РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016Справа №910/12426/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ"

до Державного підприємства "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ"

про стягнення 2 395 095, 62 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Єпішев О.В.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 2 395 095, 62 грн., у тому числі: 1 200 804, 72 грн. - борг за активну електроенергію, спожиту за липень, серпень, вересень 2013 року, 11 173, 73 грн. - борг за реактивну електроенергію, спожиту за липень, серпень, вересень 2013 року, 94 144, 10 грн. - 3 % річних та 1 088 973, 07 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 373пр/147/07 про постачання електричної енергії від 20.03.2007.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 (суддя ОСОБА_3) порушено провадження у справі № 910/12426/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.08.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею ОСОБА_3 проведено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу № 910/12426/16 передано на розгляд судді Бондарчук В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2016 справу № 910/12426/16 прийнято до свого провадження суддею Бондарчук В.В. та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 22.08.2016.

Розгляд справи відкладався на 22.09.2016 згідно ст. 77 ГПК України у зв'язку з неявкою відповідача.

20.09.2016 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, оскільки перед позивачем за договором постачання електричної енергії не виникало зобов'язань по сплаті грошових коштів за спожиту електроенергію.

Також, представником відповідача надано клопотання, у якому ДП "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ" просить суд:

1) зобов'язати позивача надати оригінал та належним чином засвідчені копії договору № 373 пр/147/04 від 09.01.2013 та додатків до нього, а також інші документи, які стосуються виконання зобов'язання по вказаному договору;

2) зобов'язати позивача надати оригінал договору № 373пр/147/07 від 20.03.2007 для огляду у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2016 розгляд справи відкладено до 13.10.2016 у порядку ст. 77 ГПК України, зокрема, витребувано від ПАТ "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ": оригінал для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені копії договору № 373/пр/147/04 від 09.01.2013 і додатків до нього, а також інші документи, які стосуються виконання зобов'язань по вказаному договору; оригінал для огляду у судовому засіданні та належним чином засвідчену копію договору № 373 пр/147/07 від 20.03.2007.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 27.10.2016, оскільки повторно витребувано у Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" (84302, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Островського, будинок 8, ) у строк до 24.10.2016 оригінали для огляду у судовому засіданні та належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи наступних документів: договору № 373 пр/147/04 від 09.01.2013 та додатків до нього, а також інші документи, що стосуються виконання зобов'язання по вказаному договору та договору № 373 пр/147/07 від 20.03.2007.

27.10.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначив, що до правовідносин про порядок розрахунку за отриману електричну енергію за період 2013 року мають бути застосовані умови діючого на час виникнення спірних відносин договору № 373пр/147/07 від 20.03.2007 про постачання електричної енергії.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та списком згрупованих поштових відправлень з відтиском поштового штемпеля від 17.10.2016.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.10.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.03.2007 між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ» (згідно з додатковою угодою від 01.06.2011) (далі - постачальник) та Державним підприємством «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ» (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №373пр/147/07, умовами якого передбачено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами. Точка продажу електричної енергії визначена відповідно до додатку «Однолінійна схема надання доступу до місцевої (локальної) електромережі».

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2.2 договору, постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, зокрема в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток «Договірна величина споживання електричної енергії споживачу та субспоживачам»).

Згідно п.п. 2.3.2. та 2.3.3. договору, споживач зобов'язувався дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 даного договору та підтримувати показники якості електричної енергії на межі балансової належності електричних мереж, дотримання яких залежить від споживача. На рівні, визначеному державними стандартами.

Оплачувати постачальнику вартість електричної енергії, знімати на надавати постачальнику відомості про показання розрахункових приладів обліку згідно з додатками «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» (п. 2.3.3 договору).

Як встановлено п. 2.3.4 договору, споживач електричної енергії зобов'язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача, знімати на надавати постачальнику відомості про показання розрахункових приладів обліку згідно з додатками «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», «Порядок розрахунків», «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Пунктом 6.33 ПКЕЕ, затверджених постановою НКРЕ від 17.10.2005 № 910 (зі змінами) встановлено, що величина плати за перетікання реактивної електроенергії на межі розподілу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 №19 та визначається у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем, електроустановки якого приєднані до електричних мереж електропередавальної організації.

Згідно п. 1.1 додатку № 2 до договору, тривалість розрахункового періоду - місяць. Дата початку розрахункового періоду 01 число місяця.

Пунктом 2.1 додатку № 2 до договору сторони погодили, що 01 числа щомісячно постачальник згідно з умовами цього додатку визначає обсяги та розраховує вартість спожитої споживачем активної електроенергії та послуг за перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період, оформлює зі свого боку та надає споживачу такі документи: акт звірки обсягів корисного відпуску електроенергії за тарифами, диференційованими за зонами доби; рахунки згідно з умовами цього додатку; акт про прийняття-передавання обсягу електроенергії; акт звірки між постачальником та споживачем.

Відповідно до п. 2.4 додатку № 2 до договору, до 01 числа щомісячно споживач направляє уповноваженого представника у відділ розрахунків з юридичними особами постачальника для зокрема, одержання від постачальника документів, рахунків згідно п. п. 2.1, 2.2 цього додатку.

За умовами п. 3.2 додатку № 2 до договору, споживач здійснює оплату отриманих від постачальника рахунків за спожиту активну електроенергію самостійно, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника у наступні терміни та в наступних розмірах:

- до 05 числа поточного місяця сплачує суму за фактично спожиту в звітному розрахунковому періоді активну електроенергію з урахуванням сум планових рахунків;

- до 05 числа поточного місяця здійснює оплату поточного споживання електроенергії у розмірі 100% від суми одержаного планового рахунку.

Відповідно до п. 5.4 додатку № 2 до договору, споживач після отримання рахунків згідно п. 5.2, 5.3 цього додатку, зокрема, у 5-ти денний термін з дати отримання рахунку сплачує (з урахуванням ПДВ) суму у розмірі перерахованої вартості послуг за перетікання реактивної електроенергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Додатковою угодою від 20.12.2012 до договору сторони продовжили термін дії договору, передбачений п. 9.4 договору, до 20.12.2013 по водоотливному комплексу з заглибними насосами в скиповому стволі шахти «№9 Капітальна» та по водоотливному комплексу з заглибними насосами в скиповому стволі шахти « 6 Красная Звезда».

Відповідно до абз. 4 п. 6.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 (в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 із змінами) (далі - Правила) обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання. Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено також, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Крім того, 09.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ» (далі - учасник) та Державним підприємством «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ» (далі - замовник) укладено договір № 5/13/147/04 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, відповідно до якого учасник зобов'язується у 2013 році поставити замовникові електричну енергію (як різновид товару) для забезпечення потреб електроустановок замовника, а замовник - прийняти і оплатити вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та конкретизацією умов згідно договору про постачання електричної енергії від 20.03.2007 №147/07, який є невід'ємним додатком до цього договору.

Як стверджує позивач, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" належним чином виконало свої зобов'язання з постачання відповідачу електричної енергії та за період: липень, серпень, вересень 2013 року поставив Державному підприємству "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ" активну та реактивну електроенергію, що підтверджується актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) за липень, серпень, вересень 2013 року, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії у матеріалах справи), а також оформленими рахунками за спожиту електроенергію № 1892/7/1, № 1892/7/2, № 1892/8/1, № 1892/8/2, № 1892/9/1, № 1892/9/2, які отримані відповідачем, що підтверджується особистою відміткою представника Державного підприємства "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором про постачання електричної енергії №373пр/147/07 від 20.03.2007 зі сплати вартості активної та реактивної електроенергії спожитої за липень, серпень та вересень 2013 року, внаслідок чого за Державним підприємством "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ" утворилась заборгованість за активну електроенергію у розмірі 1 200 804, 72 грн. та за реактивну електроенергію у розмірі 11 173, 73 грн. за липень, серпень, вересень 2013 року.

Крім того, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" просить суд стягнути з відповідача 94 144, 10 грн. - 3 % річних та 1 088 973, 07 грн. - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії №373пр/147/07 від 20.03.2007, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Правовідносини, що виникають в процесі продажу, купівлі та споживання електричної енергії регулюються нормами Закону України «Про електроенергію» та положеннями Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 (в редакції Постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 зі змінами) (далі по тексту - ПКЕЕ).

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» та пункту 1.3 ПКЕЕ споживання електроенергії можливе лише на підставі договору, укладеного з енергопостачальником.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпеку експлуатації енергетичного та іншого обладнання.

Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем, та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін (п. 5.1 ПКЕЕ).

Статті 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» передбачають відповідальність споживача за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачеві у липні, серпні та вересні 2013 року активну електроенергію у розмірі 1 200 804, 72 грн. та реактивну електроенергію на суму 11 173, 73 грн.

Зокрема, на виконання вимог ст. 33 ГПК України позивач надав суду належним чином завірену копію договору на постачання електричної енергії № 373пр/147/07 від 20.03.2007, копію договору № 5/13/147/04 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 09.01.2013, в якому, зокрема, наявні посилання на договір № 373пр/147/07 від 20.03.2007, копії актів прийняття-передавання товарної продукції та рахунків за активну та реактивну електроенергію з відміткою відповідача про їх отримання за період: липень, серпень, вересень 2013 року, копію додатку № 1 до договору про постачання електричної енергії, обсяги постачання електричної енергії споживачу на 2013 рік, що є первинними документами, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З огляду на вказане вище, доводи відповідача щодо неможливості підтвердження факту укладання та підписання договору та додатків до нього є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

У даному випадку факт та момент передачі товару підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції, наданими позивачем з чітким зазначенням обсягу спожитої електричної енергії та періоду споживання, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств.

Позивачем при розрахунку вартості спожитої активної електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії застосовувалися тарифи, які встановлені Національною комісією регулювання електроенергетики України.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставив споживачу електричну енергію та надав послуги з компенсації перетікання реактивної енергії згідно умов договору, а відповідач всупереч умовам договору не сплатив вартість спожитої електричної енергії, внаслідок нього виникла заборгованість за активну електроенергію у розмірі 1 200 804, 72 грн. та за реактивну електроенергію у розмірі 11 173, 73 грн., спожиту за липень, серпень, вересень 2013 року.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленої електроенергії, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору про постачання електричної енергії №373пр/147/07 від 20.03.2007 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за активну електроенергію у розмірі 1 200 804, 72 грн. та за реактивну електроенергію у сумі 11 173, 73 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" просить суд стягнути з відповідача 94 144, 10 грн. - 3 % річних та 1 088 973, 07 грн. - інфляційних втрат.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат і встановив, що в останньому також допущені помилки у визначенні розміру нарахування інфляційних втрат, проте сума 3 % річних нарахована вірно.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума інфляційних втрат у розмірі 1 088 753, 15 грн., у тому числі: 1 078 714, 26 грн. - за активну електроенергію та 10 038, 89 грн. - за реактивну електроенергію (розрахунок здійснений у правовому порталі України Ліга Закон), яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання, а також сума 3 % річних у розмірі 94 144, 10, а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ" (03680, м. Київ, провулок Приладний, буд. 2-А, ідентифікаційний код - 32442405) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Островського, буд. 8, ідентифікаційний код - 00169845) 1 200 804 (один мільйон двісті тисяч вісімсот чотири) грн. 72 коп. - заборгованості за активну електроенергію, 11 173 (одинадцять тисяч сто сімдесят три) грн. 73 коп. - заборгованості за реактивну електроенергію, 1 008 753 (один мільйон вісім тисяч сімсот п'ятдесят три) грн. 15 коп. - інфляційних втрат, 94 144 (дев'яносто чотири тисячі сто сорок чотири) грн. 10 коп. - 3 % річних та 35 878 (тридцять п'ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 13 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 31.10.2016.

Суддя Бондарчук В.В.