РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2016Справа №910/16002/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Діалсервіс»

про стягнення заборгованості у розмірі 781 054,83 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Щербина М.В. (довіреність № 061-11973/10 від 13.09.2016);

від відповідача: Лавренова Н.О. (довіреність № б/н від 15.09.2016);

Молічева Ю.К. (довіреність № 19/10-001 від 19.10.2016),

В С Т А Н О В И В:

30.08.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Діалсервіс» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 781 054,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між ним та відповідачем був укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти № 318 КВ від 31.03.2015 (далі - договір), згідно з умовами якого відповідач зобов'язувався передати позивачу замовлений ним товар, а позивач зобов'язувався вказаний товар прийняти та оплатити вчасно і в повному обсязі.

Позивач звернувся до відповідача із заявкою на постачання № 061-580/ккт від 05.08.2015, проте відповідач, в порушення умов договору, товар, зазначений у заявці позивачу не передав.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 781 054,83 грн.

Провадження у справі № 910/16002/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2016 та призначено її розгляд на 19.09.2016.

19.09.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні представник відповідача надав суду пояснення щодо обставин справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 розгляд справи відкладено на 03.10.2016.

03.10.2016 у судовому засіданні представник позивача подав пояснення щодо розрахунку вартості товару, зазначеного у заявці на постачання № 061-580/ккт від 05.08.2015.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зазначив, що відсутність можливості здійснити поставку товару за заявкою на постачання № 061-580/ккт від 05.08.2015 була спричинена відхиленням усіх замовлень виробником такого товару, проте відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів для забезпечення належного виконання зобов'язання за договором. Тому вважав позовні вимоги безпідставними та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 розгляд справи відкладено на 25.10.2016.

25.10.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав заяву про сплив позовної давності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Подав письмові пояснення, вважав, що оскільки відповідачем обов'язок щодо поставки товару протягом строку дії договору не виконаний, то вимоги про стягнення штрафних санкцій є правомірними.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, просив суд в задоволенні позову відмовити. Подав додаткові пояснення, у яких зокрема, зазначив, що відповідач діяв добросовісно та вжив усі можливі та залежні від нього заходи з метою недопущення порушення зобов'язання.

В судовому засіданні 25.10.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

31.03.2015 між Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач або замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Діалсервіс» (далі - відповідач або учасник) був укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти № 318 КВ (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що учасник зобов'язується у 2015 році поставити замовнику, а замовник прийняти та оплатити 32.50.1, Інструменти і прилади медичні, хірургічні та стоматологічні (витратні матеріали для гемодіалізу, 7 найменувань (32.50.13-53.00; 32.50.13-79.00), зазначені у специфікації (додаток 1) (далі - товари), в тому числі:

- капілярний діалізатор, площею 1,3-1,5 м.кв. - 7549 од.;

- капілярний діалізатор, площею 1,6-1,8 м.кв. - 29733 од.;

- капілярний діалізатор, площею 1,9-2,1 м.кв. - 5500 од.;

- кровопровідна магістраль до діалізатора (артерія-вена) - 43382 од.;

- фістульна голка венозна - 42782 од.;

- фістульна голка артеріальна - 42782 од.;

- порошковий картридж основного компоненту BiCart або еквівалент з вмістом сухого бікарбонату від 650 г - 33282 од.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, кількість, ціна за одиницю та загальна сума товарів зазначені в специфікації (додаток 1).

Згідно з п. 3.1 договору сума цього договору становить 41 740 702,14 грн, у тому числі ПДВ - 2 730 700,14 грн (ціна договору визначається з урахуванням розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України).

24.06.2015 сторонами була укладена додаткова угода № 4 до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 318 КВ від 31.03.2015 (далі - додаткова угода № 4), згідно з умовами якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 3.1 договору та визначили, що сума цього договору становить 30 210 529,80 грн, у тому числі ПДВ - 1 976 389,80 грн, а також погодились викласти специфікацію (додаток 1 до договору) у новій редакції (додаток 1 до даної додаткової угоди).

Пунктом 3.4 договору передбачено, що ціна на імпортований товар може змінюватись без збільшення загальної суми договору при зміні офіційного курсу гривні до долара США пропорційно такій зміні. Зміною курсу є різниця між курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на день розкриття пропозицій конкурсних торгів (18.03.2015) та встановленим НБУ на день здійснення поставки.

Відповідно до п. 6.3.1 договору учасник зобов'язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Строк поставки товарів - 10 днів від дати письмової заявки замовника (п. 5.1 договору).

Згідно з п. 7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань учасник сплачує замовнику штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару за кожний день затримки.

Позивач звернувся до відповідача із заявкою на постачання № 061-580/ккт від 05.08.2015, проте відповідач, в порушення умов договору, товар, зазначений у заявці, позивачу не передав.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 781 054,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 вказаної статті).

Заперечуючи проти задоволення заявлених позивачем вимог, відповідач зазначив у відзиві на позовну заяву, що відсутність можливості здійснити поставку товару за заявкою на постачання № 061-580/ккт від 05.08.2015 була спричинена відхиленням усіх замовлень виробником такого товару, проте відповідачем вжито усі можливі дії, спрямовані на забезпечення належного виконання зобов'язань за договором.

Так, з матеріалів справи вбачається, що придбання відповідачем товару, поставка якого передбачена умовами договору № 318 КВ від 31.03.2015, здійснювалось на підставі контракту DS2012 від 10.01.2012, укладеного між відповідачем та Gambra East s.r.o. (Чеська Республіка), яке в свою чергу було ексклюзивним дистриб'ютором та мало виключне право розповсюджувати, продавати і надавати послуги з сервісної підтримки в Україні продукції, виробленої компанією Gambrо Lundia АВ (Швеція) або будь-якою з афілійованих компаній, що підтверджується довіреністю від 29.05.2013, копія якої долучена до матеріалів справи.

Листом від 15.06.2015 Gambra East s.r.o. повідомило відповідача про те, що з 30.06.2015 дистриб'юторська угода між Gambra East s.r.o. та виробником продукції - Gambrо Lundia АВ, буде розірвана, а виробник продукції відхилив усі замовлення Gambra East s.r.o. на продукцію, необхідну для виконання зобов'язань перед відповідачем.

Викладені обставини унеможливили придбання продукції, виробленої компанією Gambrо Lundia АВ, та, відповідно, виконання заявки на постачання № 061-580/ккт від 05.08.2015.

У зв'язку з цим, відповідач звернувся до позивача з листом № 19/06-03 від 19.06.2015 та повідомив останнього про вищенаведені причини припинення постачання продукції, виробленої компанією Gambrо Lundia АВ та будь-яких її афілійованих компаній, на територію України.

Листом № 08/07-03 від 08.07.2015 відповідач запропонував позивачу змінити предмет договору та здійснювати закупівлю аналогічної продукції інших виробників: Nipro (Японія), Allmed Medical GmbH (Німеччина), яка повністю сумісна з обладнанням для гемодіалізу, наявним у лікувально-профілактичних установах міста Києва, відповідає медико-технічним вимогам, має нижчу вартість та характеризується низкою покращених якостей.

Листом № 16/11-01 від 16.11.2015 відповідач повторно звернувся до позивача та, зокрема, повідомив, що у випадку погодження здійснення заміни продукції, виробництва компанією Gambrо Lundia АВ, на аналогічні вироби покращеної якості, відповідачем буде здійснена поставка решти товару протягом 10 днів.

Однак, сторони договору № 318 КВ від 31.03.2015 не дійшли згоди щодо зміни його умов та заміни предмету закупівлі аналогічною продукцією інших виробників, а саме: Nipro (Японія) та Allmed Medical GmbH (Німеччина).

Водночас, суд зазначає, що в межах виконання договору № 318 КВ від 31.03.2015, специфікацією (додаток 1 до додаткової угоди № 4) була передбачена поставка не лише товарів, вироблених компанією Gambrо Lundia АВ та її афілійованими компаніями, а й товарів, виробництва компанії Nipro (Японія).

А 27.05.2016 між позивачем та відповідачем був укладений договір про закупівлю за державні кошти № 415 КВ (копію якого долучено до матеріалів справи представником відповідача із додатковими поясненнями 25.10.2016), умовами якого передбачено постачання продукції, аналогічної тій, постачання якої було передбачено договором № 318 КВ від 31.03.2015, однак виробництва компаній Nipro (Японія) та Allmed Medical GmbH (Німеччина), тобто компаній, продукція яких була запропонована на заміну по договору № 318 КВ від 31.03.2015.

Незважаючи на вищевикладене, 03.12.2015 сторонами була укладена додаткова угода № 5 до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 318 КВ від 31.03.2015 (далі додаткова угода № 5), згідно з умовами якої у зв'язку з припиненням постачання товарів компанією Gambrо Lundia АВ (Швеція) на адресу субдистриб'ютора продукції Gambrо в Україні (відповідача) та відмовою позивача від запропонованого відповідачем покращення якості предмету закупівлі договору про закупівлю товарів за державні кошти № 318 КВ від 31.03.2015, сторони, на підставі ст. ст. 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, домовились про розірвання договору про закупівлю товарів за державні кошти № 318 КВ від 31.03.2015.

Згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Водночас, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 3 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності,розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення та належного виконання ним зобов'язання з врахуванням інтересів іншої сторони договору та забезпечення загальногосподарського інтересу, проте позивачем пропозиції відповідача були відхилені.

Крім того, суд зазначає, що згідно з поясненнями, поданими представником позивача 03.10.2016, позивач в межах виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти № 318 КВ від 31.03.2015 неодноразово звертався до відповідача із заявками на поставку товарів: № 061-243/ккт від 03.04.2015, № 061-279/ккт від 22.04.2015, № 061-338/ккт від 22.05.2015, № 061-388/ккт від 17.06.2015 та № 061-580/ккт від 05.08.2015. Тому у останній редакції специфікації (додаток 1 до додаткової угоди № 4) кожну позицію товарів відображено з урахуванням вже здійснених відповідачем поставок. Так, примітка «(поставка 1)» відображає поставку товару, здійснену на виконання заявки № 061-243/ккт від 03.04.2015, примітка «(поставка 2)» відображає поставку товару, здійснену на виконання заявки № 061-279/ккт від 22.04.2015 і так далі.

Врахувавши вищенаведені пояснення позивача суд встановив, що відповідно до специфікації (додаток 1 до додаткової угоди № 4) відповідачем за усіма попередніми заявками на поставку товару, окрім спірної, було здійснено поставку товару на загальну суму 19 567 507,30 грн.

Водночас, пунктом 2 додаткової угоди № 5 передбачено, що сторони дійшли згоди зменшити суму договору з 30 210 529,80 грн, у тому числі ПДВ - 1 976 389,80 грн, до 19 567 507,30 грн, в тому числі ПДВ - 1 280 117,30 грн.

А відповідно до п. 4 додаткової угоди № 5 всі зобов'язання сторін з виконання умов договору припиняються після набрання чинності цією додатковою угодою.

Дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання представниками сторін (п. 5 додаткової угоди № 5).

Таким чином, з урахуванням положень п. 2 додаткової угоди № 5, відповідач виконав зобов'язання з поставки товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 318 КВ від 31.03.2015 в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 549 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) настають у разі порушення зобов'язання.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що з урахуванням змін, внесених п. 2 додаткової угоди № 5, сума договору становить 19 567 507,30 грн, відповідач передав позивачу товар на загальну суму 19 567 507,30 грн, а позивачем відхилені пропозиції відповідача, спрямовані на забезпечення належного виконання зобов'язання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено порушення відповідачем зобов'язання з поставки товару, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 781 054,83 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

25.10.2016 представник відповідача подав заяву про сплив позовної давності, вважав що встановлений законодавством строк позовної давності для звернення до суду із вимогами, заявленими позивачем у даному спорі, сплив, та поновленню не підлягає, оскільки не являється процесуальним строком. У зв'язку з цим, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 роз'яснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено, що підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору відсутні, тому суд відмовляє в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості та не застосовує положення законодавства щодо позовної давності.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір покладається на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягає.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

У позові Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01 листопада 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань