ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Справа № 923/975/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амур ЛТД"

до Управління головного Каховського магістрального каналу

про усунення перешкод в користуванні майном,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (директора), ОСОБА_2 (представника за дорученням),

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 (представників за дорученнями),

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами, спрямованими до відповідача, про «усунення перешкод у володінні та користуванні власністю біологічним матеріалом (рослиноїдні риби-біомеліоратори) шляхом забезпечення відповідачем доступу для позивача на ділянці Каховського магістрального каналу 4 та 5 бєфу від ПК 871 до ПК 1299, відстанню 43 км та площею 280 га водного дзеркала до 01.08.2017 для вилову усієї товарної риби».

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на тому, що, на думку позивача, відповідачем вчиняються дії, які свідчать про унеможливлення закінчення організації діяльності по біологічному очищенню водойми шляхом вилову залишку риби, а саме зобовязання позивача припинити будь-які роботи, повязані з виконанням укладеного між сторонами договору № 331 від 04.10.2011, яке висловлене в листі № 01/989 від 17.08.2016.

В свою чергу, відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на закінчення дії вказаного вище договору та наявність обовязку позивача звільнити водойму від риби, за допомогою якої надавалися послуги по очищенню каналу.

Розгляд справи проведено в судових засіданнях 22 вересня, 4 жовтня та 3 листопада 2016 року. В судове засідання 03.11.2016 представники позивача не прибули, а тому справа завершена розглядом без їх участі.

Крім викладеного судом встановлено, що 04.10.2011 між сторонами укладено договір № 331, метою якого є організація діяльності по біологічному очищенню ділянки каналу 4 та 5 бєфу від ПК 871 до ПК 1299, відстанню 43 км та площею водного дзеркала 280 га від водної рослинності шляхом вселення рослиноїдних риб-біоматеріалів та одержання товарної риби.

За текстом договору сторонами узгоджені наступні істотні умови:

- сторони зобовязуються діяти спільно, без створення юридичної особи (пункт 1.2.);

- відповідач зобовязався надати водне дзеркало на ділянці каналу 4 та 5 бєфу від ПК 871 до ПК 1299, відстанню 43 км та площею 280 га (пункт 3.1.1.);

- позивач зобовязався: 1) використовувати надане водне дзеркало відповідно до предмету договору по вирощуванню риби та проведення біологічного очищення каналу (пункт 4.1.1.); 2) здійснювати щорічне зариблення (пункт 4.1.2); наймати відповідний персонал за власний рахунок (пункт 4.1.3.); здійснювати вилов товарної риби (пункт 4.1.5.);

- договір є укладеним з моменту його підписання строком на 5 років з правом пролонгації та той самий строк та на тих же умовах.

З метою виконання умов договору між сторонами складено акти про виконання робіт з уселення водних живих ресурсів, а саме від 20.10.2011, 21.10.2011, 26.10.2011, 27.140.2011, 29.10.2011 та 31.10.2011.

В подальшому відповідач надіслав позивачу листи за вихідними № 01/687 від 24.05.2016, № 01/885 від 25.07.2016 та № 01/989 від 17.08.2016 в яких зазначив про відсутність наміру на пролонгацію договору та висловився щодо припинення позивачем діяльності за названим договором.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. В свою чергу, за частиною 1 статті 174 того ж Кодексу господарські зобовязанні виникають серед іншого з господарського договору.

Істотні умови господарського договору визначені статтею 180 ГК України. Так, за положеннями цієї норми зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

З огляду на викладене суд констатує, що дія укладеного між сторонами договору припинилася починаючи з 05.10.2016.

Як зазначено вище, позивач вказує, що відповідачем вчиняються дії, які свідчать про порушення його права власності відносно предмета спору, у звязку з чим суд зазначає, що відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому наявність такого порушення підлягає доказуванню в межах судового розгляду даної справи.

Зокрема, за статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку позивачем не доведено факту вчинення відповідачем перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки наявність листування не вказує на такі дії, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З огляду на факт відхилення позовних вимог судовий збір, сплачений позивачем покладається на нього відповідно до приписів статті 49 ГПК України.

На підставі вказаних правових норм і керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складене 04.11.2016

Суддя М.К. Закурін