КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"31" жовтня 2016 р. Справа №5011-9/12552-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Калатай Н.Ф.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Подільський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року

(за скаргою ПАТ «Український банк реконструкції та розвитку» на дії відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві)

у справі № 5011-9/12552-2012 (суддя Балац С.В.)

за позовом житлово-будівельного кооперативу "Адоніс"

до 1. Публічного акціонерного товариства «Український банк реконструкції та розвитку»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Адоніс"

про визнання правочинів недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Український банк реконструкції та розвитку» звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою №12/206 від 30 травня 2016 року на дії відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.12-15).

11 липня 2016 року ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №5011-9/12552-2012 скаргу ПАТ«Український банк реконструкції та розвитку» на дії відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві задоволено:

Визнано незаконними дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо стягнення з боржника у виконавчому провадженні № 39590444 виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Визнати недійсною постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 12.09.2013 у виконавчому провадженні № 39590444 про стягнення з ПАТ «Український банк реконструкції та розвитку» 111 300, 00 грн. виконавчого збору.

Визнати недійсною постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 11.05.2016 у виконавчому провадженні № 39590444 про стягнення з ПАТ «Український банк реконструкції та розвитку» 400,00 грн. витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (а.с. 69-72).

13 жовтня 2016 року Подільський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №5011-9/12552-2012 (а.с 154-155).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Подільський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Калатай Н.Ф.

Разом з апеляційною скаргою, апелянтом подано клопотання в якому просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №5011-9/12552-2012.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №5011-9/12552-2012, судовою колегією встановлено наступне.

Згідно статті 8 Закону України "Про судовий збір": «враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті».

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У клопотанні про відстрочення сплати судового збору заявник зазначає, що 07 жовтня 2016 року начальник Подільський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві направив до Головного територіального управління юстиції у місті Києві подання щодо оплати судового збору у сумі 1 515,80 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №5011-9/12552-2012 (подання б/н б/д, начальнику Головного територіального управління юстиції у місті Києві підписане начальником відділу В.В.Коваль наявне в додатку до апеляційної скарги), проте не наводить доводів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору та, виходячи з того, що закріплене ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду відмовляє у задоволенні клопотання Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, щодо відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та додані до неї документи, судовою колегією встановлено наступне.

Приписами ст. 95 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і додані до неї документи.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії апеляційної скарги і доданих до неї документів може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Доданий до апеляційної скарги реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії, також може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні копії скарги; таким доказом може бути й засвідчений належним чином витяг з відповідного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Проте, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу, відповідачу 1 та відповідачу 2 скаржник не надав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам).

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VІ від 08.07.2011 "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 гривень.

13 жовтня 2016 року Подільський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №5011-9/12552-2012 за подання якої повинно було сплатити судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп. (1 розмір мінімальної заробітної плати).

Проте, до апеляційної скарги, заявником не додано доказів про сплату судового збору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 вказаного Кодексу апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частина 1 статті 93 ГПК України: "Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу."

21 липня 2016 року Подільським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві отримано ухвалу господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року, про що свідчить поштове повідомлення №011 (а.с.74).

13 жовтня 2016 року Подільський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №5011-9/12552-2012 тобто через 84 дні з дня отримання оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду виходить з того, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Проте, Подільський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва не заявлено клопотання про відновлення строку для подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення або таке клопотання відхилено.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про повернення апеляційної скарги Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві без розгляду на підставі п.п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв'язку з відсутністю доказів надсилання копії апеляційної скарги іншим сторонам, не поданням доказів сплати судового збору та пропуском строку вставного для подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 53, 86, 93, 94 п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

2. Апеляційну скаргу Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №5011-9/12552-2012 - повернути без розгляду.

3. Копію ухвали Київського апеляційного господарського суду надіслати учасникам провадження.

4. Справу № 5011-9/12552-2012 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Н.Ф. Калатай