участю представників сторін та третіх осіб, судом оголошувалась перерва до 02.11.2016 р. про що уповноважені представники були особисто повідомлені під розписку (том ІІ, а. с. 22).

В судове засідання представник апелянта/позивача прибув, надав усні пояснення на апеляційну скаргу, доводи наведені в апеляційній скарзі підтримав, усно зазначив, що відповідачем було порушено істотні умови договору (п. 4.3.) та ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині страхування орендованого приміщення, так, як останній протягом тривалого періоду оренди нежитлового приміщення застрахував обєкт оренди лише двічі, у період 2007 року та у період 2015 року, однак, і за вказаний період жодного платіжного документу про оплату страхування нежитлового приміщення - не надав, а за періоди, 2008 2014 роки взагалі не представив ні суду, ні орендодавцю, жодного договору про страхування обєкта оренди, і такі в матеріалах справи відсутні, відтак відсутні належні та допустимі докази належного страхування обєкта оренди та виникнення між відповідачем та страхувальником договірних відносин. Представник апелянта зазначив, що крім порушень відповідачем умов договору щодо страхування, також було порушено істотні умови визначені договором, а саме: вимоги щодо укладення договору оренди земельної ділянки та сплати податку. Щодо тверджень відповідача, що в матеріалах справи є наявні листи звернення до позивача з проханням надати дозвіл на оренду земельної ділянки, на якій розташоване орендоване нежитлове приміщення усно заперечив, та зазначив, що відповідач жодного разу на протязі дії договору оренди нежитлового приміщення не звертався до позивача з вимогою надати в оренду земельну ділянку, так як листи на які покликається відповідач містять інший зміст, а саме надання дозволу на передачу земельної ділянки у власність, що суперечить умовам договору оренди нежитлового приміщення, відтак просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 р. у справі № 909/932/15 в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким позов Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви про розірвання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006 р. укладеного між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти апеляційної скарги заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу вих. № 098 від 03.10.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-04/7287/16 від 07.10.2016 р.), доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу підтримав, усно зазначив, що пропущений відповідачем термін страхування на один місяць був спричинений діями позивача, оскільки останній не вчасно провів незалежну оцінку обєкта оренди, а подальші дії позивача щодо не надання звіту про незалежну оцінку унеможливлювало його страхування. Крім того, представник відповідача усно зазначив, що в матеріалах справи є листи з яких вбачається, що останній неодноразово звертався до позивача листами з проханням надати спірну земельну ділянку в оренду, відповідно до наведеного представник вважає, що апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 р. у справі № 909/932/15 без змін. Також представником в судовому засіданні усно було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, для надання можливості подати в наступному судовому засіданні додаткові докази, які б свідчили, що відповідач багаторазово звертався до позивача з проханням надати земельну ділянку в оренду.

Від третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача представник прибув, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду третьою особою-1 подано заяву № ДКР-1350/34.3-02/146 від 26.10.2016 р. (вх. № 01-04/7859/16 від 31.10.2016 р.) про долучення додаткових документів до справи, а саме: копія листа № 394 від 12.06.2007 р.; копія листа № 1669 від 08.06.2007 р. та копія листа № 004 від 10.12.2007 р. Щодо суті спору представником третьої особи-1 усно зазначено, що вищезазначені копії листів свідчать про те, що відповідач звертався до міського голови ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_7 для сприяння відповідачу проводити на території м. Івано-Франківська богослужіння в орендованих приміщеннях та зменшення розміру орендної ставки, однак, доказів (листів), що стосуються надання в оренду земельної ділянки на якій розташований обєкт оренди в матеріалах справ відсутні, відповідно до наведеного представник ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради просить задоволити апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 р. у справі № 909/932/15 та прийняти нове рішення, яким позов Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради задовольнити.

Представник третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання прибув, доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі підтримав, просить апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради задовольнити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 р. у справі № 909/932/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради задовольнити.

Враховуючи, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи та прибули в судове засідання, судова колегія не вбачає підстав для задоволення усного клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду даної справи, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.09.2016 року прийнято апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, № 1308/12-17/в від 17.08.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/4211/16 від 30.08.2016 р.) до провадження та з підстав зазначених в ухвалі суду від 21.09.2016 р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 19.10.2016 р., про що сторін було, належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи, згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України. Також в судовому засіданні 19.10.2016 р. за участю представника апелянта/позивача, відповідача та третіх осіб-1 та -2 судом оголошувалась перерва, про що свідчить розписка уповноважених представників (том ІІ, а. с. 22).

Відповідно до наведеного вбачається, що двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження закінчувався 02.11.2016 р., однак, сторонами чи третіми особами, ні усних чи письмових заяв чи клопотань про продовження строку розгляду спору не заявлено (не подано), відтак колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу по суті, так як 02.11.2016 р. є останнім днем розгляду справи.

Статтею 101 ГПК України визначено, що апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів розглянула та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, перевірила правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, прийшла до висновку, апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 р. у справі № 909/932/15 (суддя Неверовська Л.М.) у позові Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 міської ради про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2971 від 20.12.06, укладеного між виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви відмовлено (абзац 1-ий резолютивної частин судового рішення) (том І, а. с. 203, 204-206).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду Виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 1308/12-17/в від 17.08.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/4211/16 від 30.08.2016 р.) в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 р. у справі № 909/932/15 в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким позов Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви про розірвання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006 р. укладеного між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача (том І, а. с. 217-219).

Скаржник апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем в супереч умовам договору оренди нежитлового приміщення теоретично було застраховано нежитлові приміщення лише двічі в 2007 році та в 2015 році, оскільки до надісланих відповідачем на адресу позивача копій страхових полісів не було додано доказів сплати страхових платежів, відтак на думку апелянта, дані обставини слід вважати, що у звязку з відсутністю доказів сплати коштів між страховиком та страхувальником договірних відносин не відбулось. Також апелянт зазначає, що згідно умовам договору та Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відповідач зобовязаний застраховувати орендоване приміщення на весь час дії договору оренди.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що відповідачем з моменту укладення спірного договору по час звернення позивача до місцевого господарського суду не було укладено договору оренди частини земельної ділянки на якій розташований обєкт оренди, що є також грубим порушенням п. 3.2. договору та Земельного кодексу України. Щодо листів відповідача в яких нібито іде мова про надання в оренду земельної ділянки на якій розміщений обєкт оренди апелянт вважає, такими, що не відповідають дійсності, оскільки з листів: № 1443/01-13-4 від 25.04.2007 р. та № 021 від 21.04.2010 р. вбачається, що орендар (відповідач) просив позивача передати земельну ділянку саме у власність, а не в оренду, як це було обумовлено сторонами у договорі.

Щодо листа відповідача за 2015 рік, який місцевим господарським судом було взято до уваги апелянт зазначає наступне, що такий лист було подано до неналежного субєкта, який в праві розглядати такі звернення, відтак дані обставини свідчать, що відповідачем був порушений порядок звернення з даним клопотанням не до належного субєкта.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апелянт вважає, що судом першої інстанції не було враховано даних обставин справи, відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, 20.08.2015 р. Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради подано за вх. № 8972/15 на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області позов до ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви про розірвання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006 р. укладеного між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви та стягнення судових витрат, який ухвалою місцевого господарського суду від 21.08.2015 р. прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 10.09.2015 р.

Також в процесі розгляду даної справи в суді першої інстанції, позивачем було подано клопотання № 1357/12-17/в від 03.09.2015 р. (вх. № 9438/15 від 08.09.2015 р.) (том І, а. с. 24) про залучення до участі у справі Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська та ОСОБА_2 міської ради в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Ухвалою суду від 10.09.2015 р. клопотання позивача було задоволено та залучено вищезазначених третіх осіб до участі у справі на стороні позивача.

Колегія суддів взявши до уваги приписи ст. 101 ГПК України, відповідно до якої зазначено, що апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, зазначає, ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

З наявного в матеріалах справи положення про Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська затвердженого рішенням IV сесії ІІІ-го демократичного скликання від 07.11.1998 р. (том І, а, с. 26-27) вбачається, що пунктом 1.1 Положення, Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська є виконавчим органом ОСОБА_2 міської ради, що здійснює управління обєктами комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, крім об'єктів житлового фонду, а також інших об'єктів, визначених міською радою, у межах компетенції, що визначається міською радою, її виконавчим комітетом та цим положенням.

Пунктом 2.2.3 даного Положення передбачено, що Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська приймає та розглядає заяви фізичних та юридичних осіб про надання їм у користування обєктів комунальної власності територіальної громади міста; готує пропозиції виконавчому комітету міської ради про надання в користування фізичним та юридичним особам обєктів комунальної власності територіальної громади міста; здійснює підготовку договорів про надання у користування фізичним чи юридичним особам об'єктів комунальної власності територіальної громади міста; контролює дотримання користувачами об'єктами комунальної власності територіальної громади міста договірних зобов'язань щодо користування цим майном; здійснює приймання-передачу об'єктів комунальної власності територіальної громади міста відповідно до укладених договорів користування цим майном, тощо.

Крім того, як зазначає позивач в клопотанні про залучення третіх осіб, спірні нежитлові приміщення є приміщенням колишнього дитячого садка на вул. Чорновола, 6 та 6 «б» в м. Івано-Франківську відповідно до Ухвали ОСОБА_2 міської ради від 15 вересня 1993 року та належать до територіальної громади м. Івано-Франківська, дані обставини сторонами, не оскаржено та не заперечено.

Згідно ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що залучення місцевим господарським судом Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська та ОСОБА_2 міської ради до участі у справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача є правомірним, оскільки, прийняте по справі рішення може вплинути на їхні права або обов'язки в майбутньому.

Також, з матеріалів справи вбачається, 25.09.2015 р. ОСОБА_2 міською радою до місцевого господарського суду за вх. № 10137/15 було подано позовну заяву № 1466/12-17/в від 25.09.2016 р. до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради та до ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви про визнання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006 р., укладеного між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви недійсним (том І, а. с. 68-70), однак, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 29.09.2015 р. вищезазначену заяву було повернуто ОСОБА_2 міській раді без розгляду, мотивуючи тим, що третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору звернулась до суду з нетотожними вимогами, які є у справі № 909/932/15.

Відповідно до наведеного колегія суддів зазначає, що ст. 106 ГПК України, визначено вичерпний перелік ухвал, які підлягають оскарженню в судовому порядку, однак, ОСОБА_2 міською радою, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.09.2015 р. не було оскаржено у встановленому законом порядку, відтак колегія суддів не вбачає підстав для її перегляду.

В ході розгляду справи, судом першої інстанції з підстав зазначених в ухвалі суду від 30.10.2015 р. розгляд справи було зупинено у звязку з оскарженням справи № 909/1190/15, яка перебуває в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області за позовом ОСОБА_2 міської ради до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви про визнання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006р., що знаходяться за адресою: вул. Чорновола, 6, м. Івано-Франківськ (19,12 кв. м., перший поверх) та вул. Чорновола, 6-Б, (283 кв. м., перший поверх) недійсним.

18.07.2016 р. ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області провадження у справі № 909/932/15 поновлено у звязку з відсутністю підстав, які існували на момент зупинення провадження.

Слід зазначити, що ухвали місцевого господарського суду від 30.10.2015 р. та від 18.07.2016 р. сторонами та третіми особами у встановленому законом порядку не оскаржено, такі докази в матеріалах спарив відсутні та сторонами не подано.

Також в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, місцевим господарським судом було замінено Фонд комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_2 (третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача) на ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради в порядку ст. 25 ГПК України, з чим погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

З передавального акту, який наявний в матеріалах справи (том І, а. с. 192/зворот), затвердженого рішенням ОСОБА_2 міської ради від 11.03.2016 року № 76-4 (том І, а. с. 192) вбачається, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обовязків Фонду комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_2 () після його припинення шляхом злиття переходять до правонаступника - ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради ().

Пунктом 1.6 Положення про ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради (затверджений рішенням ОСОБА_2 міської ради № 42-2 від 22.12.2015 р.) затверджено, що ОСОБА_4 є правонаступником реорганізованих шляхом злиття таких юридичних осіб: Фонду комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_2 та управління земельних відносин виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради.

Відповідно до наведеного вбачається, що зазначені вище документи підтверджують процесуальне правонаступництво ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради.

Згідно ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Застосовуючи норми вищенаведеної статті закону, місцевий суд правомірно здійснив заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_2 на її правонаступника - ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради.

З урахуванням вище наведеного, Господарським судом Івано-Франківської області 02.08.2016 р. справу № 909/932/15 було розглянуто по суті та вирішено у задоволенні позову Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 комунальних ресурсів ОСОБА_2 міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 міської ради про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2971 від 20.12.06, укладеного між виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви відмовити, мотивуючи тим, що відповідач з метою виконання умови спірного договору у 2007 р. звертався до позивача щодо врегулювання питання укладення договору оренди частини земельної ділянки, однак останній не погодив укладення договору оренди землі.

Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що правовідносини оренди між сторонами існують з 2006 р., при цьому, позивач не заявляв жодних претензій щодо порушення умов п.п. 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору відповідачем протягом вказаного строку їх виконання (місячний, трьохмісячний термін). При цьому, позивачем не надано суду доказів в обґрунтування того, що внаслідок порушення умов договору оренди позивач значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору.

Враховуючи наведені обставини справи, місцевий суд дійшов до висновку про відсутність істотних порушень умов договору, які могли б бути підставами для розірвання договору оренди, однак з таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2006 року між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради (Орендодавцем за договором, Позивачем у справі) та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви (Орендарем за договором, Відповідачем у справі) було укладено договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 (том І, а. с. 9-12) (надалі договір).

За своїми основними та другорядними ознаками, зазначений вище правочин є договором найму (оренди).

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Так, відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення, розташовані на першому поверсі в будівлях за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 6 площею 19,1 кв.м. та вул. Чорновола, 6 б площею 283,0 кв.м., які перебувають на балансі житлово-експлуатаційної організації №4.

Передача в оренду приміщень здійснюється на підставі рішення міськвиконкому від 20.12.2006 за №534 (п.1.2 договору) для використання під молитовний будинок і канцелярію єпархіального управління (п. 1.3. договору).

Разом з приміщеннями Орендареві передаються в користування матеріальні цінності. Встановлені в приміщеннях, які неможливо відділити від приміщень без заподіяння їм шкоди. Перелік матеріальних цінностей, які передаються Орендареві, приведено в акті приймання-передачі приміщень (п. 1.4. договору).

Відповідно до ст. 796 Цивільного кодексу України Орендареві надається право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться орендовані приміщення, а також земельною ділянкою, яка прилягає до будинку, в якому розташовані приміщення, у розмірі, необхідному для досягнення мети оренди приміщень (далі земельна ділянка), на строк, що не перевищує терміну дії цього договору.

Права та обовязки сторін щодо користування земельною ділянкою, у том числі розмір плати за користування земельною ділянкою, визначаються договором оренди земельної ділянки, який укладається у встановленому порядку між Орендарем та Орендодавцем (п. 1.5 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, вступ Орендаря у користування приміщеннями настає після укладення цього договору в порядку. Встановленому чинним законодавством, з моменту реєстрації цього договору та підписання уповноваженими представниками Орендодавця та Орендаря акта приймання-передачі в оренду даних приміщень. Передача приміщень в оренду не спричиняє передачу Орендарю права власності на приміщення.

На виконання вимог п. 2.1. даного договору, між сторонами за договором було укладено та підписано акт приймання-передачі від 20.12.2006 р. (том І. а. с. 14).

Слід зазначити, що акт приймання-передачі нежитлових приміщень, розташованих в будівлях за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. В.Чорновола, 6 та вул. В.Чорновола, 6б сторонами укладено та підписано без будь-яких зауважень чи застережень.

Пунктом 3.2. спірного договору сторонами визначено, що місячний розмір орендної плати, яку повинен сплачувати Орендар, визначений згідно додатку на дату укладення цього договору, становить 48,60 грн., крім того ПДВ 9,72 грн. Розмір місячної орендної плати, яку повинен сплачувати Орендар за кожний наступний місяць оренди, визначається згідно додатку шляхом множення розміру місячної орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції за поточний місяць оренди. До орендної плати не включаються витрати за комунальні послуги, повязані з використанням та утриманням орендованих приміщень, у тому числі витрати за електроенергію, газ, воду, телефон, каналізацію, прибиранням сміття на прилеглій території, а також витрати, повязані з обслуговуванням інженерного обладнання внутрішньо будинкових мереж. Оплата вищевказаних витрат за надані комунальні послуги здійснюється Орендарем за рахунок його власних коштів на підставі відповідних угод, укладених між орендарем та надавачем комунальних послуг. Орендар, крім орендної плати за користування приміщеннями також сплачує орендну плату за земельну ділянку, у порядку та розмірах визначених договором оренди земельної ділянки. Несвоєчасна сплата або сплата не в повному обсязі Орендарем орендної плати за земельну ділянку може бути підставою для розірвання цього договору.

Також п. 4.3.7 договору сторони погодили, що Орендар зобов'язується протягом місяця після реєстрації цього договору застрахувати за власні кошти на користь орендодавця орендовані приміщення не менше ніж на їх вартість, визначену незалежною оцінкою приміщень, здійснених у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Копію страхового полісу подати орендодавцеві.

Крім того, п. 4.3.10 договору сторони погодили, що Орендар зобовязується у 3-х місячний термін з дня реєстрації цього договору укласти у встановленому порядку з міськвиконкомом договір оренди частини земельної ділянки, закріпленої за будинком, в яких розташовані орендовані приміщення. Копію договору оренди земельної ділянки подати у Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська.

Розділом 6 спірного договору сторони визначили строк дії та умови зміни чи припинення договору оренди.

Так, пунктом 6.1 договору оренди визначено, що цей договір вступає в дію з моменту його реєстрації та діє до початку будівництва нового будинку, який буде будуватись за адресою: вул. Чорновола, 6 та Чорновола, 6б.

Пунктом 6.6. договору оренди сторони також визначили, що Договір оренди може бути розірваний достроково на вимогу однієї зі сторін за рішенням суду чи господарського суду в разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобовязань за цим Договором та з інших підстав, передбачених чинним законодавством, а також в тому числі: Орендар не уклав чи відмовляється укласти договір оренди земельної ділянки згідно з п. 4.3.10 цього договору, або не сплачує орендну плату згідно укладеного договору оренди земельної ділянки (підпункт 6.6.8 спірного договору).

Також з матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі 22 лютого 2007 року та 28 травня 2008 року було укладено угоди №УО-2971-1 та №УО-2971-2 про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20 грудня 2006 року, які стосуються розмірів орендної плати (том І, а. с. 15, 17).

Вищезазначені угоди сторонами було укладено в письмовій формі, підписано уповноваженими представниками сторін за договором та засвідчено печатками, що є правомірним правочином.

Однак, позивач вважає, що відповідачем з моменту укладення спірного договору було порушено його істотні умови, зокрема щодо неналежного укладення договору страхування орендованого приміщення та відсутністю укладеного з орендодавцем договору на оренду частини земельної ділянки, що є підставою для його розірвання, з чим змушений був звернутись до відповідача з претензією № 682/01-15/25-в від 24.04.2015 р. з вимогою повідомити позивача про виконання останнім умов договору, а саме пп. 4.3.7, 4.3.10 та в місячний термін подати Орендодавцеві документи, які підтверджують їх виконання (том І, а. с. 19).

Претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, оскільки докази зворотного в матеріалах справи відсутні, сторонами зокрема відповідачем не подано, у звязку з чим позивач змушений був звернутись до Господарського суду Івано-Франківської області для судового захисту своїх прав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

За умовами ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В нашому випадку сторонами при укладенні спірного договору було дотримано усіх істотних умов, відповідно до наведеного, спірний договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму.

При цьому повинні враховуватися приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених Договором або Законом.

Частиною шостою статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, п.п. 4.3.7 спірного договору сторони визначили, що орендар зобов'язується: протягом місяця після реєстрації цього договору застрахувати за власні кошти на користь Орендодавця орендовані приміщення не менші ніж на їх вартість, визначену незалежною оцінкою Приміщень, здійснених у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Копію страхового полісу подати Орендодавцеві.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідачем орендоване приміщення було застраховане 14 лютого 2007 року за № 21/32866/031028 та 18.05.2015 р. за № 21/12888/031028, що підтверджується копіями договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами (том І, а. с. 59, 112).

Відповідно до наведеного, колегією суддів дослідивши вищезазначені договори добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами встановлено наступне, що укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальний поліс» та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви договір № 21/32866/031028 від 14 лютого 2007 року укладений лише строком на 12 місяців та набуває чинності з 00 годин дня, наступного за днем надходження суми страхового платежу на поточний рахунок страховика. (п. 6.1 договору страхування № 21/32866/031028).

З договору № 21/12888/031028 від 18.05.2015 р., який укладено між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальний поліс» та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви також вбачається, що договір страхування укладається також на строк 12 місяців та набуває чинності з 00 годин дня, наступного за днем надходження суми страхового платежу на поточний рахунок страховика (п. 6.1. договору страхування).

Інших договорів добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами за 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік та 2014 рік включно в матеріалах справи немає, такі докази відсутні, сторонами зокрема відповідачем не подано, що свідчить про порушення вимог пункту (п. 4.3.7 договору).

Крім того, статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди державного майна є термін, на який укладається договір оренди, а також страхування орендарем взятого ним у оренду майна.

Пунктом 6.1 Договору оренди визначено строк його дії - до початку будівництва нового будинку, який буде будуватись за адресою: вул. Чорновола,6 та вул. Чорновола, 6Б, а в п.4.3. - передбачено обов'язок орендаря застрахувати орендоване майно. А також в п. 6.2. Договору зазначено, що умови договору оренди зберігають силу протягом всього строку дії цього Договору та у випадках, після його укладення законодавством встановлюються правила, що погіршують становище Орендаря, якщо інше прямо не буде встановлено законами України.

Таким чином, в силу вимог закону та умов договору орендар зобов'язаний застрахувати орендоване майно на весь час дії договору оренди.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, орендовані приміщення були застраховані лише двічі - в 2007 році та в 2015 році.

Однак, договорів страхування за 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік та 2014 рік включно в матеріалах справи немає, такі докази відсутні, сторонами зокрема відповідачем не подано, що є порушенням умов спірного договору та ст. 10 Закону України ««Про оренду державного та комунального майна».

Що стосується тверджень відповідача, що позивачем не вчасно було проведено незалежну оцінку обєкта оренди, що в подальшому унеможливлювало його страхування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.3.7 спірного договору сторонами визначено, що Орендар зобовязується протягом місяця після реєстрації цього договору застрахувати за власні кошти на користь орендодавця орендовані приміщення не менше ніж на їх вартість, визначену незалежною оцінкою приміщень, здійснених у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Копію страхового полісу подати орендодавцеві.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що звіт про оцінку нежитлових приміщень за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 6Б була виконана суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКА-Захід» на замовлення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради на підставі договору № 36/Е від 26.01.2007 року (том І, а. с. 99-112).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що обовязок страхування орендованого приміщення та проведення незалежної оцінки сторонами було покладено на Орендаря (Відповідача у справі).

Щодо тверджень апелянта що відповідачем в супереч умовам договору та ст. 796 Цивільного кодексу України не уклав з позивачем договору оренди частини земельної ділянки колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 796 Цивільного кодексу України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачем надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

Крім того, п. 3.2. Договору визначено, що орендар, крім орендної плати за користування приміщеннями також сплачує орендну плату за земельну ділянку, у порядку та розмірах визначених договором оренди земельної ділянки. Несвоєчасна сплата або сплата не в повному обсязі Орендарем орендної плати за земельну ділянку може бути підставою для розірвання цього договору.

Посилання Відповідача на те, що він неодноразово звертався до Орендодавця щодо врегулювання питання із землею, колегія суддів вважає надуманими та такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки доказів протилежного в матеріалах спарив відсутні.

З наявного в матеріалах справи листа № 021 від 21.04.2010 р. (том І, а. с. 246) вбачається, що Орендар (Відповідач) дійсно звертався до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради з проханням передати ОСОБА_2 Єпархіальному Управлінню та релігійній громаді УПЦ у власність земельну ділянку і вище згадані приміщення, які розташованій на ній, також у вищезгаданому листі відповідач просив дати дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт, згідно виготовленого архітектурного проекту, право на будівництво православного храму.

Листами № 394 від 12.06.2007 р., № 1669 від 08.06.2007 р. та № 004 від 10.12.2007 р. відповідач звертався до міського голови ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_7 для сприяння відповідачу проводити на території м. Івано-Франківська богослужіння в орендованих приміщеннях та зменшення розміру орендної ставки, однак, доказів (листів), що стосуються надання в оренду земельної ділянки на якій розташований обєкт оренди в матеріалах справ відсутні.

Вищенаведене свідчить проте, що відповідач на протязі дії спірного договору оренди починаючи з 2007 року по 2015 рік жодного разу не звертався до позивача з проханням надати частину земельної ділянки на якій розміщене спірне приміщення в оренду.

Єдиний раз, коли Орендар звернувся з клопотанням про оренду земельної ділянки був зафіксований в 2015 році. Листом виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Орендаря було проінформовано, що надання земельної ділянки проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Законом України «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки га її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл па розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Тобто, Орендарем був порушений порядок надання земельної ділянки в оренду, а саме звернення з даним клопотанням не до належного суб'єкта.

Так, у відповідності до Закону України «Про Дозвільну систему у сфері господарської діяльності», подання документації на розгляд міської ради проводиться через Центр надання адміністративних послуг (вул. Незалежності,9), про що Орендаря теж було проінформовано.

Частинами першою та другою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Верховний Суд України у своїх висновках щодо застосування ст. 651 ЦК України, які мають враховуватись судами при застосуванні вказаної статгі, зазначив, що вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі N 6-75цс13).

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про недоведеність позивачем того, що внаслідок порушення умов договору оренди позивач значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки сам факт не укладання договору оренди земельної ділянки (на протязі дев'яти років з моменту укладання Договору оренди нежитлових приміщень), свідчить про те, що територіальна громада міста ОСОБА_2 була позбавлена вигоди у вигляді орендної плати за землю.

Крім того, слід зазначити те, що статтею 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів.

Таким чином, не виконання орендарем істотних умов договору позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема недотримуються кошти, які б мали надходити до бюджету за оренду землі, також існує ризик понесення значних матеріальних збитків у зв'язку із тим. що не підтверджено набрання чинності договором страхування.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ст. 34 ГПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, дослідивши всі обставини, що мають фактичне значення для вирішення даного спору, колегія суддів приходить до висновку, апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради задовольнити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 р. у справі № 909/932/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32-34, 43, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 року у справі № 909/932/15 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Розірвати договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006 р. укладений між Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради (76004, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21, ) та ОСОБА_2 єпархією Української православної церкви (76034, Івано-Франківська обл., с. Крихівці, вул. Виноградна, 10, ).

5. Стягнути з ОСОБА_2 єпархії Української православної церкви (76034, Івано-Франківська обл., с. Крихівці, вул. Виноградна, 10, ) на корить Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради (76004, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21, ) 1218,00 грн. витрат на відшкодування судового збору.

6. Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на відповідача.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Матеріали справи повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.

02.11.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано, з урахуванням святкових та вихідних днів - 08.11.2016 р.