КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа№ 10/2456

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Карпюк О.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.08.2016

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"

про заміну кредитора його правонаступником

у справі №10/2456 (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою ОСОБА_2

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулось до господарського суду із заявою від 02.08.2016 про заміну кредитора у справі про банкрутство №10/2456 Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" на нового кредитора ТОВ "Кредитні ініціативи" в порядку ст. 25 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.08.2016 у справі № 10/2456 відмовлено повністю в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" від 02.08.2016.

Ухвала мотивована повторним недоведенням ТОВ "Кредитні ініціативи" обставин правонаступництва, а саме: ненадання заявником оригіналів документів, що підтверджують права вимоги до боржника, ненадання доказів передачі документів про право вимоги.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.08.2016, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про заміну кредитора.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", розгляд справи призначено на 27.10.2016.

Ліквідатор банкрута подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 23.08.2016 - без змін.

Представники учасників провадження в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце засідання суду були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 порушено 09.12.2010.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.05.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів; визнано вимоги, зокрема, ПАТ «Сведбанк» на суму 263 749,97 грн.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 20.09.2011 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося 02.08.2016 з заявою про заміну кредитора у справі в порядку ст. 25 ГПК України, а саме, ПАТ "Сведбанк" на ТОВ "Кредитні ініціативи" (т.12 а.с.144-146).

В обґрунтування заяви товариство посилалося на те, що 28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до якого банк відступив свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. В свою чергу, 28.11.2012 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Оскільки, внаслідок укладання договорів факторингу ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу кредитора за договором від 16.01.2007 №2301/01107/88-749 та від 14.12.2005 №16.06-04/265-К позичальником яких є ОСОБА_3, товариство просило замінити кредитора у справі його правонаступником.

Суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. 33, 34 ГПК України, відмовив у задоволенні заяви з підстав відсутності належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують перехід до нового кредитора права вимоги до боржника.

Окрім того, місцевий господарський суд вказав, що заявником клопотання не подано вказаних доказів не зважаючи на висновки судів в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 02.10.2016, постанові Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 та постанові Вищого господарського суду України від 18.05.2016.

Відповідно до ст. 25 ГПК України, у разі заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 25 ГПК України, являє собою перехід процесуальних прав та обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Отже, процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником). У зв'язку з чим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов'язків до іншої особи - правонаступника.

При цьому в силу імперативних приписів статті 33 ГПК України обов'язок доведення факту правонаступництва (у даному випадку - переходу відповідного права вимоги) покладається на зацікавлену сторону (у даному випадку - нового кредитора).

Втім, судом першої інстанції встановлено ненадання новим кредитором у порушення зазначених вимог процесуального законодавства оригіналів та належним чином оформлених копій текстів договорів факторингу та додатків до нього, а також інших первинних документів щодо спірних правовідносин.

Частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Разом з тим, відповідно до ст. 1083 Цивільного кодексу України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Як вбачається з умов п. 2.6 Договору факторингу № 15 від 28.11.2012, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», окрім випадків, передбачених у п. 2.6.5 нижче, наступне відступлення (або будь-яке інше відчуження, в т.ч. передача в заставу) фактором прав вимоги заборгованості до боржників (як в цілому, так і будь-якої її частини) будь-яким третім особам допускається виключно за умови отримання фактором від банку попереднього письмового дозволу (погодження) спостережної ради банку.

У пункті 2.6.5 Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 сторони узгодили, що письмовий дозвіл від банку не потрібен, якщо особа, яка має намір придбати у фактора право вимоги заборгованості від боржників, є банківською установою або фінансовою установою (у тому числі факторинговою установою), яка пов'язана відносинами контролю з банківською установою, або, якщо з моменту укладення цього договору пройшов 1 (один) рік і більше, за умови, що особа, що має намір придбати у фактора право вимоги заборгованості від боржників, має бездоганну репутацію та відповідає усім вимогам, вказаним у п.п. 2.6.1., 2.6.2., 2.6.3. даного договору, а фактор повідомив банк про можливе відступлення права вимоги не менш, як за 5 робочих днів до такого продажу (відступлення).

Докази дотримання ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» умов п. 2.6 Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 при укладенні договору факторингу від 28.11.2012 з ТОВ «Кредитні ініціативи» (переуступці прав вимоги в тому числі і до боржника у даній справі) матеріали справи не містять, що суперечить ст. 1083 Цивільного кодексу України, а отже у суду відсутні підстави для висновку про отримання ТОВ «Кредитні ініціативи» прав вимоги до боржника у даній справ за договором факторингу від 28.11.2012, оскільки останній укладений без погодження із банком (первісним кредитором).

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Матеріали справи також не містять доказів повідомлення боржника про виконання ним свого зобов'язання ані на користь фактора (ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») за договором факторингу № 15 від 28.11.2012, ані фактора (ТОВ «Кредитні ініціативи») за договором факторингу від 28.11.2012.

Вказані вище обставини у своїй сукупності свідчать про недоведеність права вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за укладеним договором факторингу від 28.11.2012, а отже і правонаступництва у даній справі за кредиторськими вимогами ПАТ «Сведбанк» на загальну суму 263 749,97 грн.

Вказані вище обставини справи також були встановлені господарськими судами при розгляді заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» від 18.09.2013 №11813/13 про заміну первісного кредитора правонаступником (ухвала Господарського суду Черкаської області від 02.10.2016, постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 у справі № 10/2456).

При поданні нової заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» не усунуло недоліків, які стали підставою для відхилення клопотання про заміну первісного кредитора правонаступником, зокрема, не подано господарському суду для огляду оригіналів первинних документів на підтвердження грошових вимог до боржника, а також не додано докази передбачені нормами статті 1082 Цивільного кодексу України щодо повідомлення боржника виконати обов'язок новому кредитору.

Разом із тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про позбавлення заявника права подати суду докази, якими обґрунтовуються вимоги, оскільки відповідно до ст. 33 ГПК України обов'язок доведення своїх вимог покладений саме на сторону, а не на господарський суд.

При цьому, у заявника клопотання було достатньо часу та можливостей реалізувати свої процесуальні права та виконати обов'язок з подання суду доказів на підтвердження своїх вимог.

Також, не можуть бути взяті до уваги доводи скарги щодо безпідставного відхилення судом першої інстанції посилання заявника клопотання на постанову Верховного Суду України від 06.07.2015 у справі №711/3130/13-ц, якою, на його думку, встановлені обставини зміни кредитора на ТОВ «Кредитні ініціативи».

Так, вказаною постановою Верховного Суду України від 06.07.2015 не було вирішено справу по суті спірних правовідносин, а направлено справу на новий розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права суду касаційної інстанції. При цьому, Верховний суд лише констатував фактичні обставини щодо подання ТОВ «Кредитні ініціативи» заяви про заміну первісного кредитора правонаступником у межах справи про банкрутство боржника та імовірність задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» в порядку Закону про банкрутство.

Тобто, Верховний Суд України у своєму судовому рішенні не встановлював обставин, які є предметом розгляду у даній справі за поданою ТОВ «Кредитні ініціативи» заявою про заміну первісного кредитора правонаступником.

Разом з тим, місцевий господарський суд правомірно та обґрунтовано відхилив клопотання ліквідатора про припинення провадження з розгляду заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки подана заява містить нові підстави, на які не було посилання у заяві від 18.09.2013 №11813/13.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 23.08.2016 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.08.2016 у справі № 10/2456 про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про заміну кредитора залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко