номер провадження справи 5/58/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 Справа № 908/2262/16

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50)

До відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1; 69077, АДРЕСА_2)

про стягнення 45 977,57 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: Ситнік Я.В., довіреність №22/860 від 07.12.2015

Від відповідача: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

26.08.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 45 977,57 грн.

Ухвалою суду від 26.08.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/2262/16, справі присвоєно номер провадження - 5/58/16, розгляд якої призначено на 03.10.2016. Розгляд справи відкладався. У судовому засіданні 24.10.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 29.04.2013 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклали договір оренди державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі Державного підприємства "Запорізький конструкторсько-технологічний інститут сільськогосподарського машинобудування" № 3097/д. Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.06.2014 у справі №908/1924/14 за позовом прокурора Комунарського району міста Запоріжжя в інтересах держави орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Запорізький конструкторсько-технологічний інститут сільськогосподарського машинобудування про розірвання договору оренди та повернення нежитлового приміщення, позов задоволено. Договір оренди нежитлового приміщення № 3097/д від 29.04.2013, укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - розірвано. Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути нежитлові приміщення з № 1 по № 6 включно одноповерхової будівлі складу кооперації (Літ. Ш-1, інв. №40), реєстровий номер 00239066.1.БДПМЧН6417 загальною площею 459,6 кв.м., розміщеного за адресою: АДРЕСА_3 Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області шляхом підписання акту приймання-передачі майна. Відповідно до Акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу, від 18.09.2014, орендоване приміщення було повернуто з оренди - 18.09.2014. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 21 841,48 грн., пеню у розмірі 1978,04 грн., штраф у розмірі 2 184, 15 грн. та неустойку у розмірі 19 973,90 грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судові засідання 03.10.2016, 24.10.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18) місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

В п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 зазначено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 26.08.2016 № 908/2262/16, направлена Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 на адресу: 69002, АДРЕСА_1, повернулась на адресу суду із відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 56 - 57).

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обов'язку сторін брати участь в судових засіданнях, нез'явлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2013 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (далі - орендодавець) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - орендар) уклали договір оренди державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі Державного підприємства "Запорізький конструкторсько-технологічний інститут сільськогосподарського машинобудування" № 3097/д (далі - договір), відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення з № 1 по № 6 включно, одноповерхової будівлі складу кооперації (Літ. Ш-1, інв. № 40), реєстровий номер 00239066.1.БДПМЧН6417 загальною площею 459,6 кв.м., розміщеного за адресою: АДРЕСА_3. Орендоване майно перебуває на балансі державного підприємства Запорізький конструкторсько-технологічний інститут сільськогосподарського машинобудування.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що майно передається в оренду з метою розміщення майстерні, що здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів.

Розділом 3 договору визначений розмір та порядок оплати орендних платежів, зокрема, п. 3.6 договору встановлено, що сплата орендних платежів до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні: 70 % від розміру орендної плати за кожний місяць - до Державного бюджету. Оплата здійснюється через органи Державного казначейства; 30 % розміру орендної плати за кожен місяць Балансоутримувачу на його розрахунковий рахунок, щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропозицій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п.п. 3.7., 3.8., 3.11. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не мене ніж три місяці орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передавання включно в межах терміну встановленого п. 10.10. цього договору. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримовачу.

Згідно п. 5.10. договору, у разі припинення або розірвання договору відповідач зобов'язаний повернути Балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду.

Пунктами 10.10., 10.11. договору передбачено, що уразі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3 робочих днів з дати розірвання (припинення), повертається орендарем балансоутримувачуві. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання - передавання. Обов'язок по складанню Акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна.

Якщо орендар не виконує обов'язки щодо повернення майна в термін визначений п. 10.10. договору, орендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної орендної плати за останній повний місяць оренди за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання Акта приймання-передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.06.2014 у справі №908/1924/14 за позовом прокурора Комунарського району міста Запоріжжя в інтересах держави орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Запорізький конструкторсько-технологічний інститут сільськогосподарського машинобудування про розірвання договору оренди та повернення нежитлового приміщення, позов задоволено.

Договір оренди нежитлового приміщення № 3097/д від 29.04.2013, укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - розірвано.

Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути нежитлові приміщення з № 1 по № 6 включно одноповерхової будівлі складу кооперації (Літ. Ш-1, інв. №40), реєстровий номер 00239066.1.БДПМЧН6417 загальною площею 459,6 кв.м., розміщеного за адресою: АДРЕСА_3 Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області шляхом підписання акту приймання-передачі майна.

Вказане рішення суду набрало законної сили 15.07.2014.

Відповідно до Акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу, від 18.09.2014, орендоване приміщення було повернуто з оренди - 18.09.2014 (а.с. 40).

Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями щодо стягнення заборгованості з орендної плати, пені, штрафу та неустойки, що підтверджується матеріалами справи. Однак, відповідей на направлені претензії позивач не отримав (а.с. 22 - 36).

20.09.2016 позивач супровідним листом від 19.09.2016 № 13-13-05178 направив на адресу відповідача Акт звірки взаєморозрахунків, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 59, 60). Відповіді на вказаний лист позивач від відповідача також не отримав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» однією з істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації. Орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 21 841,48 грн. за період листопад 2013 - червень 2014, пеню у розмірі 1978,04 грн. за період з 16.09.2013 по 11.07.2014, штраф у розмірі 2 184, 15 грн. за серпень 2013 - червень 2014 та неустойку у розмірі 19 973,90 грн. за період з 15.07.2014 по 17.09.2014.

Відповідно до п. 3.11. договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передавання включно в межах терміну встановленого п. 10.10. цього договору. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Сума заборгованості з орендної плати складає 21 841,48 грн., підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню.

Відповідно до п. 3.8. договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не мене ніж три місяці орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано штрафу розмірі 2 184,15 грн. Розрахунок перевірено судом, є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано пеню розмірі 1978,04 грн. Розрахунок перевірено судом за допомогою КП «Законодавство», є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Пунктами 10.10., 10.11. договору передбачено, що уразі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3 робочих днів з дати розірвання (припинення), повертається орендарем балансоутримувачуві. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання - передавання. Обов'язок по складанню Акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна.

Якщо орендар не виконує обов'язки щодо повернення майна в термін визначений п. 10.10. договору, орендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної орендної плати за останній повний місяць оренди за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання Акта приймання-передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано неустойку у розмірі 19 973,90 грн. Перевіривши розрахунок неустойки позивача суд приходить до висновку, про необхідність здійснити власний розрахунок неустойки, оскільки позивач невірно визначив кількість днів прострочення у липні 2014 та вересні 2014.

Відповідно до ч. 5 ст. 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.06.2014 у справі №908/1924/14 згідно КП «Діловодство спеціалізованого суду» набрало законної сили 15.07.2014. В той час, як позивач здійснюючи розрахунок неустойки, визначив дату набрання чинності рішенням 12.07.2014. Також, згідно із п. 10.11. договору орендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної орендної плати за останній повний місяць оренди за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання Акта приймання-передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна. У розрахунок неустойки за вересень 2014 включено день підписання Акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу - 18.09.2014.

Відповідно до Акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу, від 18.09.2014, орендоване приміщення було повернуто з оренди - 18.09.2014 (а.с. 40).

Згідно із розрахунком суду стягненню підлягає неустойка у розмірі 18 816,40 грн., з відмовою у стягненні 1 157,50 грн.

Контррозрахунку спірної суми відповідачем суду не надано.

Доказів сплати суми боргу у повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відносяться на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду про порушення провадження у справі від 26.08.2016 № 908/2262/16 Регіональному відділенню Фонду державного майна по Запорізькій області було надано відстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі позивач у справі не надав.

Відповідно до п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1; 69077, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь державного бюджету України (одержувач: державний бюджет Комунарського району, 22080300, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, р/р 0005) заборгованість з орендної плати у розмірі 21 841 (двадцять одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 48 коп., пеню у розмірі 1 978 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят вісім) грн. 04 коп., штраф у розмірі 2 184 (дві тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 15 коп., неустойку у розмірі 18 816 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 40 коп. Видати наказ.

Стягувач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ).

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1; 69077, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь державного бюджету (Отримувач коштів: УДКСУ у місті Запоріжжі (Орджонікідзевський р-н), код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38025409, банк отримувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, код банку отримувача (МФО): 813015, рахунок отримувача № 3007, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 1 343 (одна тисяча триста сорок три) грн. 30 коп. Видати наказ.

4. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ) до державного бюджету (Отримувач коштів: УДКСУ у місті Запоріжжі (Орджонікідзевський р-н), код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38025409, банк отримувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, код банку отримувача (МФО): 813015, рахунок отримувача № 3007, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 34 (тридцять чотири) грн. 70 коп. Видати наказ.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 31.10.2016.