ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016р. Справа№ 914/744/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Іванчук С.В., суддів Блавацької-Калінської О.М. та Коссака С.М., при секретарі судового засідання Дубенюк Н.А., розглянувши матеріали справи за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Львівської міської ради, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Кіновідеомистецький центр дозвілля Кассандра, м. Львів

про скасування ухвали №4434 Львівської міської ради від 19.03.2015 року в частині затвердження пункту 3 додатка до ухвали

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_2 представник.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутніх представників сторін в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Кіновідеомистецький центр дозвілля Кассандра про визнання незаконним пункту 3 додатку до ухвали Львівської міської ради №4434 від 19.03.2015 року Про затвердження переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації способом викупу та скасування ухвали №4434 Львівської міської ради від 19.03.2015 року в частині затвердження пункту 3 Додатка до ухвали, а саме щодо включення до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу заявником КВЦД ТзОВ Кассандра приміщення за адресою пл. А.Міцкевича, 6/7.

Позовні вимоги обґрунтовані таким. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до п.1 ст.11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» викуп застосовується щодо обєктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп обєкта передбачено законодавчими актами. Згідно із п.3.4.9 Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012-2014 роки, яка затверджена ухвалою міської ради від 12.07.2012р. №1661, викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які: не продано на аукціоні, за конкурсом; якщо право покупця на викуп об'єкта передбачене законодавчими актами з врахуванням переважного права наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, на придбання речі, переданої у найм, у разі її продажу, відповідно до ст. 777 Цивільного кодексу України.

Позивач стверджує, що ТзОВ «Кіновідеомистецький центр дозвілля «Кассандра» не виконувало належно свої обовязки за договором оренди цілісного майнового комплексу №10 від 26.06.2001р. Позивач зазначає, що 21 січня 2016 р. Львівським апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі № 914/2583/15. Відповідно до цієї постанови (набула законної сили, копія - додається) залишено без змін рішення господарського суду Львівської області від 16.10.2015р. у справі № 914/2583/15, яким позов Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради задоволено; розірвано договір оренди цілісного майнового комплексу N9 10 від 26.06.2001р., укладений між Управлінням ресурсів Львівської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Кіновідеомистецький центр дозвілля «Кассандра»; зобов'язано ТзОВ «Кіновідеомистецький центр «Кассандра» повернути УКВ ДЕП ЛМР цілісний майновий комплекс державного комунального підприємства «Кіновідеоцентр «Кассандра», розташований за адресою: пл. Міцкевича, 6/7 у м. Львові.

Позивач зазначає, що ТзОВ «Кіновідеомистецький центр дозвілля «Кассандра» порушило свої зобов'язання щодо використання об'єкта оренди відповідно до умов договору та його призначення, а також у зв'язку із передачею об'єкта оренди в користування третіх осіб без згоди на це орендодавця. Висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для розірвання договору оренди визнано обґрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами.

Встановлені судом порушення умов договору оренди, які свідчать про неналежне виконання орендарем цього договору, існували на момент прийняття оскаржуваної ухвали Львівської міської ради, зокрема, порушення умов договору встановлені судами на підставі актів перевірки №1276-нп/14 від 07.10.2014р. та №719-нп/15 від 15.07.2015р.

Частиною 1 ст. 15 цього Закону передбачено, що приватизація єдиного майнового комплексу підприємства, що приватизується, здійснюється способом продажу на конкурсній основі. Таким чином, законодавчо чітко визначено, що приватизація цілісних майнових комплексів можлива лише на конкурсній основі, а не способом викупу. Все вищезазначене свідчить про те, що ухвала Львівської міської ради від 19.03.2015р. №4434 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу», в частині затвердження пункту 3 додатка до ухвали не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, неупередженості та розсудливості, ухвала прийнята за відсутності в особи, якій дозволено відчужити майно права на викуп орендованої будівлі, а тому ухвала є протиправною в цій частині та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до п.1.1. ОСОБА_3 про управління комунальної власності Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.12.2007 №1100 (із змінами та доповненнями), управління комунальної власності Львівської міської ради є структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської ради. У відповідності до ОСОБА_3 про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 219 від 19.10.2006, до повноважень департаменту економічної політики Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності міста, надання обліку орендних платежів та контролю за їх надходженням. Відповідно до п.п.2.1.,2.2. цього ж ОСОБА_3, основними завданнями управління є: виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова; передача в оренду, відчуження майна комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Враховуючи вище зазначені обставини позивач просить скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19.03.2015р. №4434 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу», в частині затвердження пункту 3 додатка до ухвали .

Ухвалою суду від 21.03.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 12.04.2016р. З метою повного і всестороннього зясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, розгляд справи ухвалою суду від 12.04.2016р. відкладався на 10.05.2016р. Ухвалами суду від 10.05.2016р. строк розгляду спору продовжувався та розгляд справи відкладався на 31.05.2016р.

Ухвалою суду від 31.05.2016р. призначено колегіальний розгляд справи №914/744/16 у складі трьох суддів. На виконання ухвали суду від 31.05.2016р. на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Львівської області та згідно із протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 01.06.2016р., проведено автоматизований розподіл та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Іванчук С.В., суддя Блавацька-Калінська О.М. та суддя Пазичев В.М.Ухвалами суду від 22.06.2016р. та від 05.07.2016р. розгляд справи відкладався .

В звязку з перебуванням у відпустці судді Пазичева В.М., 20.07.2016р. за розпорядженням керівника апарату господарського суду Львівської області та згідно із протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів було проведено автоматичну заміну даного судді у справі №914/744/16, в результаті якого до складу колегії визначено суддю Трускавецького В.П.

Ухвалою суду від 20.07.2016р. розгляд справи відкладався на 14.09.2016р. У звязку із перебуванням з 12.09.2016р. по 16.09.2016р. судді Іванчук С.В. згідно наказу голови господарського суду Львівської області №289-к від 30.08.2016р. на навчанні у Львівському регіональному відділенні Національної школи суддів України, ухвалою суду від 05.09.2016р. розгляд справи призначено на 20.09.2016р. Ухвалами суду від 20.09.2016р.та від 29.09.16р. строк розгляду спору продовжувався та розгляд справи відкладався .

В звязку і тимчасовою втратою працездатності судді Трускавецького В.П., 05.10.2016р. за розпорядженням керівника апарату господарського суду Львівської області та згідно із протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів було проведено автоматизований розподіл, в результаті якого визначено суддю Коссака С.М.

Відповідно до абз.4 п.3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. №18 (з внесеними змінами та доповненнями) перебіг строку вирішення спору починається заново.

В судовому засіданні 10.05.2016р. судом прийнято заяву за вх.№2505/16 від 10.05.2016р. про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд в порядку ст.22 ГПК України збільшити позовні вимоги, а саме визнати незаконним пункт 3 Додатка до ухвали Львівської міської ради №4434 від 19.03.2015 року Про затвердження переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації способом викупу; скасувати ухвалу №4434 Львівської міської ради від 19.03.2015 року в частині затвердження пункту 3 Додатка до ухвали, а саме щодо включення до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу заявником КВЦД ТзОВ Кассандра приміщення за адресою пл.А.Міцкевича, 6/7, розгляд проводився із врахуванням вимог, викладених у даній заяві.

13.09.2016р. через канцелярію суду (вх.№36443/16) від позивача подано пояснення від 12.09.2016р. на позовну заяву.

В судове засідання 26.10.2016р. представник позивача явку забезпечив, який позовні вимоги з врахуванням заяви (вх.№2505/16 від 10.05.2016р.) про збільшення позовних вимог підтримав з підстав викладених у позовній заяві і просить суд позов задоволити.

В судове засідання 26.10.2016р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив. Про причини неявки суду не повідомлено, хоча про дату, місце та час розгляду справи було належним чином повідомлено, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції, внесенням до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвал суду.

У поданому відповідачем відзиві вх.№39031/16 від 29.09.16р. відповідач просить задоволити позовні вимоги позивача, оскільки судовими рішеннями у справі №914/2583/15 встановлено неналежне виконання орендарем умов договору у звязку із чим вказаний орендар не може претендувати на викуп.

В судове засідання 26.10.2016р. представник третьої особи явку забезпечив, надав усні пояснення по справі, проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві (вх.№26170/16 від 22.06.2016р.) на позов та письмових поясненнях (вх.№28601/16 від 05.07.2016р.) на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову. У письмових поясненнях третя особа зазначила, що станом на день прийняття ухвали №4434 від 19.03.2015р., будь-які докази неналежного виконання орендарем умов договору оренди від 26.06.2001 року були відсутні. Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради надавало погодження до проекту оскаржуваної ухвали та враховуючи, що судом повинно бути надано правову оцінку ухвалі № 4434 Львівської міської ради саме станом на день її прийняття, то на думку третьої особи посилання позивача на судові рішення, як на докази порушення орендарем договору оренди, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказаним рішенням договір оренди було розірвано, тобто припинено його дію на майбутнє і в жодному випадку не йшлось про визнання його недійсним, і таке рішення вступило в законну силу лише 21.01.2016 року. З цього слідує, як зазначає третя особа, що договір оренди з часу його укладення створював права і обовязки для обох сторін, в тому числі і породжував можливість використати право на приватизацію обєкту оренди і порядку, визначеному законом та вказаний договір діяв на момент прийняття Львівською міською радою оспорюваного рішення. Тобто на думку третьої особи, жодних передумов, які б унеможливлювали прийняття Львівською міською радою ухвали № 4434 станом на 19.03.2015р. не існувало, а тому вказана ухвала прийнята на підставі та у спосіб, визначений законом та в повній мірі відповідає вимогам закону. Крім цього, третя особа у письмових поясненнях зазначила, що не будучи власником спірного обєкту, а виконуючи виключно функціональні завдання, позивач не являється субєктом порушеного права і не може заявляти про таке в судовому порядку та вимагати захисту, оскільки власного, а не делегованого, права щодо спірного обєкту у позивача немає.

26.10.16р. третьою особою через канцелярію суду надано додаткові письмові пояснення із документами долученими до пояснень. У даних поясненнях третя особа стверджує, що ТзОВ «Кіновідеомистецький центр дозвілля «Кассандра» належним чином виконував умови договору оренди № 10 від 26.06.2001 року, зокрема зазначає, щодо порушень договору оренди зазначених позивачем , то п.п. 6.2,6.3 договору оренди цілісного майнового комплексу № 10 від 26 червня 2001 року передбачено права орендаря щодо передачі в суборенду та внесення змін, реконструкції, технічного переозброєння та іншого поліпшення орендованого майна. Відповідно до наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 36-0 від 02.08.2011 року ТзОВ «Кіновідеомистецький центр дозвілля «Кассандра» було надано дозвіл на передачу в суборенду ТзОВ «ОСОБА_4 Україна» частину нежитлових приміщень 1-го поверху під індексами № 6-1-6-5, загальною площею 116,6 м.кв. для торгівлі взуттям на термін до 31.07.2014 року без права приватизації суборендованих приміщень. Розпорядженням Галицької районної адміністрації № 449 від 12.05.2003 року затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району м. Львова та дозволено реконструкцію нежитлових приміщень на пл. Міцкевича,6/7 в м. Львові. Управлінням архітектури та містобудування Львівської міської ради 22.03.2004 року за вих. № 2-1004/20 погоджено проект реконструкції та капітального ремонту приміщень кінотеатру на пл. Міцкевича, 6/7 в м. Львові.

02.08.2004 року за вих. № 366/04 Інспекцією ДАБК виконавчого комітету Львівської міської ради надано дозвіл ТзОВ «Кіновідеомистецький центр дозвілля «Кассандра» на виконання будівельних робіт з реконструкції та капітального ремонту приміщень кінотеатру ім. Л.Українки на пл. Міцкевича, 6/7 в м. Львові.

Третя особа зазначає, що приватизація шляхом викупу вказаного об'єкту, з врахуванням його особливостей та віднесення до певної приватизаційної групи, регулюються ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію). Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється з ініціативи державного органу приватизації, уповноваженого органу управління чи покупця. Відповідно до частини 5 ст. 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Орган приватизації розглядає подану заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає підприємство до переліків, зазначених у частині першій цієї статті. Результати розгляду не пізніш як через місяць з дня подання заяви доводяться до заявника у письмовій формі. Як вбачається з протоколу Постійної комісії комунального майна та власності Львівської міської ради від 29.11.2011 року Управлінням комунальної власності подано інформацію до комісії про включення об'єктів оренди в перелік, що підлягають приватизації способом викупу КВЦД ТзОВ «Кассандра» по пл. Міцкевича, 6/7, яке за погодженням комісії було внесено на пленарне засідання Львівської міської ради. Відмова у приватизації можлива тільки у випадках, коли: особа, яка подала заяву, не може бути визнана покупцем підприємства, або є законодавчо встановлене обмеження на приватизацію цього підприємства, або не затверджено переліків згідно з Законом України ,.Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Як вбачається з норм Закону України „Про місцеве самоврядування", рада на власний розсуд встановлює доцільність способу відчуження комунального майна, при чому, дане право не обмежується будь-якими додатковими умовами. Виходячи з наведеного, третя особа просить відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

26.06.2001р. між Управлінням ресурсів Львівської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю кіновідеомистецький центр дозвілля Кассандра (орендар) укладено договір №10 оренди цілісного майнового комплексу, відповідно до п.1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування цілісний майновий комплекс державного комунального підприємства «Кіновідеоцентр «Кассандра», розташованого за адресою: м.Львів, пл.Міцкевича, 6/7. Підпунктом 10.1. договору №10 від 26.06.2001р. встановлено, що договір діє з 1 червня 2001р. до 1 червня 2021р. строком на двадцять років.

Ухвалою Львівської міської ради від 19.03.2015 року №4434 Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу затверджено перелік обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу. Зокрема, пунктом 3 цієї ухвали затверджено обєкт, який підлягає приватизації шляхом викупу, адреса обєкта приватизації м.Львів, пл.Міцкевича, 6/7, орендар КВЦД ТзОВ «Кассандра» (ЦМК, заг. площа 307,5 кв.м.). Як вбачається із змісту ухвали Львівської міської ради №4434 від 19.03.2015р., та зазначено третьою особою, обєкт оренди визначений у додатку був погоджений управлінням комунальної власності Львівської міської ради і постійною комісією комунального майна та власності.

Рішенням господарського суду Львівської області від 16.10.2015р. у справі №914/2583/15 позов Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Кіновідеомистецький центр дозвілля Кассандра за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП ОСОБА_5 про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу №10 від 26.06.2001р. та зобовязання повернути обєкт оренди, задоволено, вирішено розірвати договір оренди цілісного майнового комплексу №10 від 26.06.2001р. та зобовязано повернути обєкт оренди. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р., рішення господарського суду Львівської області від 16.10.2015р. у справі №914/2583/15 залишено без змін, апеляційну скаргу залишено без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 21.03.2016р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р. та рішення господарського суду Львівської області від 16.10.2015р. у справі №914/2583/15 залишено без змін, а касаційну скаргу залишено без задоволення.

Оскаржувана ухвала відповідно до її преамбули прийнята: «Керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», з метою виконання завдань, визначених Програмою приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012-2014 роки».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» об'єктами малої приватизації є: єдині майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, які можуть бути виділені в самостійні суб'єкти господарювання - юридичні особи (у тому числі ті, що передані в оренду, перебувають у процесі реструктуризації), на яких середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік не перевищує 100 осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за такий період не перевищує 70 мільйонів гривень та/або вартості майна яких недостатньо для формування статутного капіталу акціонерного товариства, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (група А); окреме індивідуально визначене майно, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано (група А); окреме індивідуально визначене майно, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано (група А);об'єкти незавершеного будівництва, законсервовані об'єкти, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (група Д); об'єкти соціально-культурного призначення, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані, крім тих, що не підлягають приватизації (група Ж).

Відповідно до ст. 3,1 ст.11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни). Викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що включивши до переліку п. 3 відповідач порушив місцеву програму приватизації, Закон України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Закон України «Про приватизацію державного майна».

Як вбачається із матеріалів справи місцева програма приватизації затверджена ухвалою Львівської міської ради від 12.07.2012р. «Про затвердження Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012-2014 роки» стосувалась лише приватизації протягом 2012-2014 років, а оскаржувана ухвала була прийнята 19.03.2015р., доказів в підтвердження дії даної програми на 2015р. суду не представлено. Згідно з п.3 ст.7 зазначеного Закону включення обєктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації чи покупців. Доказів в підтвердження порушення умов затверджених Програм приватизації майна комунальної власності м. Львова які діяли на час звернення із заявою третьої особи про включення обєкта до переліку обєктів, що підлягають приватизації чи у 2015р. на час прийняття оспорюваної ухвали, суду не представлено.

Згідно із ч. 2 ст. 777 Цивільного кодексу наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Пункт 5 ст.7 цього Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) передбачає обовязок органу приватизації (у разі відсутності підстав для відмови у приватизації) включити підприємство до переліків, зазначених у частині 1 цієї статті. Таким чином, нормами чинного законодавства передбачена імперативна норма щодо прийняття місцевою радою рішення про включення спірного приміщення до переліку обєктів, які підлягають приватизації шляхом викупу.

Позивач покликається на акти обстеження, як підставу для встановлення неналежного виконання умов договору та визнання ухвали сесії міської ради протиправною в частині п. 3, додатку, а саме: акт обстеження №1424-НП/13 від 21.11.2013р, №1276-нп114 від 07.10.2014р. та Акт №719-нп/15 від 15.07.2015р. відповідно до яких орендар ТОВ КВЦД «Кассандра» самовільно передав приміщення в суборенду та перепланував приміщення без погоджень з орендодавцем на пл.Міцкевича, 6/7 , а також використовує обєкт оренди не за призначенням. При цьому, як вбачається із змісту акта №1276-нп114 від 07.10.2014р., орендодавцем попередньо надавалася згода передати приміщення в суборенду та зазначено про звернення про продовження такого дозволу.

Як вбачається із копій документів долучених до справи, розпорядженням Галицької районної адміністрації № 449 від 12.05.2003 року, яким затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району м. Львова (протокол №2 від 01.04.03р.) та дозволено реконструкцію нежитлових приміщень на пл. Міцкевича,6/7 в м. Львові. 02.08.2004 року за вих. № 366/04 Інспекцією ДАБК виконавчого комітету Львівської міської ради надано дозвіл ТзОВ «Кіновідеомистецький центр дозвілля «Кассандра» на виконання будівельних робіт з реконструкції та капітального ремонту приміщень кінотеатру ім.. Л.Українки на пл. Міцкевича, 6/7 в м. Львові.

Відповідно до наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 36-0 від 02.08.2011 року ТзОВ «Кіновідеомистецький центр дозвілля «Кассандра» було надано дозвіл на передачу в суборенду ТзОВ «ОСОБА_4 Україна» частину нежитлових приміщень 1-го поверху під індексами № 6-1-6-5, загальною площею 116,6 м.кв. для торгівлі взуттям на термін до 31.07.2014 року без права приватизації суборендованих приміщень.

Відтак, за даних обставин, наявність погоджень щодо передачі обєкта оренди в суборенду , та наявність дозволу на реконструкцію обєкта оренди, спростовують твердження позивача щодо неналежного виконання умов договору саме за вказаних обставин.

Акт №719-нп/15 від 15.07.2015р. на який посилається позивач складено після прийняття оспорюваної ухвали відповідачем, відтак даний документ не міг бути врахований при прийнятті ухвали Львівської міської ради.

Також слід зазначити, що суд не може визнати акти обстеження достатніми доказами порушення умов договору, оскільки як вбачається із матеріалів справи орендар, якому було надано право приватизації способом викупу відповідно до оскаржуваної ухвали мав чинний договір оренди № 10 від 26.06.2001р. на момент прийняття відповідної ухвали.

Розірвання договору за рішенням суду від 16.10.2015р. у справі №914/2583/15, яке набрало законної сили 21.01.2016р. лише припинило зобов'язання з моменту набрання законної сили відповідного рішення, а не скасовано зобов'язання взагалі, тому за таких обставин договір № 10 від 26.06.2001р. діяв на момент прийняття Львівською міською радою оспорюваної ухвали. (Анологічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 09.04.2014р. у справі №30/73-07(25/457-06)).

Покликання позивача на те, що третьою особою в порушення ч.1 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного майна» разом із заявою не подано бізнес-план або техніко-економічне обґрунтування післяприватизаційного розвитку обєкта не можуть бути прийняті до уваги оскільки в підтвердження даної обставини не подано належних та допустимих доказів. Витяг із документа, у якому зазначено перелік додатків позивачем долучено без основного документа - заяви, без зазначення ідентифікації даного документа та особи, яка його склала чи підписала, що не дозволяє встановити з якого саме документа даний витяг, тому за даних обставин неможливим є встановити що даний перелік документів (додаток) доданий саме до заяви третьої особи щодо викупу спірного обєкта нерухомості, а вітдак даний документ є неналежним доказом та не підтверджує інформацію зазначену позивачем в обгрунтування порушення ч.1 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Як вбачається із долученої копії заповненого бланку заяви про включення обєкта до переліку обєктів, що підлягають приватизації щодо спірного майна, поданої третьою особою, за вхідним номером Управління ресурсів Львівської міської ради 1203-518 від 03.02.03р., у додатках до даного бланку заяви не включено такого додатку як бізнес-план або техніко-економічне обґрунтування післяприватизаційного розвитку обєкта.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно із ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності здійснюють безпосередньо територіальна громада, та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст.29 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати обєкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати. Використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування обєктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно із п.31 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ст.7 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом; викупу.

Згідно з п.3 ст.7 зазначеного Закону включення обєктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється з ініціативи державного органу приватизації, уповноваженого органу управління чи покупця.

Абзац 1 п. 5 ст.7 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) визначає, що орган приватизації розглядає подану заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає підприємство до переліків, зазначених у частині першій цієї статті. Результати розгляду не пізніш як через 20 днів з дня подання заяви доводяться до заявника у письмовій формі. Абзацом 2 п. 5 ст.7 цього Закону встановлено підстави відмови у приватизації, а саме у випадках, коли: відсутні необхідні документи, що подаються разом з пропозиціями стосовно включення об'єкта до переліку; є законодавчо встановлене обмеження на приватизацію цього підприємства; не затверджено переліків, передбачених частиною першою цієї статті. Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється з ініціативи державного органу приватизації, уповноваженого органу управління чи покупця.

Як вбачається з протоколу Постійної комісії комунального майна та власності Львівської міської ради від 29.11.2011 року Управлінням комунальної власності подано інформацію до комісії про включення об'єктів оренди в перелік, що підлягають приватизації способом викупу КВЦД ТзОВ «Кассандра» по пл. Міцкевича, 6/7, яке за погодженням комісії було внесено на пленарне засідання Львівської міської ради.

Доказів в підтвердження наявності підстав для відмови у приватизації суду не представлено. Відтак, враховуючи вище викладене, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015р. №4434 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу», в частині затвердження пункту 3 додатку до ухвали, щодо обставин зазначених позивачем, суд дійшов висновку, що така прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інших доказів у підтвердження невідповідності оспорюваної ухвали Конституції або законам України та обґрунтувань даних обставин суду не надано.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач у своєму позові покликається на реалізацію прав, передбачених ОСОБА_3 про Управління комунальної власності Львівської міської ради, затвердженим рішенням виконкому від 07.12.2007 року № 1100 (чинне на момент спірних правовідносин).

Згідно із п. 1.1 ОСОБА_3 «Про управління комунальної власності Львівської міської ради» останнє є структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської ради, утвореним відповідно до ухвал міської ради від 06.07.2006р. № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання». Управління є підзвітним і підконтрольним міській раді, виконавчому комітету, міському голові та підпорядкованим директору департаменту (п. 1.2 зазначеного ОСОБА_3).

Відповідно до п. 4.1 вказаного ОСОБА_3 до компетенції Управління комунальної власності Львівської міської ради належить реалізація політики органів місцевого самоврядування Львова у сфері управління майном, що належить до власності територіальної громади міста (комунальної власності міста) однак відсутні будь-які повноваження та (або) компетенція щодо оскарження рішень, прийнятих органом до підпорядкування якого належить зазначене Управління.

При цьому необхідно врахувати, що згідно п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Відтак, заважаючи на юридичну силу та зміст Закону і ОСОБА_3, оскаржувана ухвала прийнята в межах компетенції відповідача та не вказує на порушення прав позивача в цій частині. Інших покликань на порушення прав чи законних інтересів позивач не зазначає. Покликання позивача на норми п. 1 ст.11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Програму приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012-2014 роки, Закон України «Про приватизацію державного майна» не є такими, що вказують на порушення прав позивача.

Звернення до суду за захистом, відновленням порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості захистити, відновити порушені права та інтереси, застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невідємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізувати його в повному обємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя.

Позов це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного субєктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову. Позивач це особа, яка звертається до суду за захистом свого порушеного права чи законного інтересу. Позивач, як структурний підрозділ Львівської міської ради виконує рішення ради в силу вимог наведених вище норм законодавства про місцеве самоврядування. Позивач не довів належними та допустимими доказами факт порушення його права в контексті прийняття оскаржуваної ухвали Львівської міської ради.

Позивач покликається на п.23 розділу 1 ОСОБА_3 про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14.07.16р. №777 згідно до якого до повноважень виконавчих органів міської ради належить звернення до суду з позовними заявами про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся із даним позовом до суду 17.03.16р. вх. №791 згідно печатки канцелярії суду, відтак за даних обставин безпідставним є посилання на повноваження, якими було наділено позивача ОСОБА_3 про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14.07.16р. №777, тобто після подання позову.

ОСОБА_3 «Про управління комунальної власності Львівської міської ради» (чинним на момент спірних правовідносин та на момент звернення до суду) щодо управління яке є структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської ради встановлено перелік повноважень, якими не передбачено право звернення управління комунальної власності Львівської міської ради до суду з позовами та право оскарження рішень, ухвал, розпоряджень Львівської міської ради. З огляду на припис ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, у разі звернення з відповідним позовом слід з'ясувати наявність у позивача передбаченого законодавчим актом повноваження на подання позову до суду. Якщо позов подано за відсутності передбачених законом повноважень, господарський суд повинен з цієї підстави відмовити в позові.

Отже, враховуючи наведене вище, позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами факт незаконності прийняття Львівською міською радою ухвали від 19.03.2015 року №4434 Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу, а саме в частині затвердження обєкта приватизації шляхом викупу, зазначеного у п. 3, а також порушення прав позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України від 21.05.97 року N 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні").

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). (Рішення Конституційного суду України у справі № 1-9/2009 від 16 квітня 2009року № 7-рп/2009).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та підлягають відмові.

Судові витрати необхідно віднести на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.10.2016р.

Головуючий суддя Іванчук С.В.

суддя Блавацька-Калінська О.М.

суддя Коссак С.М.