ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.2016 Справа № 907/437/16

За позовом Ужгородської міської ради, м. Ужгород та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Укрнафта", м. Київ

про внесення змін до пунктів 5, 10 та 11 Договору оренди землі №1448 від 03.11.2011р.

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача 1: ОСОБА_2 - представник за дов. від 29.06.2016р.

від позивача 2: ОСОБА_2 - начальник відділу правової експертизи документів управління правового забезпечення за дов. від 29.06.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3 - представник за дов. від 28.07.2016р.

СУТЬ СПОРУ: про внесення змін до пунктів 5, 10 та 11 Договору оренди землі №1448 від 03.11.2011р., укладеного між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради, в особі начальника управління ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством "Укрнафта", виклавши пункти 5,10,11 договору в наступній редакції: „5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.07.2016, становить 5325390,00 грн. (пять мільйонів триста двадцять пять тисяч триста девяносто гривень 00 коп.).; „ 10.Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та становить 372777,30 гривень (триста сімдесят дві тисяч сімсот сімдесят сім грн. 30 коп) на рік.; „11.Орендна плата щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця в розмірі 31064,77 гривень (тридцять одна тисяча шістдесят чотири грн. 77 коп)..

Позивачі просять задоволити позов мотивуючи тим, що Ужгородською міською радою у відповідності до вимог ст. 18 Закону України „Про оцінку земель та ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування 14.07.2014р. було прийнято рішення №1398 „Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту міста Ужгорода Ужгородської міської ради, яким затверджено нову технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгород, згідно з якою та у відповідності до даних, отриманих з управління Держземагенства в Ужгородському районі, станом на 13.07.2016р. грошова оцінка орендованої відповідачем земельної ділянки за Договором оренди землі №1448 від 03.11.2011р. становить 5325390 грн.

Також, позивачі вказують, що на підставі рішення сесії Ужгородської міської ради №1651 від 19.02.2015р. затверджено порядок встановлення ставок орендної плати у м. Ужгороді за земельні ділянки, що перебувають у розпорядженні Ужгородської міської ради та встановлено ставку орендної плати від нормативно-грошової оцінки для орендарів земельних ділянок, наданих в оренду для розміщення і обслуговування автозаправних станцій, у розмірі 7 %.

З огляду на наведені обставини позивачі вважають, що у звязку із зміною нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка передана в оренду відповідачу на підставі вищевказаного договору оренди землі, та встановленням ставки орендної плати у розмірі 7 % від нормативно-грошової оцінки цієї земельної ділянки, розмір орендної плати, яка підлягає сплаті відповідачем ПАТ "Укрнафта" до місцевого бюджету, повинен становити 372777,30 грн. в рік та сплачуватись згідно з п. 11 договору, щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця в розмірі 31064,77грн.

Позивачі стверджують, що відповідачем проігноровано вимогу орендодавця про внесення змін до договору оренди землі в частині збільшення орендної плати згідно вимог Податкового кодексу України.

Крім того, позивачі посилаються на те, що зазначені обставини спричиняють шкоду економічним інтересам держави, оскільки порушується повнота надходження коштів до місцевого бюджету, що, в свою чергу, загрожує розвитку інфраструктури міста та слугує підставою для відповідного реагування.

Сторонами зазначеного договору оренди землі не досягнуто взаємної згоди щодо зміни умов договору оренди землі, які стосуються перегляду розміру орендної плати за користування даною земельною ділянкою, у досудовому порядку вказаний спір сторонами не вирішено, внаслідок чого у відповідності до умов п. 33 згаданого договору оренди землі такий спір розглядається в судовому порядку.

Відповідач у поданому 29.07.16 відзиві проти позову заперечує, вважає позовні вимоги необґрунтованими, неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, наведених у письмовому відзиві на позов. Відповідач зазначає, що згідно з договором оренди землі №1448 від 03.11.2011р. та додатковою угодою до нього № 1 від 14.07.2014р. між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору, зокрема щодо розміру орендної плати та порядку її сплати, а також розміру нормативно-грошової оцінки землі, тому вважає, що встановлений цим договором оренди землі розмір орендної плати цілком відповідає вимогам чинного законодавства, а отже його збільшення на підставі рішень Ужгородської міської ради є безпідставним та незаконним.

Також, відповідач посилається на те, що позивачі безпідставно застосовують ставку орендної плати у розмірі 7 % від нормативно-грошової оцінки цієї земельної ділянки на підставі рішення Ужгородської міської ради від 19.02.2015р. №1651, оскільки згідно з вказаним пунктом рішення міської ради наведено таблицю розмірів річної орендної плати в залежності від категорії земель та видів цільового призначення, у відповідності до якої для земель громадської забудови, зокрема для земельних ділянок з цільовим призначенням „для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, до якої згідно з даними Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.07.2016р., відноситься й земельна ділянка згідно договору оренди землі №1448 від 03.11.2011р та встановлено ставку орендної плати на рівні 3 %, а не 7 %, яку позивачі мають намір застосувати.

На підставі вказаного, відповідач вважає, що застосування ставки орендної плати на рівні 7 % від нормативно-грошової оцінки згаданої земельної ділянки, є взагалі неможливим та безпідставним.

Крім цього, в обґрунтування своїх заперечень на позов, відповідач зазначає також, що застосування ставок орендної плати у відповідності та на підставі рішення Ужгородської міської ради від 19.02.2015р. №1651 є незаконним, оскільки зазначене рішення міської ради не набуло чинності, з огляду на те, що не було належним чином офіційно оприлюднено у друкованих засобах масової інформації у порядку, передбаченому чинним законодавством, а доказів такого оприлюднення зазначеного рішення міської ради позивачами не надано.

Також, відповідач у клопотанні про залучення третьої особи, посилається на те, що відповідно до ст.21 Закону України Про оцінку земель технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності підлягає державній експертизі відповідно до Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації та є обовязковою. Державним агентство земельних ресурсів України висновком державної експертизи землевпорядної документації від 05.06.2014р. №698-14 встановлено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Ужгород Закарпатської області не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання.

Отже, з урахуванням вищезазначеного відповідач вважає безпідставним збільшення орендної плати відповідачеві, у звязку з чим просить відмовити у позові повністю.

У судових засіданнях 13.10.16, 18.10.16, 21.10.16 та 26.10.16 оголошувалась перерва відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України ( далі - ГПК України).

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради в особі начальника управління ОСОБА_4 (орендодавець по договору) та відповідачем публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (орендар по договору) 03.11.2011 року було укладено договір оренди землі №1448 та додаткову угоду до нього № 1 від 14.07.2014р., яку укладено між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради в особі в.о. департаменту ОСОБА_5 (далі договір оренди), згідно п. 1. якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку під нерухомим майном автозаправні станції, яка знаходиться в м.Ужгород, вул.Коритнянська, 16. Обєктом оренди, згідно вказаного договору є земельна ділянка загальною площею 0,35 га, на якій знаходяться обєкти нерухомого майна автозаправні станції та яка передається строком до 29.05.19 (п.п.2,3,8).

Згідно п.5 договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 894705,00 гривень (вісімсот девяносто чотири тис. сімсот пять грн.00 коп).

Відповідно до п.п.10-11 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та становить 107364,60 грн. (сто сім тисяч триста шістдесят чотири грн. 60 коп.) на рік та вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця в розмірі 8947,05 грн. (вісім тисяч девятсот сорок сім грн. 05 коп.); обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, згідно затвердженої форми, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Відповідно до п.12 договору оренди у разі збільшення відповідно до законів України розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, орендодавець має право на збільшення орендної плати в односторонньому порядку, про що оформляється додаткова угода, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про оренду землі, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 30 Закону України „Про оренду землі зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом. Оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду встановленого умовами договору розміру орендної плати. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються. Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом України "Про оцінку земель", відповідно до абзацу п'ятого статті 5 якого нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, зацікавлені у проведенні оцінки земельних ділянок (стаття 6 Закону).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оцінку земель", підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 18 цього Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років.

Статтею 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.

Згідно з ст.288 Податкового кодексу України, який набрав чинності 01.01.11, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу і не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, а відповідно до ст.274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІІ Податкового кодексу, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок (стаття 271 цього Кодексу).

Позивачі обґрунтовують позовні вимоги посилаючись на затвердження нової технічної документації із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м.Ужгород (Рішення Ужгородської міської ради від 14.07.2014р. №1398) та на Рішення Ужгородської міської ради №1651 від 19.02.2015р., яким затверджено порядок встановлення ставок орендної плати у м.Ужгороді.

Відповідно до пункту 35 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить питання затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

На підставі вказаних змін у законодавстві, рішенням 23-ої сесії 6-го Ужгородської міської ради від 14.07.2014 року №1398 , затверджено технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгорода по базовій вартості 1 м. кв. забудованої території в розрізі економіко-планувальних зон та грошової оцінки сільськогосподарських угідь населеного пункту

Рішенням 23-ої сесії 6-го скликання Ужгородської міської ради від 19.02.2015 року №1651 „Про Порядок встановлення ставок орендної плати у м.Ужгороді за земельні ділянки, які перебувають у розпорядженні Ужгородської міської ради затверджено порядок встановлення ставок орендної плати у м.Ужгороді за земельні ділянки, які перебувають у розпорядженні Ужгородської міської ради та встановлено розмір річної орендної плати у відповідності до категорій земель та виду цільового призначення (ставки орендної плати у % від нормативної грошової оцінки).

Враховуючи викладене, зміна розміру грошової оцінки має наслідком зміну земельного податку, і, як наслідок, зміну розміру орендної плати.

Таким чином, у зв'язку з прийняттям міською радою вищевказаного рішення, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5325390,00 грн.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про оцінку земель», технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. При цьому, рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.2 статті 271 Податкового кодексу України, згідно якої рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період), в іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Такі акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (далі - «Закон»).

Відповідно до ст. 4 Закону, державна регуляторна політика має здійснюватись за принципом, зокрема, забезпечення балансу інтересів суб'єктів господарювання, громадян та держави, а також забезпечення досягнення внаслідок дії регуляторного акту максимально можливих позитивних результатів за рахунок мінімально необхідних витрат ресурсів суб'єктів господарювання, громадян та держави.

Відповідно до ст. 13 Закону, план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації цього регуляторного органу, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.

В подальшому, прийняті регуляторні акти органів місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх 1 відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та І посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання (ст. 12 Закону).

Статтею 57 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Так, у частинах 4, 5 ст. 12 Закону встановлено, що регуляторні акти, прийняті Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, територіальними органами центральних органів виконавчої влади, а також їх посадовими особами, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації, визначених Кабінетом Міністрів України, не пізніш як у десятиденний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, у випадку, якщо ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації.

Регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Як вбачається з матеріалів справи листом №24-12/2156 від 24.12.14. 23.04.15, 02.06.15 та 23.10.15 Ужгородська міська рада проінформувала орендаря про рішення 23-ої сесії 6-го скликання Ужгородської міської ради від 14.07.2014 року №1398 та просила зявитись до Департаменту міського господарства із витягом про нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки для перегляду розміру орендної плати у відповідності до вимог чинного законодавства. Вказане свідчить про вчинення дій сторони на направлення пропозиції укласти договір про яку йдеться у ст.ст. 604,642 ЦК України.

Однак, на вимогу суду надати суду докази набрання чинності Рішення Ужгородської міської ради №1651 від 19.02.2015р., яким затверджено порядок встановлення ставок орендної плати у м.Ужгороді, позивачами надано скріншот з інтернет-сайту Ужгородської міської ради як доказ розміщення на веб-сайті Ужгородської міської ради проекту рішення про порядок встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки документа, який на момент такого оприлюднення ще не було узаконено у формі акту органу місцевого самоврядування, та скріншот Рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради №1651 від 19.02.2015р., без зазначення дати розміщення цього акту у мережі інтернет.

Зважаючи на те, що подані відповідачем докази оприлюднення не відповідають встановленому порядку оприлюднення актів, визначеного ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», ст.1 та ст.22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади на органів місцевого самоврядування», а тому не можуть вважатись належним доказом набрання законної сили Рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради №1651 від 19.02.2015р..

З огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів оприлюднення рішення 23-ої сесії 6-го скликання Ужгородської міської ради від 19.02.2015 року №1651 „Про Порядок встановлення ставок орендної плати у м.Ужгороді за земельні ділянки, які перебувають у розпорядженні Ужгородської міської ради, суд прийшов до висновку, що вказане рішення чинності не набуло.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позовні вимоги позивачами належним чином не обґрунтовані та не доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Таким чином, у позові належить відмовити повністю

Судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1378 грн. у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивачів.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

у позові відмовити повністю.

Судові витрати покласти по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. покладаються на позивачів.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.11.16.

Суддя Васьковський О.В.