донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.11.2016 справа №908/11/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівЛомовцевої Н.В. Колядко Т.М., Татенко В.М.
при секретарі судового засідання Склярук С.І.
за участю представників:
від позивача: Павлючок А.М. - за довіреністю
від відповідача:Смирнова Ю.В. - адвокат за договором
від третьої особи:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від10.02.2016р.
по справі№908/11/16 (суддя Колодій Н.А.)
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Індичка» с.Кровне, Сумський район, Сумська область
до відповідача: за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаФізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Запоріжжя Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 м. Мелітополь, Запорізька область
простягнення 31 810,99грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство «Сумський Бекон» с.Кровне, Сумський район, Сумська область звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Запоріжжя про стягнення 29245 грн., які складаються з 25109,63 грн. основного боргу, 315,18 грн. - 3% річних, 2565,21 грн. пені та 1255,48 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору.

20.01.2016р. до господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява (вих. б/н від 19.01.2016 р.), якою позивач просив збільшити розмір позовних вимог. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 31 810,99 грн., які складаються з 25109,63 грн. основного боргу, 315,18 грн. - 3% річних, 5 130,70 грн. пені та 1 255,48 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.02.2016р. у справі №908/11/16 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство «Сумський Бекон» 25 109,63грн. основного боргу, 315,18грн. - 3% річних, 5 130,70грн. пені, 1 255,48грн. штрафу, 1218,00грн. судового збору.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 м.Запоріжжя, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 10.02.2016р. по справі №908/11/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Підставами для скасування рішення господарського суду скаржник вважає порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що такий документ ним не підписувався, в розділі «прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» міститься підпис невстановленої особи без зазначення прізвища, ім'я та по-батькові, посади та будь-якого посилання на наявність повноважень діяти від імені покупця.

Скаржник зауважує, що договір-заявка №27/07-15 від 17.07.2015р., а також акт приймання-передачі наданих послуг не містять будь-якої інформації або посилань на виконання договору поставки №31 від 09.07.2015р., кількість товару за позовом або даними відповідача.

Відповідач також зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутній рахунок-фактура на спірну поставку, а також докази направлення його на адресу відповідача, тому неможливо встановити факт прострочення зобов'язання.

Представник відповідача у судове засідання прибув, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі з урахуванням додаткових пояснень.

Представник позивача у судове засідання прибув, заперечував проти доводів апеляційної скарги, надав відзив.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, причини неприбуття не повідомив.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Виходячи з пояснень відповідача, апеляційним судом ухвалою від 29.03.2016р. до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_8 м.Мелітополь, Запорізька область, який направив пояснення щодо передачі вантажу відповідачу.

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство «Сумський Бекон» с. Кровне, Сумський район, Сумська область ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.06.2016р. у справі №908/11/16 здійснено зміну назви позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Індичка».

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство «Сумський Бекон» (постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 (покупець) був укладений договір № 31 (далі за текстом -Договір), згідно з умов якого сторони передбачили, що постачальник відповідно до умов договору зобов'язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у накладних (товарно-транспортних або товарних), що виписуються на кожну партію товару та вважається невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 2.1. Договору загальна сума договору складається із сум конкретних поставок, що здійснені протягом терміну дії договору та які вказуються в накладній на момент її підписання.

Відповідно до п. 2.3. Договору загальна сума договору визначається виходячи з цін на товар і загальної кількості товару всіх партій (згідно з накладними), проданого відповідно до умов даного договору.

Пунктом 4.11. Договору передбачено, що товар вважається переданим постачальником та прийнятий покупцем, після підписання представником покупця товарної накладної, що свідчить про приймання товару по якості та кількості та про відсутність претензій поставленого товару зі сторони покупця до постачальника.

Згідно з п. 6.1. Договору договір набирає чинності з моменту підписання і діє протягом року. В свою чергу, пунктом 6.4. Договору передбачено, що розірвання договору не звільняє сторони від проведення взаєморозрахунків по виконаних до припинення Договору зобов'язаннях.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи міститься договір - заявка № 27/07-15 від 27.07.2015р. на перевезення ватажу автомобільним транспортом Фізичної особи - підприємцем ОСОБА_8, який значиться в товарно-транспортній накладній № Р2347 від 27.07.2015 р. як перевізник. Умови договору перевізник виконав в повному обсязі, про що свідчить Акт приймання - передачі наданих послуг по договору заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом (копії договору - заявки та Акт містяться в матеріалах справи).

Як вбачається з пояснень перевізника - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, який залучений до участі у справі як третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, товар на загальну суму 25 109,63 грн., а саме кістковий залишок в кількості 10 043,850 кілограм, передано перевізником за товарно-транспортною накладною № Р2347 від 27.07.2015р. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 м.Запоріжжя

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 м.Запоріжжя висловила заперечення проти отримання спірної продукції та посилалась на відсутність її підпису на товарно-транспортній накладній та довіреності, виданої іншому представнику, а також підроблену печатку, представлену на цій накладній.

Виходячи з підстав позову, пояснень третьої особи та доводів відповідача, апеляційним судом з метою повного, всебічного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи призначено комплексну судову-почеркознавчу та технічну експертизу документів та відтиску печатки, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Для дослідження експерту поставлені наступні питання: 1) чи виконаний підпис на кожному аркуші Договору поставки від 09.07.2015р. №31 в графі "Покупець" Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 чи іншою особою?; 2) чи виконаний підпис на товарно-транспортній накладній від 27.07.2015р. №Р2347 в графі "Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)" Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 чи іншою особою?; 3) чи нанесено відтиск печатки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на кожному аркуші Договору поставки від 09.07.2015р. №31 в графі "Покупець", якою нанесено відтиск у вільних зразках відтисків печатки, які слід витребувати у відповідача, та в експериментальних зразках відтисків печатки?; 4) чи нанесено відтиск печатки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на товарно-транспортній накладній від 27.07.2015р. №Р2347 в графі "Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)", якою нанесено відтиск у вільних зразках відтисків печатки, які слід витребувати у відповідача, та в експериментальних зразках відтисків печатки?

Листом Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 25.09.2016р. №7121/1713 справу №908/11/16 повернуто без виконання комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертиз, у зв'язку з несплатою вартості їх проведення.

Як позивач так і відповідач остаточно відмовились від оплати послуг за проведення комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертиз. Разом з тим, висновок експерта, як визначають ст.ст. 41-42 Господарського процесуального кодексу України встановлює обставини, що мають значення для вирішення спору. За відсутності такого висновку, колегія суддів розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Аналізом наведених доказів вбачається:

- між сторонами укладено договір на поставку кісткового залишку від 09.07.2015р. №31;

- відповідач не довів, що між сторонами в цей період діяв інший договір з тим же предметом поставки;

- третя особа - перевізник підтвердив передачу продукції саме відповідачу;

- на товарно-транспортній накладній міститься мокрий відбиток печатки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, підробка якої, або втрата, не доведені в установленому порядку;

- відповідач підтвердив той факт, що першу оплачену поставку за спірним договором, здійснено за товарно-транспортною накладною від 10.07.2015р. №Р2117, в якій відсутній підпис безпосередньо ОСОБА_7;

- відповідач відмовився від оплати послуг експерта, що, в тому числі, свідчить про небажання підтримати свою позицію, викладену в апеляційній скарзі;

- відсутні належні та допустимі докази, що печатка підприємця, відбиток якої проставлений на товарно-транспортній накладній від 27.07.2015р. №Р2347 є викраденою чи підробленою. До правоохоронних органів відповідач звернувся лише під час розгляду апеляційної скарги після витребування певних доказів ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.04.2016р.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, а також приймаючи до уваги, що організація отримання матеріальних цінностей є обов'язком відповідача, суд погоджується з висновком господарського суду щодо підтвердження факту отримання спірного товару Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 в розумінні ст. 664 Цивільного кодексу України.

Щодо посилання апелянта на відсутність рахунку-фактури та доказів його направлення відповідачу, з датою вручення якого, на думку апелянта, пов'язується строк виникнення грошового зобов'язання, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4.11. Договору передбачено, що товар вважається переданим постачальником та прийнятий покупцем, після підписання представником покупця товарної накладної, що свідчить про приймання товару по якості та кількості та про відсутність претензій поставленого товару зі сторони покупця до постачальника.

Згідно з п. 3.9. Договору, оплата за товар здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту поставки товару та надання рахунку-фактури.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не довів прострочку кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що матеріалами справи доведено, факт прострочення виконання відповідачем обов'язку з оплати товару, тому господарський суд правомірно дійшов висновку щодо стягнення з останнього боргу у розмірі 25 109,63 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 315,18грн. - 3% річних за період 31.07.2015р. по 30.12.2015р., 5130,70грн. - пені за період 31.07.2015р. по 30.12.2015р. та 1255,48 грн. штрафу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з вищевикладеним та здійснивши повний розрахунок 3% річних колегія суддів погоджується з рішенням господарського суду щодо задоволення даної вимоги повністю у сумі 315,18грн. за період 31.07.2015р. по 30.12.2015р.

Крім того, позивач просить стягнути пеню у розмірі 5 130,70грн. за період 31.07.2015р. по 30.12.2015р.

Пунктом 8.3. Договору передбачено, що за прострочення оплати за п. 4.11. покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, а також відшкодовує збитки, нанесені постачальнику простроченням оплати.

За приписами статей 611, 612 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу країни, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 вищезазначеного Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, перевіривши арифметичний розрахунок суми пені, колегія суддів погоджується з рішенням господарського суду щодо задоволення даної вимоги повністю у сумі 5 130,70грн. за період 31.07.2015р. по 30.12.2015р.

Відповідно до п. 8.4. Договору сторони узгодили, що за прострочення оплати понад тридцять днів з покупця додатково стягується штраф у розмірі 5% від вартості неоплаченого товару.

Перевіривши арифметичний розрахунок суми штрафу за неналежне виконання умов договору, колегія суддів погоджується з рішенням господарського суду щодо задоволення даної вимоги повністю у розмірі 1255,48 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

При таких обставинах доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 10.02.2016р. по справі №908/11/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 10.02.2016р. по справі №908/11/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.02.2016р. по справі №908/11/16 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

В.М. Татенко

Надруковано 6 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-Третій особі;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.