РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016Справа №910/15698/16
За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОПОСОН-АГРО"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС"

Про стягнення 120 000 грн. та розірвання договору

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС""

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОПОСОН-АГРО"

про стягнення 201 810,23 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Іскоростенський Д.А. (дов.№64 від 01.10.2014)

від відповідача: Герасько О.А. (дов. від 27.09.2016)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому 02.11.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НОПОСОН-АГРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС" про стягнення 120 000 грн. та розірвання договору

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2016 порушено провадження у справі № 910/15698/16 та призначено розгляд справи на 14.09.2016.

12.09.2016 представник позивача через канцелярію Господарського суду міста Києва подав документи на виконання вимог ухвали.

В судове засідання, призначене на 14.09.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 14.09.2016, представник відповідача в судове засідання не з'явився, витребувані ухвалою суду документи не надіслав, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

14.09.2016 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 05.10.2016.

28.09.2016 через канцелярію суду від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява.

Зустрічний позов, обґрунтовано тим, що у первісному позові позивач просить суд - стягнути з ТОВ "Грант Торнтон Легіс" на користь первісного позивача суму в розмірі 120 000 гривень 00 копійок за Договором про надання послуг №б/н від 12.01.2016; розірвати Договір про надання послуг №б/н від 12.01.2016, укладений між первісним позивачем та ТОВ "Грант Торнтон Легіс".

03.10.2016 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОПОСОН-АГРО" про стягнення 201 810,23 грн.

В судових засіданнях 05.10.2016 та 19.10.2016 оголошувались перерви до 19.10.2016 та 02.11.2016.

В судове засідання, призначене на 02.112016, представники сторін з'явилисьт та надали пояснення по суті справи.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2016 між Позивачем (надалі - Замовник) та Відповідачем (далі по тексту - Виконавець) (разом - Сторони), було укладено договір про надання послуг (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір або Договір послуг).

Відповідно до п. 4.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання за завданням Замовника, надати Замовнику аудиторські послуги, визначені в пп. 4.1.1п 4.1 ст. 4 Договору, а Замовник зобов'язується забезпечити умови для надання зазначених послу, прийняти надані послуги та оплати Виконавцеві вартість таких послуг в порядку та на умовах визначених цим Договором.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як підтверджено наявними у матеріалах справи документами, Відповідач надав послуги по Договору про надання послуг від 12.01.2016 у повному обсязі.

Зокрема, проекти підсумкової документації Аудиторських висновків (Звітів незалежного аудитора) були передані Відповідачем Позивачу 01 червня 2016 року (як додаток до листа Відповідача №320/В-06 від 01.06.2016).

У вказаному листі Відповідача №320/В-06 від 01.06.2016 було деталізовано обсяг виконаних аудиторських процедур (тобто обсяг наданих послуг за Договором), а також додані (з метою прискорення завершення надання послуг за Договором) друковані версії оригіналів аудиторського звіту із включенням до нього фінансової звітності Позивача (раніше отриманої від нього) українською та англійською мовами у 3-х екземплярах кожний. Відповідач у вказаному листі просив Позивача «підписати та завірити печаткою форми фінансової звітності включені до пакету аудиторського висновку та повернути нам для підпису самого звіту аудитором». У проекті зазначеного аудиторського висновку (звіту незалежного аудитора), Відповідач як аудитор готовий був висловити умовно-позитивну думку щодо відповідної фінансової звітності Позивача.

Водночас, Позивач не підписав власну фінансову звітність. У зв'язку із цим Відповідач як аудитор був вимушений відмовитися від висловлення думки щодо відповідної фінансової звітності Позивача та видати 29 липня 2016 року аудиторський висновок (звіт незалежного аудитора) із відмовою від висловлення думки, що Відповідач як аудитор повинен був зробити відповідно до вимог Міжнародного Стандарту Аудиту 705 «Модифікація думки у звіті незалежного аудитора» (у зв'язку із неотриманням від Позивача підписаних його керівництвом відповідних фінансових звітів).

Відмова від висловлення думки також є результатом наданих аудиторських послуг. Відповідно, Договір виконаний з боку Відповідача у повному обсязі.

Твердження Позивача, викладені у його Поясненнях від 17.10.2016 (про те, що до підписання Договору, Позивач повідомив про необхідність використання аудиторського висновку на Міжнародному фондовому ринку; що Позивач не здійснює складання фінансових звітів відповідно до вимог МСФЗ; що фінансова звітність на підприємстві складається виключно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку; та що Позивач отримав запевнення від Відповідача про підготовку необхідних аудиторських висновків щодо фінансових звітів складених відповідно до МСФЗ на базі фінансової звітності, складеної відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку) - не відповідають дійсності, не підтверджуються жодними доказами, не можуть розглядатися судом як доведені обставини та не повинні враховуватися судом при винесенні рішення у цій справі, з урахуванням вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач не прострочив строки надання аудиторських послуг за Договором.

Відповідачем не було прострочено строки надання послуг за Договором, оскільки відповідно до п.5.1. ст.5 Договору, строк надання Аудиторських висновків - 14 лютого 2016 року, але не раніше ніж через 10 робочих днів після отримання Виконавцем підписаної керівництвом Замовника фінансової звітності, складеної у відповідності до вимог Міжнародних стандартів фінансової звітності.

Тобто, як слідує, зокрема, з вищевказаного пункту Договору, саме на Позивача як замовника аудиторських послуг було покладено обов'язок надати Відповідачу підписану керівництвом Позивача фінансову звітність, складену у відповідності до вимог Міжнародних Стандартів Фінансової Звітності. Водночас, відповідна фінансові звітність Позивача не була підписана його керівництвом та не була надана Відповідачу, що є прямим порушенням умов Договору з боку Позивача. Крім того, відповідно до частини 4 статті 612 Цивільного кодексу України, прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до частини 1 статті 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Таким чином, у даному випадку відсутні обставини та докази, які б свідчили про неналежне виконання Відповідачем Договору. Наявні обставини та докази підтверджують саме вину Позивача, який не надав Відповідачу підписані керівництвом Позивача відповідні фінансові звіти, чим порушив вимоги пунктів 5.1, 7.3.2 Договору.

Положеннями статей 906 та 907 Цивільного кодексу України не передбачено таких правових наслідків, як повернення передоплати (авансу) за договором про надання послуг, в тому числі, і у разі його розірвання. Відсутні такі наслідки і в Договорі.

Позивач просить розірвати Договір на підставі частини 2 статті 651 ЦК України. Проте, вказана норма могла б бути застосована судом лише у випадку істотного порушення Договору з боку Відповідача. Натомість, як вказано у пунктах 1.1 - 1.3 цих Додаткових Пояснень, аудиторські послуги по Договору були надані Відповідачем в повному обсязі та належним чином.

Договір не може і не повинен бути визнаний розірваним, оскільки: Договір передбачає право Позивача на його розірвання в односторонньому порядку лише у випадку прострочення Відповідачем (Виконавцем) надання звітних документів більше ніж на 10 робочих днів (водночас, як вказано у пункті 1.3 вище, Виконавець не може вважатися таким, що прострочив);

Як встановлено судом,до подання свого позову, Позивач не надсилав Виконавцю повідомлень чи вимог про розірвання Договору.

За результатами надання послуг, Виконавець надіслав на адресу Замовника: Акт приймання-передачі наданих послуг №99 від 03.08.2016; та рахунку на оплату №144 від 03.08.2016 на залишок неоплаченої суми по Договору в розмірі 168 175,19 грн., крім того ПДВ - 33 635,04 грн., всього з ПДВ - 201 810,23 грн.

Замовник не підписував вказаний Акт приймання-передачі наданих послуг, не надав конкретних зауважень до цього Акту та не сплатив рахунок №144 від 03.08.2016.

Заперечення Позивача, викладені у його листі №03/105-1 від 11.08.2016 (про відсутність результату наданих послуг), не є належними, не ґрунтуються на Договорі, не містять конкретного переліку допущених недоліків.

06 вересня 2016 року Відповідач, відповідно до частини 4 пункту 5.2 Договору, Відповідач вчинив на Акті приймання-передачі наданих послуг №99 від 03.08.2016 відмітку про те, що цей Акт вважається погодженим, і надіслав Акт з відміткою Позивачеві своїм листом №431/В-09 від 07.09.2016. Вказаний лист був отриманий Позивачем 14 вересня 2016 року (що підтверджується доказами у справі) та відповідно до вимог пункту 8.4 Договору Позивач був зобов'язаний сплатити рахунок №144 від 03.08.2016 протягом п'яти банківських днів, тобто протягом 15 - 21 вересня 2016 року. Відповідно, з 22 вересня 2016 року Позивач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов'язання за Договором в розмірі 168 175,19 грн., крім того ПДВ - 33 635,04 грн., всього з ПДВ - 201 810,23 грн.

Відповідно до частини 2 статті 903 ЦК України, «у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом». У даному випадку, як вказано у пункті 1.3 вище, наявні обставини та докази підтверджують саме вину Позивача, який не надав Відповідачу підписані керівництвом Позивача відповідні фінансові звіти, чим порушив вимоги пунктів 4.1.1, 5.1, 7.3.2 Договору.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача за первісним позовом задоволенню не підлягають, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову - відмовити.

2. Зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОПОСОН-АГРО" (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Леніна, будинок 1Б; ідентифікаційний код: 38738269) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС" (01004, м. Київ, вул.Терещенківська, будинок 11-А; ідентифікаційний код 34764976) 201 810 грн. 23 коп. - основного боргу та 3 027 грн. 16 коп. - суму судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 04.11.2016

Суддя М.О. Лиськов