ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа № 904/4999/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І., - головуючого, доповідача
Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.08.2016
у справі№ 904/4999/16
Господарського судуДніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
доПублічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"
простягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в загальному 75642 грн.

за участю представників:
позивачаОвчінніков Б.С. - предст., дов. від 25.10.2016
відповідачаЧобанюк Т.М. - предст., дов. від 24.12.2015

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 59100,00 грн. плати за користування вагонами та 16542,00 грн. збору за зберігання вантажу. Позов мотивовано несвоєчасним забиранням вантажу відповідачем як одержувачем, про що складено акти про затримку та акти загальної форми, що з огляду на приписи статей 42, 46, 119, 125 Статуту залізниць, є підставою для стягнення з нього плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що відсутня його вина у затримці вагонів, про що його представниками зроблено застереження про відмову в сплаті вказаної плати, а відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки підписані його представниками із зауваженнями; натомість відповідач був готовий прийняти дані вагони; позивач виконав розрахунок плати за користування вагонами з порушенням вимог Правил користування вагонами та контейнерами та дійсним обставинам щодо часу затримки.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2016 у справі № 904/4999/16 (суддя Мартинюк С.В.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" плату за користування вагонами в розмірі 59100,00 грн., збір за зберігання вантажу у сумі 16542,00 грн. та 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 (судді: Іванова О.Г. - головуючий, Чус О.В., Сизько І.А.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Не погоджуючись з висновками господарських судів попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу (з додатковими поясненнями), в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме: всупереч положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України суди не перевірили належно доводи відповідача про те, що позивач при розрахунку суми плати за користування вагонами порушив вимоги Правил користування вагонами та контейнерами, визначивши загальний час затримки вагонів не за кожним актом, а сумарно, у зв'язку з чим нарахована плата є завищеною, безпідставно відмовивши відповідачу в задоволенні клопотання про проведення експертизи; суди не надали оцінки доводам та доказам, з яких вбачається, що вина відповідача у затримці відсутня, а затримка вагонів була спричинена саме залізницею; позивач не довів факту неможливості подачі спірних вагонів; суди не з'ясували належним чином питання щодо правонаступництва та переходу прав та обов'язків Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", а, відтак, не з'ясували належність позивача у справі, щодо чого є неоднакова позиція суду касаційної інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи касаційної скарги, в тому числі з підстав неналежності позивача у справі.

Позивач у судовому засіданні та у відзиві на касаційну скаргу заперечив її доводи, посилаючись, зокрема, на статті 46, 47 Статуту залізниць України, Правила користування вагонами та контейнерами; зазначив, що факти затримки підтверджені належними доказами та відповідачем не спростовані, розрахунок плати та збору позивач виконав у відповідності до Правил користування вагонами та контейнерами та на підставі Тарифного керівництва №1; позивач є правонаступником у спірних правовідносинах відповідно до порядку та підстав, наведених у Законі України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановили господарські суди попередніх інстанцій та вбачається з обставин справи, 28.11.2013 Державне підприємство "Придніпровська залізниця" та Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" уклали договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (дод. угода № 9 від 15.12.2015) № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч, відповідно до пункту 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці спареною стрілкою № 2/4 в парній горловині станції. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Відповідно до пункту 5 договору передача (здача) вагонів для під'їзної колії здійснюється: порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу 1,5 год.; маршрутів, завантажених аглорудою через інтервал часу 5,0 год.; маршрутів, завантажених вапняком через інтервал часу 4,5 год.; передача розбірних поїздів за повідомленнями. Повідомлення про подачу вагонів на під'їзну колію передаються старшим, прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форму ГУ-2.

Згідно з пунктом 6 договору вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

Про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв'язку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг, повідомлення передається не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2 (пункт 8 договору).

Час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (пункт 11 договору).

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі: за подачу, забирання вагонів згідно таблиці 1, таблиці 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язаних з ними послуг (тарифне керівництво № 1); за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України; за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів; інші збитки і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами.

Суди також встановили, що залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПАТ "ПІВДГЗК" порожні власні вагони та вагони з вантажем за накладними №№ 45096013, 45070661, 51026201, 51026862, 45042587, 45033305, 45023058, 40936775, 40936783, 40936767, 40945719, 40918625, 40918617, 40936759, 40954448, 45023058, 45098738, 40925604, 40959660, 40702227, 34796466, 40834756, 40834723, 40834681, 40834707, 45371853, 45371820, 45371887, 45371697, 45371895, 45371754, 45371788, 45371903, 45371796, 45430972, 41179805, 51342491, 41221318, 41221326, 41221284, 41221243, 41188467, 41188491, 41193863, 41193871, 41191800, 41191867, 41191818, 41191768, 41191859, 41191842, 41191784, 41140500, 41140534, 41232562, 41154592, 41154568, 41232505, 41232570, 41232588, 41232596, 51383544, 41232513, 41232521, 41154725, 41232547, 41232604. 30241, 30242, 14914, 14916, 14917, 14915, 14918.

На шляху прямування на підставі наказів № 45 від 06.01.2016, № 91 від 17.01.2016, № 116 від 24.01.2016 дані вагони було затримано через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу. Час затримки вагонів на станції підходу Кривий Ріг-Головний до станції призначення по наказу № 45 за період з 22 год. 10 хв. 06.01.2016 по 07.01.2016 - 16 год. 05 хв.; час затримки вагонів на станції підходу Кривий Ріг - Головний до станції призначення згідно наказу № 91 за період з 02год.30хв. 17.01.2016 по 17.01.2016 - 13год.50хв.; час затримки вагонів на станції підходу Мусіївка до станції призначення згідно наказу №116 за період з 15год.21хв. 24.01.2016 по 28.01.2016 - 05год.25хв.

За фактом затримки станціями Кривий Ріг - Головний, Мусіївка у порядку, передбаченому пунктами 9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, п. 9 Правил зберігання вантажів складено акти загальної форми ф.ГУ-23 №№ 173-185, 191, 212, 233-242, 301, 302; 544, 545; 753-756, 793-801, 809-812, 814, 834, 838-840, 842-844, 847, 848, 850-852, 854, 889-895, 944-954, 962, 990-998. Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під'їзну колію відповідача спірні вагони, відповідні записи-повідомлення відображено в Книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2.

Як установлено судами, за весь час затримки вагонів на підходах до станції Кривий Ріг з вини вантажовласника нарахована та заявлена до стягнення з відповідача плата за користування спірними вагонами у загальній сумі 59100,00 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 16542,00 грн.

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальну картку працівниками ПАТ "ПІВДГЗК" було підписано із застереженням про готовність прийняти вагони на під'їзну колію.

Відповідач відмовився сплатити нараховані залізницею плату та збір.

Дослідивши заперечення відповідача, суди з'ясували, що відповідно до Інструкції "Про порядок обслуговування і організації руху на під'їзному шляху ВАТ "Південний ГЗК", узгодженої сторонами по справі, перегін Кривий Ріг - Допоміжна - є одноколійний, обладнаний релейним напівавтоматичним блокуванням. Планування та організація роботи по обміну вагонопотоками між станціями Кривий Ріг та Допоміжна здійснюється маневровими диспетчерами станції Кривий Ріг та диспетчером зовнішнього транспорту УЖДТ "Південного ГЗК" по прямому міжстанційному зв'язку, або телефонному зв'язку.

Інструкцією "Про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг" визначено порядок відправлення поїздів на ст. Допоміжна. Згідно з пунктами 1- 4 зазначеної Інструкції ДСП ст. Кривий Ріг запитує сусідню станцію про відправлення поїзда по телефону, ДСП станції Допоміжна натискає кнопку "дача згоди", загорається зелена лампочка "отримання згоди". Після чого, ДСП станції Кривий Ріг натискає поїзну кнопку початку маршруту і здійснюється рух поїзда на ст. Допоміжна. Пунктом 8 договору "Про експлуатацію залізничної під"їзної колії ПАТ Південний ГЗК" передбачено обов'язок диспетчера цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв'язку повідомити старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг про готовність вагонів до забирання.

Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідач, всупереч приписам статті 614 Цивільного кодексу України не довів відсутності своєї вини у порушенні зобов'язання належними та допустимими доказами; розрахунок стягуваної суми виконано відповідно до вимог пунктів 8 та 12 Правил користування вагонами та контейнерами, доказів іншого з посиланням на нормативні акти відповідач не навів.

Судова колегія зазначає, що за приписами статті 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із приписами статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 46 Статуту залізниць України встановлює, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та увільнення від зазначеної плати у разі затримки вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно пунктом 8 Правил зберігання вантажів: "Збір за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача, після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо)" та пункту 2 Тарифного керівництва № 1 підпункту 2.1 "Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях справляється в розмірі 5, 90 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба округляється до повної".

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділ) 1 Тарифного керівництва N 1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до пункту 12 Правил користування вагонами та контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до пункту 9 Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Суди попередніх інстанцій з'ясували, що накази про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення були видані через наявність на коліях станції призначення Кривий Ріг неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу. Залізниця своєчасно повідомила відповідача про свою готовність передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника; відповідні записи-повідомлення відображені у Книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

Основні положення та порядок роботи залізниць України встановлені Правилами технічної експлуатації (ПТЕ) - нормативним відомчим документом Укрзалізниці, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854. В пункті 16.3 ПТЕ зазначено, що порядок використання колій для приймання та відправлення поїздів має бути вказаний в технічно-розпорядчому акті станції. Технічно розпорядчий акт (ТРА) - нормативний документ, що регламентує безпечне і безперешкодне приймання, відправлення та проходження поїздів через станцію, безпеку внутрішньостанційної маневрової роботи й дотримання техніки безпеки. Додатком № 3 до ТРА є Інструкція про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, зміст якої досліджено судами та відображено в судових рішеннях.

За таких обставин суди правомірно зазначили, що за відсутністю згоди відповідача на прийняття вагонів на свою під'їзду колію, не включення "зеленого" вхідного сигналу світлофора, який дозволяє залізниці своїм локомотивом доставити запитуємі вагони на приймально-здавальні колії станції Допоміжна, залізниця була позбавлена можливості виконати покладені на неї зобов'язання за договором, тому посилання відповідача на те, що відповідно до "Положення про зайнятість колій" була можливість у залізниці подати спірні вагони на колії станції Кривий Ріг до уваги не приймаються. Доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника відповідач також не надав.

Зайнятість прийомо-відправочних колій по станції Кривий Ріг згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку УЗ і власних, вагонів з вантажами на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції. Згідно з пунктами 13.2.1, 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 31.08.2005 № 5076, приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.

Оскільки відповідач за допомогою належних та допустимих доказів не довів виконання ним усіх необхідних дій для безпечного і безперешкодного приймання, відправлення та проходження поїздів через станцію, безпеку внутрішньостанційної маневрової роботи й дотримання техніки безпеки, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Суди попередніх інстанцій також розглянули та мотивовано відхилили доводи відповідача про завищення плати за користування вагонами та виконання розрахунку з порушенням вимог Правил користування вагонами та контейнерами, оскільки таке нарахування безпідставно об'єднує час затримки вагонів за наказом № 468 та наказом № 473, з тих підстав, що як вагони, затримані на підходах до станції призначення, так і вагони, затримані на коліях станції призначення, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника, з вини якого, за встановленими судами обставинами, сталася така затримка.

Доводи касаційної скарги не містять посилання на відповідне нормативне регулювання, зокрема, на пункти Правил користування вагонами та контейнерами, а фактично зводяться до необхідності переоцінити встановлені судами обставини і досліджені докази, доводи касаційної скарги, що такі обставини суди не розглядали та не з'ясовували, спростовуються змістом судових рішень.

Також судова колегія зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" утворено постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200, Додатком 1 до якої затверджено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворено позивача. До переліку, зокрема, увійшло Державне підприємство "Придніпровська залізниця" ().

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" був затверджений статут позивача, відповідно до пункту 2 якого Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200; пунктом 12 Статуту визначено, що товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

21.10.2015 відповідно до чинного законодавства відбулася державна реєстрація ПАТ "Українська залізниця" (). До даних "про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа" увійшло й ДП "Придніпровська залізниця". Регіональна філія "Придніпровська залізниця" (код ЄДРПОУ ВП 40081237) значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи - ПАТ "Укрзалізниця".

18.08.2015 Міністерство інфраструктури України відповідно до статті 107 Цивільного кодексу України затвердило передавальний акт Державного підприємства "Придніпровська залізниця", згідно з яким правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків підприємства після його реорганізації шляхом злиття переходять до позивача, а 01.12.2015 складено заключний передавальний акт, відповідно до якого позивач прийняв майно, правонаступництво щодо якого, у тому числі всі права та обов'язки, переходило до останнього.

Тобто, нова юридична особа - Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" була створена та набула право/дієздатності, зокрема, й у спірних правовідносинах, за визначеною законодавчими приписами процедурою.

За приписами частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам.

Враховуючи, що у разі злиття, поділу, приєднання підприємств перехід майна та відповідних прав і обов'язків до нових підприємств здійснюється на підставі передавального або розподільного акта чи балансу, який може не співпадати у часі з моментом включення запису про припинення юридичної особи до державно реєстру, а приписи зазначених вище нормативних актів не визначають іншого моменту для набуття юридичною особою право/дієздатності, реалізація суб'єктом господарювання прав, фактично набутих у визначений законом спосіб, є безумовною підставою, зокрема, і для їх судового захисту.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного та рішенні місцевого господарського судів, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди вирішили спір відповідно до вимог статей 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 84, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України, розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, надали оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, та доводам сторін, відповідно відобразивши це в судових рішеннях.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 у справі № 904/4999/16 Господарського суду Дніпропетровської області та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2016 залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

Т.Дроботова