ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016 року Справа № 904/4783/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Науменка І.М. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання: Петровська А.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, директор

представники відповідача-1 та відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання належним чином повідомлені

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну "Південруда" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2016р.

у справі № 904/4783/16

за позовом Концерну "Південруда", м.Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестамрок",

м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тамрок", м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.16р. (суддя Золотарьова Я.С.) у даній справі - відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Зазначене вище рішення обґрунтоване тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Концерн "Південруда", звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, в апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що він є учасником ТОВ ВЕСТАМРОК з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 9,00 грн., що становить 0,1 %. Не зважаючи на те, що чинним законодавством передбачено право учасника на отримання частини прибутку, відповідач-1 жодного разу з 2013 по 2015 роки не здійснював виплату відповідних, належних позивачу дивідендів. За твердженням позивача, виплата 100 % дивідендів товариства з вказаний період виплачувалась відповідачеві-2. За доводами позивача відповідні рішення щодо розподілу прибутку приймались на загальних зборах товариства за участю лише відповідача-2.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.09.2016р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду.

Відповідачі та третя особа відзиви на апеляційну скаргу не надали, рішення суду не заперечили.

01.11.2016р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від третьої особи про розгляд даної справи без участі повноважного представника.

Представники відповідачів не використали своє право бути присутніми у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснень до неї, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу, колегією суддів встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестамрок", який затверджено загальними зборами учасників товариства, протокол №1/2013 від 16.01.2013, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 05.02.2013 номер запису 8044798, учасниками товариства є:

- концерн "Південруда" з часткою у статутному капіталі (фонді) Товариства 9,00 грн., що становить 0,1%;

- товариство з обмеженою відповідальністю "Тамрок" з часткою у статутному капіталі Товариства 8 991,00 грн., що становить 99,9%.

На час розгляду справи позивач є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестамрок", що підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2014 по справі №904/7718/14 та рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2015 по справі №904/3706/15.

Позивач, вважає, що, як учасник товариства, має право на розподіл прибутку, тому просить зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТАМРОК" нарахувати та сплатити позивачу частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності у 2013-2015 роках, що і є причиною спору.

Пунктом 2.1 Статуту відповідача-1 встановлено, що товариство створене з метою здійснення комерційної, виробничо-господарської, науково-дослідної, іншої діяльності та отримання на цій основі прибутку.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України та ст.88 Господарського кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частку (дивіденди).

Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Порядок розподілу прибутку та покриття збитків визначається загальними зборами учасників товариства відповідно до статуту та чинного законодавства України.

Прибуток товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. З балансового прибутку товариства сплачуються проценти по кредитах банків та по облігаціях, а також вносяться передбачені законодавством України податки та інші платежі до бюджету. Чистий

прибуток, одержаний після зазначених розрахунків та сплати дивідендів, залишається у повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів визначає напрями його використання (ст. 15 Закону України "Про господарські товариства").

Положення аналогічного змісту закріплені і в п. 3.5 Статуту товариства.

У пункті 4.1 Статуту встановлено, що учасники товариства мають право, зокрема, приймати участь в управлінні справами товариства у порядку, встановленому цим статутом та брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частку (дивіденди) пропорційно частині кожного із учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

У пункті 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" зазначено, що під час розгляду справ у спорах про стягнення сум дивідендів господарські суди повинні виходити з того, що відповідно до пункту "д" частини п'ятої та частини шостої статті 41, статті 59 Закону України "Про господарські товариства", пунктів 11, 12 частини другої статті 33 Закону України "Про акціонерні товариства", статті 15 Закону України "Про кооперацію" затвердження річних результатів діяльності юридичної особи, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) належить до виключної компетенції загальних зборів. Суд має право прийняти рішення про стягнення дивідендів лише за наявності рішення загальних зборів юридичної особи про спрямування прибутку на виплату дивідендів, на підставі якого визначаються розмір належних позивачу - учаснику (акціонеру, члену) дивідендів, строки та порядок їх виплати.

Прийняття господарським судом рішення стосовно спрямування прибутку (частини прибутку) юридичної особи на виплату дивідендів виходить за межі компетенції господарського суду.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в п.35 постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", в якому зазначено, що господарські суди вправі приймати рішення щодо виплати акціонеру (учаснику) частки прибутку (дивідендів) лише у разі невиплати господарським товариством дивідендів на підставі рішення загальних зборів або їх виплати в меншому розмірі, ніж передбачено відповідним рішенням.

У матеріалах реєстраційної справи товариства відсутні рішення загальних зборів учасників ТОВ ВЕСТАМРОК з питань розподілу прибутку та виплати дивідендів учасникам ТОВ ВЕСТАМРОК.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами та позивачем відповідних рішень до матеріалів справи не надано. Докази прийняття ТОВ ВЕСТАМРОК рішень щодо спрямування прибутку у 2013-2015 роках на виплату дивідендів, також відсутні. Крім того, позивачем не надано доказів звернення до відповідача-1 із відповідними заявами щодо виплати дивідендів та не надано доказів отримання відповідачем-2 будь-якої частини прибутку (дивідендів) товариства за період 2013-2015 роки, а тому у суду відсутні підстави для задоволення вищевказаної вимоги позивача.

Згідно положень ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а згідно з приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції правомірним, прийнятим за умов повного та всебічного розгляду наявних у справі доказів, у зв'язку з чим передбачені ст.104 ГПУ України підстави для його зміни чи/або скасування відсутні.

Враховуючи результат вирішення спору, судові витрати у справі покладаються на позивача (апелянта), згідно приписів ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерна "Південруда" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2016р. у справі №904/4783/16 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков