ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 р. Справа № 917/1580/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (вул. В. Козака, буд. 2-А, м. Полтава, 36020)

до Глобинської центральної районної лікарні (тупик Лікарняний, буд. 1, м. Глобине, Полтавська область, 39000)

про стягнення 11932,63 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

в судовому засіданні 25.10.2016р.:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

в судовому засіданні 03.11.2016р.:

від позивача ОСОБА_4

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

Розглядається позовна заява про стягнення 11932,63 грн. за договором на постачання природного газу № 46б-З/Б від 19.02.2016р., у тому числі 7433,58 грн. пені, 3992,22 грн. інфляційних, 506,83 грн. 3% річних.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що акти приймання-передачі газу надходили від позивача в останній день розрахункового періоду; оплата по рахунках здійснюється за умови фінансування із державного бюджету; головне управління Державної казначейської служби України здійснює зарахування коштів протягом 2 робочих днів після отримання платіжних доручень; рахунок за лютий був виставлений 14.03.2016р., в той же день зареєстрований в казначействі, фінансове управління надало кошти 18.03.2016р., проплата проведена 21.03.2016р.; позивач навмисно присилав рахунки несвоєчасно для виникнення прострочення заборгованості; за період прострочення відповідач не мав змоги здійснити оплату рахунків, оскільки проходив процедуру закупівлі природного газу згідно Закону України «Про здійснення державних закупівель» (а.с.33-36).

В судовому засіданні 25.10.2016р. судом оголошувалася перерва до 03.11.2016р. згідно ст. 77 ГПК України.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою від 25.10.2016р. (а.с.51).

В судовому засіданні 03.11.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (позивачем) та Глобинською центральною районною лікарнею (відповідачем) був укладений договір на постачання природного газу № 46б-З/Б від 19.02.2016р. (далі Договір; а.с.17-21).

Згідно п.1.1 Договору позивач, як постачальник, постачає природний газ споживачу (відповідачу) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, порядку та на умовах, передбачених Договором.

На виконання умов Договорів позивач поставив відповідачу впродовж лютого, березня, квітня 2016р. природний газ на загальну суму 790611,32 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу № ЗБ000003613 від 29.02.2016р. на суму 399222,29 грн., № ЗБВІ-000287 від 31.03.2016р. на суму 331165,58 грн., № ЗБВІ-001483 від 22.04.2016р. на суму 60223,45 грн. (а.с.22-24).

За п. 3.7 Договору розрахунковим періодом є відповідний місяць. Розрахунки споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у наступному поряду: щомісячної 100 % поточної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку до Договору, протягом місяця поставки газу; у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач оплатив отриманий природний газ повністю, сплативши 790611,32 грн., але при цьому відповідач порушив строки оплати, встановлені пунктом 3.7 Договору, за зобовязаннями лютого, березня, квітня 2016р. Зазначене підтверджується банківськими виписками з поточного рахунку від 21.03.2016р. на суму 399222,29 грн., від 11.04.2016р. на суму 331165,58 грн., від 11.05.2016р. на суму 60223,45 грн. (а.с.26-29).

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

Заперечення відповідача проти позову судом відхиляються, оскільки терміни оплати чітко встановлені в п. 3.7 Договору - щомісячна 100 % поточної оплати договірного обсягу постачання газу протягом місяця поставки газу; у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Твердження відповідача про несвоєчасне отримання рахунків жодними доказами не підтверджено. Крім того, за умовами договору строк внесення плати за спожитий газ не ставиться в залежність до дати отримання рахунків. Отже, несвоєчасне отримання рахунків не є відкладальною умовою для проведення оплати.

Судом також відхиляються заперечення відповідача з мотивів, що несвоєчасна оплата виникла внаслідок строків надходження коштів з бюджету та строків проведення платежів органами Державного казначейства України. Взаємодія відповідача з вказаними органами не є підставою для порушення строків платежів, узгоджених сторонами в Договорі.

Крім того, за п. 3.9 Договору датою оплати (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок постачальника.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що в разі прострочення виконання споживачем своїх зобовязань в частині оплати за спожитий природний газ, у порядку визначеному цим договором, споживач зобовязаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За прострочення оплати природного газу, позивач нарахував відповідачу 7433,58 грн. пені (тому числі 6239,21 грн. за період 08.03.2016р. 20.03.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р., 1194,37 грн. за період 08.04.2016р. 10.04.2016р. за зобовязаннями березня 2016р. (а.с. 16). При цьому позивачем не враховано наступне.

За приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України (далі - КзпП України) у випадку коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Позивачем не враховано, що за зобовязаннями лютого 2016р. кінцевий строк оплати припадає на 07.03.2016р., який був неробочим днем, отже останнім днем платежу є 09.03.2016р., а прострочення платежу починається 10.03.2016р.

З огляду на викладене, правомірними є вимоги про стягнення 6473,70 грн. пені (тому числі 5279,33 грн. за період 10.03.2016р. 20.03.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р., 1194,37 грн. за період 08.04.2016р. 10.04.2016р. за зобовязаннями березня 2016р. (розрахунок суду залучено до справи). Позов в цій частині підлягає задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення пені слід відхилити за їх безпідставністю.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивач керуючись вимогами ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 506,83 грн. 3% річних (тому числі за період 08.03.2016р. 20.03.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р., за період 08.04.2016р. 10.04.2016р. за зобовязаннями березня 2016р.) та 3992,22 грн. інфляційних за березень 2016р. (а.с.16).

З огляду на встановлені вище судом дійсні періоди прострочення платежу, належна до стягнення сума 3% річних становить 442,60 грн. (тому числі 360,94 грн. за період 10.03.2016р. 20.03.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р., 81,66 грн. за період 08.04.2016р. 10.04.2016р. за зобовязаннями березня 2016р. (розрахунок суду залучено до справи). В цій частині позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних слід відхилити за їх безпідставністю.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як встановлено судом, борг у березні 2016р. існував в період 10.03.2016р. 20.03.2016р., тобто менше місяця.

З огляду на викладене, підстави для нарахування інфляційних відсутні. Тому позовні вимоги в частині стягнення 3992,22 грн. інфляційних задоволенню не підлягають.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1378,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 23.09.2016р. № 59 (а.с.5).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Глобинської центральної районної лікарні (тупик Лікарняний, буд. 1, м. Глобине, Полтавська область, 39000; ідентифікаційний код 01999224) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (вул. Володимира Козака, буд. 2-А, м. Полтава, 36020; ідентифікаційний код 39813404) 6473грн. 70 коп. пені, 442грн. 60 коп. річних, 799 грн. 24 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 03.11.2016р.

Суддя Безрук Т. М.