РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016Справа №910/17580/16

За позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк»

До відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Інжагро»

Про скасування оперативно-господарської санкції

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за дов.)

від відповідача ОСОБА_2 (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі АБ «Укргазбанк») до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Інжагро» про скасування оперативно-господарської санкції у вигляді заборони позивачеві доступу до приміщень з № 1 по № 8 загальною площею 1201,85 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Московський, 9, накладену на підставі договору суборенди № ДС 662 від 19.04.2014.

Обґрунтовуючи свій позов позивач посилається на те, що відповідач заблокував доступ до суборендованого позивачем приміщенням за прострочення виконання позивачем свого обовязку щодо поповнення гарантованого платежу на 1 календарний день. Позивач вважає, що застосування оперативно-господарської санкції, якою є заблокування доступу до приміщення, було передчасним та не відповідало принципу розумності та співмірності вчиненого порушення суборендарем, оскільки на момент застосування оперативної санкції орендар не мав достатніх правових підстав для застосування саме такого виду санкцій, а не попередження чи іншого виду, який передбачений умовами договору.

Суд своєю ухвалою від 16.09.2016 порушив провадження у справі № 910/17580/16.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю, виклавши свої заперечення у поданому суду відзиві.

Листом №10162/5620/2015 від 23.06.2015 АБ «Укргазбанк» повідомив ТОВ «Інжагро» про дострокове припинення договору та переміщення структурних підрозділів із суборендованих нежитлових приміщень до власних. У листі № 4521 від 25.06.2015 ТОВ «Інжагро» повідомило, що договірні відносини необхідно припинити у відповідності до умов договору (сплата штрафу за дострокове розірвання договору по п. 12.6, належне повернення приміщення по акту приймання-передачі, сплата орендних платежів, сервісних послуг). Однак, АБ «Укргазбанк», в порушення умов договору, самовільно залишив суборендовані приміщення, не повернув їх по акту приймання-передачі, не сплачував орендну плату та сервісні послуги на утримання приміщень з вересня по грудень 2015 року. Таким чином, саме неправомірна поведінка позивача призвела до застосування відповідачем оперативно-господарської санкції, передбаченої п. 5.4 договору.

Відповідач подав клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки відповідач листом № 5395 від 31.12.2015 повідомив позивача про відмову від договору суборенди з 31.12.2015.

Припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо відсутній предмет спору. Оскільки предметом спору у даній справі є скасування оперативно-господарської санкції, а не вимога про зміну чи розірвання договору, підстави для припинення провадження у справі відсутні.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

19.04.2014 публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (суборендар) та товариство з обмеженою відповідальністю «Форум-Менеджмент Груп» (орендар) уклали договір суборенди № ДС 662 (далі - договір суборенди).

01.05.2014 товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Форум-Менеджмент Груп», товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Офіс ОСОБА_3» та публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» уклали договір про внесення змін до договору суборенди, згідно з яким сторони дійшли згоди щодо заміни первісного орендаря - ТОВ «Форум-Менеджмент Груп», новим орендарем - ТОВ «Офіс ОСОБА_3».

30.04.2015 ТОВ «Офіс ОСОБА_3», ТОВ «Інжагро» та АБ «Укргазбанк» уклали договір про внесення змін до договору суборенди, згідно з яким сторони дійшли згоди щодо заміни первісного орендаря - ТОВ «Офіс ОСОБА_3», новим орендарем - ТОВ «Інжагро» (далі - орендар).

Дані обставини не є спірними, сторонами визнаються, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, не підлягають доказуванню.

За умовами договору суборенди (п. 1.1) орендар передав, а суборендар прийняв в суборенду приміщення з № 1 по № 8 загальною площею 1201,85 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Московський 9.

Відповідно до підпункту 1.2.1 п. 1.2 договору суборенди строк суборенди встановлено з 01.05.2014 до 28.06.2016.

27.08.2015 відповідач опечатав приміщення, орендовані позивачем, про що свідчить відповідний акт заборони доступу та опечатування нежитлових приміщень. В даному акті зазначено, що опечатування здійснено на підставі п. 5.4.1 договору суборенди. Таким чином, з 27.08.2015 позивач позбавлений доступу до нежитлових приміщень, що розташовані в м. Києві, просп. Московський, 9.

Зокрема, відповідно до п. 5.4 договору суборенди, у випадку прострочення сплати орендної плати, плати за сервісне обслуговування, та/або порушення строків виконання зобовязань, передбачених п. 1.5 розділу 1 договору, орендар має право застосувати такі оперативно-господарські санкції;

- обмежити доступ суборендаря до приміщень, який в себе включає заборону доступу шляхом опечатування;

- частково або повністю припинити надання сервісних послуг та/або відключити суборендаря від систем електро- водо- і теплопостачання.

Отже, визначені п. 5.4 договору суборенди оперативно-господарські санкції є за своєю суттю діями, правом вчинення яких наділений орендар при настанні певних обставин.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обовязку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Звертаючись до суду позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України, який повинен бути спрямований на реальне відновлення порушених прав позивача.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 20 ГК України, якою визначено також способи захисту субєктом господарювання та споживачем своїх прав і законних інтересів.

За ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 даної Конвенції на ефективний спосіб захисту її прав, що означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Дією є одиниця діяльності, що не розкладається на більш прості. Вона може бути закінченою або триваючою. Дія не є актом як юридичною формою рішення, скасування якого припиняє його чинність поза волею субєкта, що його прийняв.

В даному випадку дія (не допуск до приміщень) є вольовим актом, що відбувся і тягне наслідки. Вимога про скасування даної дії є фактично вимогою про її правову оцінку. Водночас, дана вимога не призводить до припинення наслідків і відновлення становища, яке існувало. Тобто, дана вимога позивача не є ефективним способом захисту, оскільки має на меті захист права цивільного.

Правова оцінка дій здійснюється при вирішенні спору про право цивільне, і не може бути окремим предметом спору.

З огляду на це, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 08.11.2016.

Суддя С. А. Ковтун