УХВАЛА

10.11.2016Справа № 910/17662/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С."

до 1) Київської міської ради

2) Головного управління Держгеокадастру у м. Києві

3) Головного територіальне управління юстиції у місті Києві в особі Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в місті Києві

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

про скасування рішення, скасування державної реєстрації, визнання недійсним

договору

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність № 25 від 15.09.2016)

від відповідача 1: ОСОБА_4 (довіреність № 225-КМР-2951 від 13.09.2016)

від відповідача 2: ОСОБА_5 (довіреність № 9-26-7777.61-9872/20-15 від 31.12.2015)

від відповідача 3: не зявився

від третьої особи 1: ОСОБА_6 (довіреність № 4619 від 11.11.2015)

від третьої особи 2: не зявився

вільний слухач: ОСОБА_7 (посвідчення)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "О.М.С." звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача 1 Київської міської ради, відповідача 2 Головного управління Держземагенства у місті Києві, відповідача 3 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про 1) скасування рішення Київської міської ради від 23.10.2013 № 308/9796 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_8 на просп. Перемоги 136 у Святошинському районі м. Києва для будівництва, обслуговування та ремонту обєктів транспортної інфраструктури та створення озелененої території загального користування; від 10.12.2014 № 575/575 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 для будівництва, обслуговування та ремонту обєктів транспортної інфраструктури та створення озелененої території загального користування на просп. Перемоги 136 у Святошинському районі м. Києва і передачу частини земельної ділянки у користування громадянину площею 0,0895 га (кадастровий номер :75:172:0065); 2) скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0895 га з кадастровим номером :75:172:0065; 3) визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 2 квітня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 62 та скасування права оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка площею 0,0895 га розташована на просп. Перемоги 136 у Святошинському районі м. Києва надана у користування третій особі на підставі рішень Київської міської ради №308/9796 від 23.10.2013 та №575/575 від 10.12.2014 є частиною земельної ділянки площею 0,6904 га, розташованої на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва (кадастровий номер :75:172:0054) користувачем якої є позивач у справі. Оскільки, при наданні у користування третій особі земельної ділянки площею 0,0895 га розташованої на просп. Перемоги 136 у Святошинському районі м. Києва Київською міською радою були порушені положення ч. 5 ст. 116, ч. 2 ст. 123, ч. 1 ст. 161 Земельного кодексу, то рішення Київської міської ради №308/9796 від 23.10.2013 та №575/575 від 10.12.2014 підлягають скасування, а договір оренди земельної ділянки від 02.04.2015 укладений на підставі вказаних рішень, відповідно до приписів ст. 203, 215 ЦК України визнанню недійсним. Також, для відновлення порушеного права позивача, останнім заявлено вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0895 га з кадастровим номером :75:172:0065 та скасування права оренди земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 порушено провадження у справі № 910/17662/15, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.08.2015 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1.

05.08.2015 через відділ діловодства суду від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві надійшли документи по справі та відзив на позов. У відзиві на позов відповідач 2 позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка сформована як обєкт цивільних прав згідно чинного законодавства, що виключає необхідність скасування її державної реєстрації для передачі у користування іншій особі.

У поданому в судовому засіданні 06.08.2016 відзиві на позовну заяву відповідач 1 позовні вимоги заперечив, посилаючись на відсутність підстав для відмови у наданні дозволу третій особі 1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва, а надання земельної ділянки відбулося із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 залучено до участі у справі № 910/17662/15 в якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та відкладено розгляд справи на 01.09.2015.

01.09.2015 через відділ діловодства суду від третьої особи 1 надійшло клопотання про припинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 продовжено строк вирішення у справі № 910/17662/15 на 15 днів, залучено до участі у справі правонаступника відповідача 2 - Головне управління Держгеокадастру у м. Києві (03680, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 69, ідентифікаційний код 39802366) та здійснено заміну відповідача 3 у справі № 910/17662/15 Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві, на належного Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в особі Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в місті Києві (01001, м. Київ, провулок Музейний, будинок 2-Д, ідентифікаційний код 34691374), виправлено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 у справі №910/17662/15 допущену технічну описку щодо пункту 8 резолютивної частини ухвали, розгляд справи №910/17662/15 відкладено на 15.09.2015.

14.09.2015 позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовної заяви, в якій просив суд:

скасувати рішення Київської міської ради № 308/9796 від 23 жовтня 2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва для будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів транспортної інфраструктури та створення озелененої території загального користування; № 575/575 від 10 грудня 2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів транспортної інфраструктури та створення озелененої території загального користування на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва і передачу частини вищезгаданої земельної ділянки у користування громадянину площею 0,0895 га (кадастровий номер :75:172:0065);

скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0895 га з кадастровим номером :75:172:0065;

визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки, який був укладений між Київською міською радою, в особі Київського міського голови ОСОБА_9 та ОСОБА_1 від 02 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 62 і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, та скасувати державну реєстрацію прав і скасувати запис у Державному реєстрі прав права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :75:172:0065.

З огляду на те, що матеріально-правова вимога, обраний спосіб захисту порушеного права, обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, викладені у позові, залишились незмінними, судом було зазначено, що розгляд даного спору здійснюється в межах заявлених позовних вимог з урахуванням наданої позивачем заяви про уточнення.

Представник відповідача 3 у судовому засіданні 15.09.2015 надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що рішення про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0895 га з кадастровим номером :75:172:0065 здійснював приватний нотаріус, а тому тільки нотаріус може скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки.

В судовому засіданні 15.09.2016 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача 3 про виключення Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в місті Києві зі складу відповідачів та задовольнив клопотання Київської міської ради про зупинення провадження у справі №910/17662/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 зупинено провадження у справі № 910/17662/15 до вирішення справи №826/4617/14 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради від 26 липня 2007 року №101/1935 "Про передачу земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "О.М.С." для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроєм території на просп. Перемоги 136 у Святошинському районі м. Києва" та набрання відповідним рішенням (постановою) законної сили.

19.09.2016 позивач звернувся із заявою про поновлення провадження у справі №910/17662/15, оскільки усунені обставини, що зумовили зупинення провадження у даній справі, а саме вирішено справу №826/4617/14 та відповідне рішення набрало законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 поновлено провадження у справі № 910/17662/15 та призначено її до розгляду на 18.10.2016.

17.10.2016 через відділ діловодства суду позивач подав письмові пояснення щодо заявлених вимог.

18.10.2016 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позов, в якому Головне управління Держгеокадастру у м. Києві заперечуючи позовні вимоги посилається на відсутність у державного реєстратора підстав для відмови в реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :75:172:0065. Також відповідачем 2 було зазначено, що Головним управлінням земельних ресурсів до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері земельних відносин у м. Києві не передавались відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :75:172:0054.

В судовому засіданні 18.10.2016 представником третьої особи 1 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи та представниками позивача, відповідача 2 та третьої особи 1 заявлено спільне клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/17662/15 на 15 днів та розгляд справи № 910/17662/15 відкладено на 10.11.2016.

19.10.2016 через відділ діловодства суду відповідач 3 повторно подав відзив на позов та клопотання про виключення його зі складу відповідачів.

10.11.2016 через відділ діловодства суду позивач подав заяву про забезпечення позову.

В судове засідання 10.11.2016 зявились представники позивача, відповідача 1, відповідача 2, третьої особи 1.

В судовому засіданні суд поставив перед учасникам процесу питання щодо необхідності призначення судової експертизи у даній справі.

Представники позивача, відповідача 2 зазначили, що вирішення питання про призначення експертизи за розсудом суду.

Представник відповідача 1 заперечив щодо призначення експертизи у даній справі, представник третьої особи 1 зазначив, що на даний час не вбачає підстав для необхідності призначення експертизи у даній справі.

Представник третьої особи 1 надав суду клопотання про зупинення провадження у справі № 910/17662/15 до вирішення справи №826/4617/14, посилаючись на те, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 було направлено справу №826/4617/14 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Представник третьої особи 1 просив суд задовольнити вказане клопотання.

Розглянувши клопотання третьої особи 1 про зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

В той же час, враховуючи зміст ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 якою було скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 та направлено справу №826/4617/14 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд дійшов висновку, що обставини встановлення яких необхідне при новому розгляді адміністративної справи та які стосуються справи №910/17662/15 можуть бути самостійно встановлені судом під час розгляду даної справи. У звязку із чим, підстави для зупинення провадження у справі №910/17662/15 відсутні, а тому клопотання третьої особи 1 задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, заслухавши пояснення представника позивача, суд зазначає наступне.

У своїй заяві позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони громадянину ОСОБА_8 здійснювати будь-які дії щодо будівництва, виконувати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,0895 га з кадастровим номером :75:172:0065 за адресою: просп. Перемоги 136 у Святошинському районі м. Києва.

Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову мотивована тим, що на земельній ділянці можуть бути проведені будівельні роботи, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

В пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" роз'яснено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Положеннями пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Слід зазначити, що заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову. При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 33-34 ГПК України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З огляду на вищенаведене, враховуючи наведені позивачем доводи щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову та не надано жодних доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд зазначає, що саме лише посилання позивача на припущення щодо ймовірного проведення будівельних робіт на спірній земельній ділянці не створює підстав для задоволення відповідної заяви.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник третьої особи 1 подав клопотання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі як відповідача, посилаючись на те що ОСОБА_8 є стороною оспорюваного позивачем договору оренди.

Представник позивача подав суду заяву, в якій просив суд залучити ОСОБА_1 до участі у справі як відповідача. Також у своїй заяві представник позивача зазначив, що оскільки спір між сторонами є господарським, то справа повинна розглядатись в господарському суді.

Крім того, в матеріалах справи наявне не розглянуте судом клопотання третьої особи 1 про припинення провадження у справі.

Клопотання третьої особи 1 про припинення провадження у справі, мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_8 є стороною оспорюваного договору, то у даній справі він має бути відповідачем. Проте, ОСОБА_8 у правовідносинах щодо користування земельною ділянкою виступає як фізична особа, а не як суб'єкт підприємницької діяльності, у звязку із чим, на думку третьої особи 1, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України та провадження у справі підлягає припиненню.

Розглянувши вищевказані клопотання третьої особи 1 та заяву позивача, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

У разі коли учасниками оспорюваного правочину є декілька осіб, а позов поданий однією з них, господарський суд має вирішити питання про залучення до участі у справі як відповідачів усіх зазначених осіб (частина перша статті 24 ГПК), - за умови, що склад сторін у справі узгоджуватиметься з вимогами статті 1 ГПК України ( п. 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

В силу приписів ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Спірний договір від 02.04.2015 оренди земельної ділянки площею 0,0895 га, розташованої на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва (кадастровий номер :75:172:0065) для будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів транспортної інфраструктури та створення озелененої території загального користування укладено між Київською міською радою як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем, який виступає у даних правовідносинах як фізична особа.

Судом враховано, що відповідно до п. 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Однак, представник позивача в судовому засіданні 10.11.2016 подав суду заяву про залучення ОСОБА_1 до участі у справі як відповідача.

Враховуючи те, що позивачем заявлено про залучення ОСОБА_1 як відповідача у даній справі та оскільки ОСОБА_1 є однією із сторін спірного договору суд дійшов висновку про залучення ОСОБА_1 до участі у справі як відповідача 4.

Водночас, господарським судам підвідомчі справи визначені в ст. 12 ГПК України, коли склад учасників спору відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір носять господарський характер (п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

В п. 3.1., п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з: приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин.

У свою чергу, спір у даній справі не стосується корпоративних чи приватизаційних відносин, а тому згідно із приписами статей 1, 12, 21 Господарського процесуального кодексу України, відповідний спір за участю відповідача фізичної особи не підлягає вирішенню в господарському суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

В пункті 4.2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин.

З огляду на те, що до участі у справі залучено співвідповідача фізичну особу ОСОБА_1, який не є субєктом підприємницької діяльності, оскільки, про залучення до участі у справі фізичної особи було заявлено самим позивачем, то за висновками суду даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах, а тому провадження у цій справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України.

Суд звертає увагу позивача на наслідки припинення провадження у справі, вказані в частині 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, зокрема у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки, позивачем не заявлено про повернення судового збору, то сплачений судовий збір наразі не повертається. Водночас позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору сплаченого за подання даного позову до суду.

Керуючись ст. ст. 24, п. 1 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Залучити до участі у справі № 910/17662/15 відповідача 4 ОСОБА_1 (03115, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Провадження у справі №910/17662/15 припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення.

Суддя С.О. Турчин