ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р. Справа № 909/698/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.,

секретар судового засідання Попович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: першого заступника керівника Калуської місцевої прокуратури, 77300, Івано-Франківська область, Калуський район, м. Калуш, вул. Л.Українки, 166, в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 10,

до відповідача: державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей", 77312, Івано-Франківська область, Калуський район, смт. Войнилів, вул. 50-річчя УПА, 5,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша", 77330, Івано-Франківська область, Калуський район, с. Копанки, вул. Лісова, 1,

про визнання недійсним договору від 01.01.2016 про спільну діяльність по обробітку сільськогосподарських земель Войнилівського професійного ліцею, укладеного між державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" та товариством з обмеженою відповідальністю "Даноша"; зобов"язання товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" звільнити займані ним земельні ділянки державної форми власності площею 127,3718 га., вартістю 2345111 грн., яку воно займає на підставі договору від 01.01.2016,

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_1 - прокурор, посвідчення № 036309 від 12.11.2015,

від ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей": ОСОБА_2 - представник, довіреність від 25.10.2016,

ОСОБА_3 - представник, посвідчення № 870 від 20.04.2012,

від ТзОВ "Даноша": ОСОБА_4 - представник, довіреність від 15.12.2015,

встановив:

перший заступник керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України звернувся до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей", товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" про визнання недійсним договору від 01.01.2016 про спільну діяльність по обробітку сільськогосподарських земель Войнилівського професійного ліцею, укладеного між державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" та товариством з обмеженою відповідальністю "Даноша"; зобов"язання товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" звільнити займані ним земельні ділянки державної форми власності площею 127,3718 га., вартістю 2345111 грн., яку воно займає на підставі договору від 01.01.2016.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір про спільну діяльність по обробітку сільськогосподарських земель Войнилівського професійного ліцею від 01.01.2016 суперечить приписам ст. 8 Закону України "Про професійно-технічну освіту", п. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2016 прийнято позовну заяву і порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 01.09.2016.

Ухвалою суду від 01.09.2016 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 13.10.2016.

В судових засіданнях 13.10.2016, 27.10.2016 та 28.10.2016 оголошувались перерви відповідно до 27.10.2016, до 28.10.2016 та до 02.11.2016.

Представник прокуратури, в судовому засіданні 02.11.2016, позовні вимоги підтвердив в повному, з підстав викладених в позовній заяві та письмових поясненнях. Просить позов задовольнити, визнати недійсним договору від 01.01.2016 про спільну діяльність по обробітку сільськогосподарських земель Войнилівського професійного ліцею, укладеного між державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" та товариством з обмеженою відповідальністю "Даноша", зобов"язати товариство з обмеженою відповідальністю "Даноша" звільнити займані ним земельні ділянки державної форми власності площею 127,3718 га., вартістю 2345111 грн., яку воно займає на підставі договору від 01.01.2016.

Представник ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей", в судовому засіданні 02.11.2016, проти позову заперечив, з підстав викладених в відзиві на позов та письмових поясненнях. Вважає вимоги такими, що не відповідають дійсності та просить відмовити в задоволенні позову.

Представник ТзОВ "Даноша", в судовому засіданні 02.11.2016, проти позову заперечив, з підстав викладених в відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Просить відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог прокурора, їх безпідставність.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

01.01.2016 між державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" (Учасник 1) та товариством з обмеженою відповідальністю "Даноша" (Учасник 2) укладено договір про спільну діяльність по обробітку сільськогосподарських земель Войнилівського професійного ліцею (далі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Учасники за цим Договором приймають на себе зобов"язання об"єднати свої вклади і спільно діяти для досягнення спільної мети (обробіток поля площею 127,3718 га.).

Відповідно до п. 1.2. Договору сторони погодили, що Учасник 2 на власний розсуд розпоряджається отриманою продукцією, при цьому Учасник 1 незалежно від жодних обставин отримує щорічно обов"язкову частку у майні, що зазначена в п. 5.3. даного Договору (4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що для досягнення мети за цим договором учні Учасника 1 будуть проходити виробниче навчання, практику згідно навчальних планів і програм Учасника 1.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права власником земельних ділянок є Головне Управління Держземагенства в Івано-Франківській області, а правокористувачем: Державний Навчальний Заклад "Войнилівський професійний ліцей", тому суд вважає, що ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" здійснює законне володіння та користування земельними ділянками загальною площею 127,3718 га., які знаходяться у Калуському районі Івано-Франківської області.

Судом встановлено що відповідно до п.п. 1.1., 2.2. статуту державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей", затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 27.12.04.2011 № 1539 (далі Статут), державний навчальний заклад "Войнилівський професійний ліцей" є державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, професійний ліцей є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, штамп, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням, має право укладати цивільно-правові угоди.

Згідно п. 7.8. Статуту для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів професійний ліцей має відповідну навчально-матеріальну базу та земельну ділянку відповідно до паспортів, технічної документації, актів права власності тощо.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В силу приписів ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що договір оренди передбачає перехід предмета оренди в користування орендаря, у якого виникає зустрічне зобовязання сплачувати орендну плату за користування ним.

В той же час, судом встановлено, що договір про спільну діяльність по обробітку сільськогосподарських земель Войнилівського професійного ліцею від 01.01.2016 не містить умови щодо переді ТзОВ "Даноша" земельної ділянки і зобовязання товариства по її використанню, оскільки умовами Договору сторонами погоджено, що виробництво за цим Договором не позбавляє права користування земельними ділянками землекористувача та не надає прав користувача чи орендаря виробникові.

Таким чином, за умовами спірного Договору земельна ділянка залишилась у користуванні ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей", який надав ТзОВ "Даноша" лише право здійснювати господарську діяльність (виробництво сільгосппродукції) з метою сприяння організації навчання на практичних заняттях студентів землекористувача, обробки земельних ділянок з метою досягнення цілей, передбачених цим Договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що за цим Договором не відбувається переходу права користування земельними ділянками, а також фактично самі земельні ділянки не вибувають із володіння землекористувача, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання його недійсним як такого, що вчинений з порушенням законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Спірний Договір укладений з дотриманням положень цивільного законодавства, відповідає дійсній волі сторін та спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За наведених обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, тому в позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові першого заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей", товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" про визнання недійсним договору від 01.01.2016 про спільну діяльність по обробітку сільськогосподарських земель Войнилівського професійного ліцею, укладеного між державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" та товариством з обмеженою відповідальністю "Даноша"; зобов"язання товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" звільнити займані ним земельні ділянки державної форми власності площею 127,3718 га., вартістю 2345111 грн., яку воно займає на підставі договору від 01.01.2016, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.09.16

Суддя Деделюк Б.В.