ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.10.2016р. Справа № 905/1552/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.,

при секретарі судового засідання Степаненко Д.І.

розглянувши матеріали скарги Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Торецьк на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р.

по справі за позовом: Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ

до відповідача: Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ

про стягнення заборгованості в сумі 8764535,21 гривень

за участю представників сторін:

від заявника (відповідача): не зявився;

від ДВС: не зявився;

від позивача: не зявився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.10.2015 р. по справі № 905/1552/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ до Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ про стягнення 8764535,21 грн. задоволені частково.

Стягнуто з Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ на користь Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ 5699076,07 гривень прострочену заборгованість за кредитом, 1068169,33 гривень заборгованість по сплаті процентів, 156451,34 гривень заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредиту.

Стягнуто з Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 57730,81 грн.

У відповідності з вимогами ст. 116 Господарського процесуального кодексу України були видані відповідні накази.

26.08.2016 р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Торецьк на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р., в якій скаржник просить зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області вчинити дії, направлені на зняття арешту з коштів, що містяться на всіх рахунках, та належать Державному підприємству Дзержинськвугілля, в межах суми 7616066,41 грн.

В обґрунтування поданої скарги заявник вказував, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 22.12.2015р. ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 49691478 про стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ на користь Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ 5699076,07 гривень прострочену заборгованість за кредитом, 1068169,33 гривень заборгованість по сплаті процентів, 156451,34 гривень заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредиту, а разом 6923696,74 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 01.07.2016р. ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 49691478 був накладений арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках, та належить Державному підприємству «Дзержинськвугілля», в межах суми 7616066,14 грн.

Скаржник зазначає, що відповідно до Законів України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. № 80-VІІІ та «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928- VІІІ вугільна промисловість, у тому числі ДП «Дзержинськвугілля», бюджетні кошти на покриття витрат по собівартості вугільної продукції не отримує, у звязку з тим, що в Державному бюджеті України не передбачено бюджетного фінансування вугледобувних підприємств за статтею «Державна підтримка на часткове покриття витрат по собівартості товарної вугільної продукції».

У звязку з тим, що Державне підприємство «Дзержинськвугілля» не отримує бюджетні кошти на покриття витрат по собівартості вугільної продукції на захищені відповідно до законодавства рахунки, 90% грошових коштів, отриманих від реалізації вугільної продукції, направляються на виплату поточної та погашення заборгованості із заробітної плати працівникам, для яких робота на шахтах його підприємства єдиний засіб існування.

Таким чином, як стверджує скаржник, у звязку з арештом банківських рахунків, Державне підприємство «Дзержинськвугілля» для подолання загрози затоплення діючих шахтних горизонтів не має змоги закупити насосні агрегати, які необхідні для відкачки шахтних вод, закуповувати необхідні матеріали та обладнання для безперебійної роботи шахт, це практично призведе до повної зупинки підприємства, невиплати заробітної плати працівникам, тобто 12 тисяч осіб залишаться без єдиного засобу існування, тому існує загроза виникнення соціальної напруги в трудових колективах підприємства.

В судове засідання представник скаржника не зявився, на адресу господарського суду Донецької області надіслав заяву про розгляд скарги без його участі. Також надав довідку ТВБВ №10004/0405 філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 16.09.2016р. № 54/1168, згідно якої поточні рахунки, відкриті ДП «Дзержинськвугілля» використовуються для зарахування заробітної плати працівникам ДП «Дзержинськвугілля» та відрахування обовязкових податків із заробітної плати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав відзив на скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні зазначеної скарги. У наданому ним відзиві зазначив, що за період з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто з 22.12.2015р. по теперішній час грошові кошти на арештовані рахунки не надходили жодного разу. Крім того, як стверджує позивач, ДП «Дзержинськвугілля» ухиляється від виконання рішення господарського суду Донецької області, про що свідчить лист Генерального директора ДП «Дзержинськвугілля» від 03.06.2016р., в якому він зазначає, що заставне майно ПАТ «Банк Камбіо» вугілля у кількості 21900,00 тонна на складах відсутнє. Разом із тим у скарзі скаржник зазначає, що реалізація вугільної продукції відбувається, кошти направляються на виплату заборгованості по заробітній платі. Крім того, заходи спрямовані на виконання рішення за рахунок заставного майна виявилися безрезультатними, про що 01.07.2016р. державним виконавцем було складено відповідний акт.

Також 13.09.2016р. представник відповідача через канцелярію суду надав клопотання про зміну назви відповідача ДП «Дзержинськвугілля» на ДП «Торецьквугілля» посилаючись на те, що Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 11.08.2016р. № 513 «Про перейменування ДП «Дзержинськвугілля» та затвердження статуту «Торецьквугілля», Державне підприємство «Дзержинськвугілля» перейменоване у Державне підприємство «Торецьквугілля». 18.08.2016р. у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про перейменування Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на Державне підприємство «Торецьквугілля». Копії Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 11.08.2016р. № 513 та Статуту ДП «Торецьквугілля» додані до вказаного клопотання.

У звязку з викладеним, господарський суд дійшов висновку про зміну найменування відповідача по справі на Державне підприємство «Торецьквугілля».

11.10.2016р. на адресу господарського суду Донецької області від представника позивача надійшов додатковий відзив на вищезазначену скаргу, в якій останній просив відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що скаржник у своїй скарзі не визначає які саме певні виконавчі дії має здійснити державний виконавець. Також повідомив, що предмет застави, який був забезпечений виконанням рішення, відсутній, про що свідчить відповідь Генерального директора на адресу державного виконавця, додана до відзиву на скаргу.

Представник ДВС у судове засідання не зявився, на електронну адресу суду 12.09.2016р. надіслав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні скарги та розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Згідно ч.1 ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 6 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Згідно п. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49691478 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області № 905/1552/15 від 16.11.2015р.

01.02.2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до цієї постанови накладено арешт на все майно, що належить боржнику Державному підприємству «Дзержинськвугілля» у межах суми звернення стягнення 6923696,74 грн. та накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

18.04.2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 51041733.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону N 606-XIV заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону N 606-XIV.

01.07.2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ТК КРЕДИТ», Публічного акціонерного «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», Філії Донецького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та належать Державному підприємству «Дзержинськвугілля» у межах суми 7616066,41 грн.

Згідно п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках виконавчого провадження ВП №49691478 державним виконавцем проведено розшук майна та грошових коштів боржника шляхом направлення вимог до установ і організацій. Так, в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії:

- вимоги державного виконавця до ДП «Дзержинськвугілля» про надання інформації щодо місцезнаходження майна переданого у заставу відповідно до договорів про заставу товарів в обігу від 19.06.2008р. та від 30.12.2011р. та надання вільного доступу до вищезазначеного майна для складання акту опису та арешту майна;

- вимоги державного виконавця до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ТК КРЕДИТ», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», Філії Донецького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про виконання вимог ст..ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» та т. 62 Закону України «Про банки та банківську дільяність».

В матеріалах справи наявна копія листа вих. № 1-4-8273 від 03.08.2016р. Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», відповідно до якого Національним банком України згідно постанови Правління Національного банку України № 356 від 04 червня 2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ «НАДРА», а також те, що банківська діяльність ПАТ «КБ «НАДРА» завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій, ПАТ «КБ «НАДРА» не є учасником безготівкових розрахунків, тому не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, у звязку із чим ПАТ «КБ «НАДРА» фактично позбавлений права виконувати постанови державних виконавців Державної виконавчої служби про арешт коштів на рахунках фізичних та юридичних осіб, які були відкриті ними у ПАТ «КБ «НАДРА».

Також в матеріалах справи наявна копія листа № 20-2-20/473 від 20.07.2016р. Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», згідно якого станом на 20.07.2016р. для виконання постанови про арешт коштів боржника ВП № 49691478 від 01.07.2016р. кошти на рахунках Державного підприємства «Дзержинськвугілля» () відсутні.

Згідно наявної в матеріалах справи копії листа № 0099 від 26.07.2016р. Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ТК КРЕДИТ» останній не має права виконати постанову ВП № 49691478 від 01.07.2016р. про арешт коштів боржника ДП «Дзержинськвугілля» у звязку з відкликанням 07.04.2016р. банківської ліцензії.

Як вбачається з наданої відповідачем копії довідки ТВБВ №10004/0405 філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 16.09.2016р. № 54/1168, поточні рахунки, відкриті ДП «Дзержинськвугілля» використовуються для зарахування заробітної плати працівникам ДП «Дзержинськвугілля» та відрахування обовязкових податків із заробітної плати.

Відповідно до ст. 57 зазначеного Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

В силу приписів ст. 65 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Суд погоджується із доводами відповідача стосовно пріоритетності виплати працівникам підприємства заробітної плати перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України Про оплату праці, заробітна плата це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 43 Конституції України, ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю, ч.ч.1, 6 ст.24 Закону України Про оплату праці визначено, що кожен громадянин має право на заробітну плату не нижче визначеного законом розміру та на соціальний захист; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; заробітна плата повинна виплачуватись регулярно в робочі дні, в установлені колективним договором або нормативним актом роботодавця строки, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів. Керівники підприємств усіх форм власності зобовязані вживати заходів щодо своєчасної виплати заробітної плати та вжиття заходів з погашення заборгованості по її виплаті. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю, ч.3 ст.15 Закону України Про оплату праці, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Разом із цим суд зазначає, що наведеними нормами матеріального права регулюються трудові відносини, в той же час як спірні виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості з юридичної особи, відтак вони регулюються нормами Закону України Про виконавче провадження, при цьому ст. 65 даного закону, яка передбачає перелік рахунків, кошти на яких не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим законом, не містить заборони щодо стягнення на кошти, які знаходяться на рахунках призначених для виплати заробітної плати.

Крім того, ч. 2 ст. 52 Закону N 606-XIV визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили, що державним виконавцем постановою про арешт коштів від 01.07.2016р. накладено арешт на рахунки, що є рахунками зі спеціальним режимом використання.

Посилання боржника на порушення строків та порядку надсилання оскаржуваної постанови на адресу боржника суд вважає необґрунтованими, оскільки порушення строку надсилання постанови сторонам не може бути підставою для визнання її незаконною.

Згідно із п. 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976 арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Статтею 121-2 Господарського кодексу України передбачений порядок розгляду господарськими судами скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, а також порядок такого оскарження у процедурі виконання судових рішень.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового Суду України №14 від 26.12.2003р. Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р. зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, оскаржувана постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про арешт коштів боржника від 01.07.2016 р. у межах виконавчого провадження ВП № 49691478 є законною та такою, що відповідає приписам Закону України «Про виконавче провадження», а скарга скарги Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Торецьк на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Змінити назву відповідача з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на Державне підприємство «Торецьквугілля».

В задоволенні скарги Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Торецьк на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду в порядку розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Бокова