ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 року Справа № 904/4232/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А.

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №68-НЮ від 10.06.16 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №11520 від 13.04.16 р.;

від третьої особи-1: ОСОБА_3 представник, довіреність №40-21/5 від 05.01.2016 р.;

від третьої особи-2: ОСОБА_4 представник, довіреність №69 від 26.09.16 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2016 року у справі № 904/4232/16

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ", м Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС", м.Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод", м Кременчук

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство "Дніпровагонмаш", м.Кам'янське

про стягнення 1 777 404,58 грн. витрат понесених внаслідок сходу вагону, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2016 року у справі № 904/4232/16 (суддя Юзіков С.Г.) в задоволені позову відмовлено, судові витрати покладено на позивача.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Суд зазначив, що позивач не довів наявність вини відповідача у сходженні з рейок колісної пари вагону №61635314, що мало місце 27.08.2015 року, в результаті чого, як зазначав позивач, йому спричинено збитки у вигляді вартості виконання необхідних робіт по відновленню верхньої будови колії, транспортуванні відповідного поїзда в добу 26.08.2015 року від ст.Фастів до ст.Ольшаниця та у зворотному напрямку, у втратах, що виникли в результаті неможливості здійснення пасажирських та вантажних перевезень, збої графіку курсування поїздів.

Суд дійшов висновку, що в момент аварії саме позивач фактично володів вагоном, що зійшов з рейок. Тому, посилаючись на положення ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, договір №ПЗ/В155707/НЮ на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів-ТОв-2, суд вказав на те, що сам позивач має нести відповідальність за виникнення аварійної ситуації.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення.

В обґрунтування скарги зазначає на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження доказів, їх неналежну оцінку, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення вимог "Правил з технічного обслуговування з відчепленням вантажних вагонів", Положення про систему управління безпекою руху поїздів у Державній адміністрації залізничного транспорту України, Статуту залізниць України, та ст. ст. 1187, 1192 Цивільного кодексу України.

Апелянт вважає, що місцевий господарський суд безпідставно не врахував факт того, що саме відповідач є власником вагона №61635314 (джерела підвищеної небезпеки), сходження якого з рейок спричинило аварію та збитки позивачу.

Також скаржник звертає увагу на хибний висновок суду щодо акту службового розслідування аварії, щодо обовязку залізниці виявити несправність вагону.

Апелянт зауважує на те, що ні відповідач. ні треті особи у даній справі, не надали жодних заперечень стосовно результатів розслідування та висновків транспортної події з поїздом №2934 на перегоні Ольшаниця-Карапиші Південно-Західної залізниці 26.08.2015 року.

Просить оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує її доводи. Вважає рішення законним, обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представники ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод " та ПАТ "Дніпровагонмаш" заперечували проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, просили залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача збитків Державному територіально-галузевому об'єднанню "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ", спричинених у результаті сходження з рейок 27.08.2015 року колісної пари вагону №61635314.

Позивач зазначав, що в результаті аварії ним понесені витрати на виконання необхідних робіт по відновленню верхньої будови колії, транспортування відновного поїзда в добу 26.08.2015 року від ст.Фастів до ст.Ольшаниця та у зворотному напрямку. Також позивач провів аварійно-відновлювальні роботи по ліквідації сходу вагону та поніс витрати внаслідок неможливості здійснення вантажних та пасажирських перевезень. Всього до стягнення позивач заявив 1 777 404,58 грн.

Правовою підставою позову позивач зазначив ст.ст.614,1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

З матеріалів справи слідує, що 08.04.2015 року сторонами укладено Договір №ПЗ/В-155707/НЮ на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів ТОв-2 (з включенням послуг на підготовку вагонів під навантаження ТОв-1), за п.1.1 якого Виконавець (Позивач) зобовязався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, надавати Послуги відповідно до п.1.2. Договору, в обумовлений цим Договором строк, а Замовник (Відповідач) зобовязався прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом п.1.2. Договору сторони обумовили найменування послуг: Послуги по технічному обслуговуванню вантажних вагонів з відчепленням ТОв-2 (з включенням послуг на підготовку вагонів під навантаження ТОв-1) (далі Послуги), які знаходяться в межах Південно-Західної залізниці. Згідно з п.2.1. Договору Виконавець зобовязався протягом дії Договору надавати Послуги згідно із вимогами "Правил з технічного обслуговування з відчепленням" №ЦВ-0030- ТОв-2, затвердженого наказом Укрзалізниці від 30.07.2007 року №385-Ц та "Інструкції по підготовці вантажних вагонів до перевезень (технічний огляд і технічне обслуговування ТОв-1 порожніх вантажних вагонів)" ЦВ-0045, затвердженої наказом Укрзалізниці від 31.12.2009 року №734-Ц.

Необхідність надання Послуг визначають оглядачі вагонів Виконавця згідно з "Інструкцією з технічного обслуговування вагонів в експлуатації" ЦВ-0043, затвердженою та введеною в дію наказом Укрзалізниці від 25.09.2008 року №417-Ц (п.32.2. Договору).

Надання послуг підтверджується шляхом видачі повідомлення форми ВУ-23М (з подальшою передачею повідомлення 1353 із кодом Послуг 4, в полі 5- вид ремонту або обслуговування) та видачею повідомлення форми ВУ-36М (з подальшою передачею повідомлення 1354). Повнота наданих Послуг визначається на підставі дефектної відомості (п.2.3. Договору).

Виконавець гарантує якість ремонту вузлів та деталей, які було відремонтовано, протягом гарантійного терміну при умові дотримання Замовником, або іншим підприємством, яке використовує дані вагони, існуючих вимог по експлуатації вантажних вагонів, викладених в правилах, інструкціях та інших нормативно-технічних документах (п.2.4. Договору).

Встановлено, що 26.08.2015 року о 20 год. 05 хв. на 80 км 5 перегону Ольшаниця Карапиші Державного територіально-галузевого обєднання ПівденноЗахідна залізниця (далі Позивач) зупинено поїзд №2934 екстреним гальмуванням з причини виявлення стороннього шуму та пилу з-під коліс вагону головної частини поїзда після прослідування вихідних стрілок станції Ольшаниця.

За даними Позивача сталося сходження з рейок 4-ї колісної пари вагону № 61635314 в складі вантажного поїзду №2934, після сходу вагону виявлено злам буксової рами 2-го візка 4-го вагону № 61635314 (далі вагон №61635314) з лівої сторони по ходу поїзда, власником вагону є ТОВ "Металургтранс" (Відповідач).

Відповідно до акту службового розслідування серйозного інциденту від 27.08.2015 року, затвердженого головою комісії з реорганізації в.о. начальника залізниці, комісією встановлено, що основною причиною сходження колісної пари вагону №61635314 є вкочування гребеня лівого колеса четвертої колісної пари №0029-442543-13р другого візка на головку лівої рейки та послідуючим скочуванням у середину колії правого колеса четвертої колісної пари, внаслідок зламу щелепи лівої бокової рами "14" № 3049 2013 через наявність "старої" тріщини розміром 20х10 мм зі слідами корозії, на кромці внутрішнього радіусу R55 з послідуючим її розвитком на весь переріз зони "А" литва через порушення власником ТОВ "Металургтранс" ст.68 Статуту залізниць України та п.9.1, п.9.12. Правил технічної експлуатації залізниць України.

У висновку Головного управління безпеки руху Державної адміністрації залізничного транспорту України, транспортну подію - сходження з рейок вагону №61635314 на перегоні Ольшаниця Карапиші ПівденноЗахідної залізниці 26.08.2015 року класифіковано як серйозний інцидент та вирішено врахувати за власником вагону ТОВ "Металургтранс".

У протоколі №ЦВ-03/26 від 08.09.2015 року оперативної наради при в.о. начальника Департаменту вагонного господарства зазначено винуватцем транспортної події ТОВ "Металургтранс".

В результаті розслідування встановлено, що Відповідач придбав вагон №61635314 у ПАТ "Дніпровагонмаш". При побудові вагон був укомплектований ходовими частинами візка моделі 18-100 в комплектації якої знаходиться бокова рама № 0014-3049-13, придбана у ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод".

Для визначення причини сходу вагону №61635314 Позивачем проведена комісійна інструментальна перевірка вузлів та деталей вагону щодо відповідності нормативним документам. В ході замірів ходових частин вагону № 61635314 виявлено, що вина працівників залізниці (оглядачів вагонів), в допущенні транспортної події з поїздом №2934 в добу 26.08.2015 року на шляху прямування, відсутня, оскільки, зона утворення зламу бокової рами візка знаходилась в невидимій для оглядачів вагонів зоні.

Також Позивач повідомив, що під час комісійного огляду сходу колісної пари встановлено, що за результатом проміру та огляду технічного стану залізничної колії у місці сходу колісної пари на відстані 267 м до місця сходу встановлено, що колія та стрілочні переводи №1 та №9 відповідають технічним вимогам, нормам та допускам утримання колії за шириною та рівнем, згідно п.2 Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів.

За даними Позивача, відповідно до Положення "Про відбудовний поїзд залізниць України", аварійно-відновлювальні роботи з ліквідації наслідків даної транспортної події здійснював відновний поїзд №4171 Фастів. Вартість робіт проведених відновним поїздом № 4171 з ліквідації сходу вагону №3 61635314 становить 5 227,80 грн.

В результаті вказаної транспортної події був заблокований рух залізницею на вказаній ділянці, що унеможливлювало здійснення пасажирських та вантажних перевезень на даній ділянці, внаслідок чого залізниця понесла витрати на загальну суму 5 074,66 грн., у звязку зі збоєм графіку курсування поїздів.

На усунення серйозного інциденту сходу вагону на перегоні Ольшаниця Карапиші проведені роботи з наступними витратами:

1. виконання необхідних робіт по відновленню верхньої будови колії:

- збереження старопридатних плітей безстикової парної колії на 79 км ПК8+25,50-79 км ПК9+95,50 та 80 км ПКО+60,75-80 км ПК3+34,5 загальною довжиною 443,45 м, загальна вартість робіт та матеріалів відповідно до виконавчої калькуляції складає 278 787,57 грн.;

- укладення старопридатних піт лей безстикової парної колії на 79 км ПК8+24,50-79 км ПК9+93,08 та 80 км ПКО+82,73-80 км ПК3+53,79 загальною довжиною 439,64 м, загальна вартість робіт та матеріалів відповідно до виконавчої калькуляції складає 263 337,40 грн.;

- капітальний ремонт парної колії на 79 км ПК8+00,50 та 80 км ПК3+53,79-80 км з використання старопридатних піт лей МВБК загальною довжиною 553,29 м, загальна вартість робіт та матеріалів відповідно до виконавчої калькуляції складає 1 142 791,22 грн.

- робота машин та механізмів при капітальному ремонті парної колії 79 км ПК8+00,50 та 80 км ПК3+53,79-80 км з використання старопридатних піт лей МВБК загальною довжиною 553,29 м загальна вартість робіт відповідно до виконавчої калькуляції складає 71 266,93 грн.

2. транспортування відповідного поїзда в добу 26.08.2015 року від ст. Фастів до ст. Ольшаниця та у зворотному напрямку на загальну суму 10 919,00 грн.

01.10.2016 року.

Позивачем на адресу Відповідача направлено претензію № НЮ-16-254/15п з вимогою відшкодувати витрати Позивача на усунення наслідків сходу вагону №61635314 в складі поїзду №2934 на перегоні Ольшаниця Карапиші, що стався 26.08.2015року, в задоволенні якої Відповідач відмовив, що підтверджується ОСОБА_1 № 30417 від 20.10.2015 року.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Колегія суддів поділяє висновок оскаржуваного судового рішення про недоведеність вини відповідача у спричиненні збитків з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до. ст. 68 Статуту залізниць України залізничні колії, локомотиви і вагони підприємств повинні утримуватися ними згідно з правилами, затвердженими власниками цих підприємств чи органами, до сфери управління яких вони належать. Локомотиви і вагони, що належать підприємствам і експлуатуються в загальній мережі залізниць, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України.

Згідно з п. 9.1. Правил технічної експлуатації залізниць України рухомий склад, а також спеціальний самохідний рухомий склад має утримуватися в експлуатації у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування.

Локомотиви і вагони, що належать іншим відомствам, підприємствам та організаціям і виходять на колії загальної мережі залізниць, мають відповідати вимогам цих Правил. Порядок обертання такого рухомого складу на коліях загальної мережі залізниць визначається Державною адміністрацією залізничного транспорту України, а порядок виходу локомотивів на станцію примикання - начальником дирекції залізничних перевезень (начальником залізниці)( п.9.12. Правил технічної експлуатації залізниць України).

На підтвердження вини Відповідача Позивач посилався на висновок щодо класифікації транспортної події, складений в.о. начальником Головного Управління безпеки руху Державної адміністрації залізничного транспорту України, в якому зазначено, що основною причиною сходження є вкочування гребеня лівого колеса четвертої колісної пари №0029-442543-13р другого візка на головку лівої рейки та послідуючим скочуванням у середину колії правого колеса четвертої колісної пари, внаслідок зламу щелепи лівої бокової рами "14" № 3049 2013 через наявність "старої" тріщини розміром 20х10 мм зі слідами корозії, на кромці внутрішнього радіусу R55 з послідуючим її розвитком на весь переріз зони "А" литва через невиконанням власником вагону вимог ст. 68 Статуту залізниць України та не відповідає вимогам пп.9.1, 9.4, 9.12 Правил технічної експлуатації залізниць України.

Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що з вказаного висновку не вбачається вини Відповідача, оскільки не зазначено, в чому саме полягає незабезпечення власником вагону технічно справного утримання вагону.

Посилання у висновку на порушення Відповідачем ст. 68 Статуту Залізниць України, п. 9.1, 9.4, 9.12 Правил технічної експлуатації залізниць України не відповідають дійсності, оскільки зазначені норми не містять жодних конкретних вимог щодо власників вагонів, які не були виконані підприємством Відповідача.

Як зазначено вище, саме Позивач відповідно до договору №ПЗ/В-155707/НЮ на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів від 08.04.2015 року зобовязався обслуговувати вагони Відповідача і проводити їх підготовку під навантаження. Відповідно, саме працівники Позивача мали виявити несправності (недоліки) вагону.

Суд встановив, що надані Позивачем протоколи нарад, акти розслідування, висновки не підписані представниками Відповідача і Третіх осіб.

Щодо зауважень Позивача про те, що Відповідачем чи третіми особами висновки Залізниці за результатами розслідування не були оскаржені, то вказаний факт жодним чином вину Відповідача не підтверджує, оскільки оскарження є правом, а не обовязком сторони.

Висновки Позивача про те, що сходження вагону сталося з причини зламу щелепи лівої бокової рами "14" № 3049 2013 через наявність "старої" тріщини розміром 20х10 мм зі слідами корозії, на кромці внутрішнього радіусу R55 з послідуючим її розвитком на весь переріз зони "А" литва, не підтверджені належними доказами. Також Позивачем не спростовано сумніви про злам бокової рами внаслідок сходу вагону з рейок під час руху поїзду.

Окрім цього, судом взято до уваги, що на бокову раму, встановлену під вагоном № 61635314, продавцем (Третьою особою -1) надано сертифікат якості №36 від 16.04.2013 року на раму бокову №3049. Сертифікат якості на раму бокову №3049 підписано, у тому числі, інспектором Укрзалізниці Рудим І.А.

10.06.2013 року складено акт №47/20 про технічне приймання нових вантажних вагонів, в тому числі вагону з заводським номером №364, укомплектованого рамою боковою №3049, акт підписано у тому числі старшим інспектором-приймальником (ЦТА УЗ) ОСОБА_6

Тобто, на момент передачі вагону, укомплектованого рамою боковою №3049 у власність ТОВ "Металургтранс" та потім у користування Укрзалізниці, рама бокова відповідала встановленим вимогам, зауважень до якості рами бокової та вагону в цілому не було.

За таких обставин, з урахуванням того, що гарантійні строки експлуатації встановлюються з дати відправки напіввагонів замовнику та складають на: напіввагон - 3 роки, основні несучі елементи рами 11 років, а злам рами трапився до закінчення гарантійного строку (вагон придбано за договором №20кп від 27.03.2013 року, аварія сталася 26.08.2015року) у Відповідача не було підстав для додаткових перевірок вагону, крім тих, які проводив Позивач, в обумовлені договором №ПЗ/В-155707/НЮ від 08.04.2015року строки та необхідних обсягах.

Щодо доводів скаржника про те, що Відповідач є володільцем джерела підвищеної небезпеки (вагону) та має обовязок відшкодувати спричинені збитки, необхідно зазначити наступне:

На момент інциденту спірний вагон у складі поїзду №2934 перебував у фактичному володінні Позивача, який відповідно до Статуту залізниць України здійснював перевезення, тобто правомірно володів зазначеним вагоном.

Відповідно до ч.1 ст. 397 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Статтею 398 Цивільного кодексу України унормовано, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, позивач зазначав декілька підстав для відшкодування йому понесених збитків - у звязку з порушенням зобовязання (ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України), як завданих джерелом підвищеної небезпеки ( ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України), з загальних підстав (ст.1166 Цивільного кодексу України), однак не довів належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України жодної.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (ст. 623 Цивільного кодексу України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 Цивільного кодексу України).

На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин (позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18.03.2015 року справа № 5017/3760/2012).

Правильне розмежування підстав відповідальності необхідне тому, що розмір відшкодування збитків, завданих кредиторові невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань за договором, може бути обмеженим (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України), а при відшкодуванні позадоговірної шкоди, остання підлягає стягненню у повному обсязі (ст.1166 Цивільного кодексу України). Збитки, заподіяні невиконанням договірних зобов'язань, повинен відшкодувати контрагент за договором, а позадоговірну шкоду відшкодовує особа, яка її заподіяла.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доводам і запереченням сторін, рішення суду законне, обґрунтоване, апеляційна скарга не доведена.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2016 року у справі № 904/4232/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б.Парусніков

Повний текст постанови складено 08.11.2016 року.