РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016Справа №910/18280/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

До Приватного акціонерного товариства «Датагруп»

Про стягнення 3 700,26 грн,

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

Від позивача: Глушковська Є.А. - за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Датагруп» про стягнення 3 700,26 грн, з яких 3 036,00 грн - сума основного боргу, 224,95 грн - інфляційних втрат, 42,65 грн - 3% річних та 396,66 грн - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем прострочено грошове зобов'язання за договором №158-23 оренди місць у стійках, U (Юнітів) для встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв від 14.03.2013.

Ухвалою суду від 10.10.2016 порушено провадження у справі №910/18280/16, розгляд справи призначено на 24.10.2016.

24.10.2016 до Господарського суду міста Києва від позивач надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 224,95 грн - інфляційних втрат, 42,65 грн - 3% річних, 396,66 грн - пені.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, справа розглядається в межах стягнення з відповідача: 224,95 грн - інфляційних втрат, 42,65 грн - 3% річних, 396,66 грн - пені.

В судовому засіданні 24.10.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 24.10.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 24.10.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2013 між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (орендодавець, позивач) та Приватним акціонерним товариства «Датагруп» (орендар, відповідач) укладено договір №158-23 оренди місць у стійках, U (Юнітів) для встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування місце в стійці СКУ, і займає висоту 1 Юніт, яке знаходиться в будинку №19 по вул. Леніна в м. Кременчуці, кімната 315, для розміщення технологічного обладнання.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. договору передача майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання-передачі майна. Майно повертається позивачу не пізніше дати закінчення строку дії договору за актом приймання-передачі.

Відповідно до п.п. 3.1. договору орендна плата встановлюється за домовленістю сторін та становить 276,00 грн (з ПДВ) за 1 Юніт/місце в стійці СКУ. Орендна плата за перший місяць оренди за 1 Юніт/місце в стійці СКУ становить 276,00 грн.

Пунктом 3.6. договору сторони погодили, що орендна плата перераховується орендарем не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Договір, відповідно до п. 12.1., набирає чинності від дати підписання його сторонами та діє до 01.02.2016, регулює відносини між сторонами з 01.03.2013.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.03.2013 позивач передав, в відповідач прийняв майно за договором №158-23 оренди місць у стійках, U (Юнітів) для встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв від 14.03.2013.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав про те, що відповідач неналежним чином виконував зобов'язання за договором №158-23 від 14.03.2013 щодо своєчасної сплати орендних платежів за період з 28.10.2014 по 28.09.2016.

В зв'язку з простроченням відповідачем грошових зобов'язань за договором №158-23 від 14.03.2013, позивач просив суд стягнути з відповідача 224,95 грн - інфляційних втрат, 42,65 грн - 3% річних, 396,66 грн - пені.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Договір оренди, відповідно до ст. 291 Цивільного кодексу України, припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем прострочено виконання свого обов'язку по своєчасній оплаті орендної плати за договором №158-23 від 14.03.2013, адже всупереч умов наведеного договору у визначений договором строк не було здійснено у повному обсязі сплату орендних платежів, що є підставами для застосування до відповідача господарських санкцій, обумовлених договором, та відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю в сумі 42,65 грн та 224,95 грн, відповідно.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п. 8.2. договору сторони погодили, що у разі наявності заборгованості по орендній платі чи іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю в сумі 396,66 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 80, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Датагруп" (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 31-33, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бул. Т. Шевченка, буд. 18, ) в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (36000, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 33, ) 224 (двісті двадцять чотири) грн 95 коп. - інфляційних втрат, 42 (сорок дві) грн 65 коп. - 3% річних, 396 (триста дев'яносто шість) грн 66 коп. - пені та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.10.2016

Суддя Спичак О.М.