РІШЕННЯ

"27" жовтня 2016 р.Справа № 921/489/16-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680), в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" (вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79007)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області (вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" (майдан Привокзальний, 1, м. Тернопіль, 46001)

про усунення перешкод в користуванні майном - частиною майданчика з покриттям на пероні вокзалу станції Тернопіль, за адресою: майдан Привокзальний,1, м. Тернопіль, загальною площею 171,4 кв.м. (96,3 кв. м. +75,1 кв.м.) шляхом його звільнення та підписання акта приймання - передачі майна.

За участю від:

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" звернулось до господарського суду Тернопільської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" про усунення перешкод в користуванні майном - частиною майданчика з покриттям на пероні вокзалу станції Тернопіль, за адресою: майдан Привокзальний,1, м. Тернопіль, загальною площею 171,4 кв.м. (96,3 кв. м. + 75,1 кв.м.) шляхом його звільнення та підписання акта приймання - передачі майна.

Ухвалою суду від 16.08.2016 р. порушено провадження у справі, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області.

Ухвалою від 06.10.2016 р. у відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК України строк розгляду спору продовжувався до 28.10.2016 р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що строк дії договору оренди нерухомого майна №585 від 16.09.2009р., укладеного між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та ТОВ "Тер-Пінгвін", є припиненим з 31.03.2015р. у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. Однак, після цієї дати відповідач без наявності для цього правових підстав продовжує користуватись раніше орендованим майном, яке увійшло до статутного капіталу позивача. Через що заявник просить суд задоволити вимогу про усунення перешкод в користуванні майном - частиною майданчика з покриттям на пероні вокзалу станції Тернопіль, за адресою: майдан Привокзальний,1, м. Тернопіль, загальною площею 171,4 кв.м.(96,3 кв. м. +75,1 кв.м.) шляхом його звільнення та підписання акту приймання - передачі майна.

У додаткових поясненнях №19/334 від 27.10.2016р. представник позивача обґрунтовує розмежування понять "залізнична станція" та "залізничний вокзал", вказуючи наступне. Спірний об'єкт є частиною вокзального майнового комплексу, а не станційного, який просто межує земельними ділянками з вокзальним. Відтак, раніше орендоване відповідачем майно увійшло до статутного капіталу позивача, а не закріплене за ним лише на праві господарського відання.

У свою чергу відповідач, згідно письмових заперечень ( від 28.09.2016 р.) на позовну заяву та наданих у судовому засіданні пояснень його представником, позовні вимоги заперечує у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема зазначає, що термін дії договору закінчився 31.03.2015 р.; ТОВ "Тер-Пінгвін" звертався до РВ ФДМУ по Тернопільській області з клопотанням про продовження терміну дії договору; відповідач в подальшому продовжує користування майном, сплачуючи за це рахунки, які виставлялись йому до оплати; ТОВ "Тер-Пінгвін" інформував керівництво РВ ФДМУ по Тернопільські області про добровільну згоду збільшити розмір орендної плати; оскільки орендар продовжує користуватися майном після закінчення строку договору, то за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором; лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, від імені власника орендованого майна по договору №585 від 16.09.2009 р. виступає ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, а не позивач по даній справі; позивач у даній справі є лише Балансоутримувачем спірного майна; ПАТ "Українська залізниця", в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" не може бути позивачем у справі про неналежне виконання умов договору, згідно умов якого воно взагалі не є його стороною.

Третя особа, відповідно до письмових пояснень № 10-12-03611 від 28.09.2016 р., які підтримані у судовому засіданні її повноважним представником, вказує на те, що: до закінчення терміну дії договору відповідач звертався до РВ ФДМУ по Тернопільській області з наміром продовжити термін дії договору, однак при цьому ним не надано погодження на це Балансоутримувача; строк дії договору оренди спірного майна державної власності закінчився 31.03.2015р.; РВ ФДМУ по Тернопільській області з листами неодноразово зверталось до відповідача з проханням повернути Балансоутримувачу об'єкт оренди по ОСОБА_2 приймання передачі; також третя особа зверталась з листами до Балансоутримуча з проханням вжити заходів щодо забезпечення повернення об'єкта оренди з незаконного використання його відповідачем; станом на час розгляду справи, на адресу третьої особи ОСОБА_2 приймання передачі майна не надходив; оскільки майно відповідачем за ОСОБА_2 приймання передачі Балансоутримувачу не повернено, кошти, які він сплачує за користування об'єктом оренди, є неустойкою за фактичне користування об'єктом оренди; у відповідності до норм чинного законодавства позов ПАТ "Українська залізниця", в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

В ході розгляду спору учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 20,22,27, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) судового засідання, в порядку ст. 81-1 ГПК України, не здійснювалась, за відсутності відповідних клопотань учасників судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне:

16.09.2009 р. між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №585 (далі договір).

Передумовою укладення даного договору стали письмові погодження Вокзалу станції Тернопіль від 05.05.2009 р. №264, № 267, на балансі якого знаходився об'єкт оренди, а також Міністерства транспорту та зв'язку України №11312/16/10-09 від 13.10.2009 р.

Згідно з п.1.1 договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно частину майданчика з покриттям на пероні вокзалу станції Тернопіль загальною площею 171,4 кв.м. (96,3 кв. м. +75,1 кв.м.), за адресою: майдан Привокзальний, 1,м.Тернопіль, що перебуває на балансі відокремленого підрозділу "Вокзал станції Тернопіль" Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця".

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

У відповідності до п.3.10 договору у разі припинення (розірвання) договору Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Відповідно до п.5.10 договору, у разі його припинення або розірвання, Орендар зобов'язаний повернути Балансоутримувачу, вказаному Орендодавцем орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Згідно з п.10.1, даний договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 16.09.2009 р. до 16.08.2012 р. включно.

Строк дії договору неодноразово продовжувався, шляхом укладення додаткових угод (які є складовою та невід'ємною його частиною), зокрема:

- додатковою угодою №1 від 10.09.2012 р. строком на 1 рік, з 17.08.2012 р. по 16.08.2013 р. включно;

- додатковою угодою №2 від 06.09.2013 р. строком з 17.08.2013 р. по 31.12.2013р. включно;

- додатковою угодою №3 від 27.01.2014 р. строком на 1 рік з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. включно, та востаннє додатковою угодою №4 від 29.12.2014 р. строком з 01.01.2015 р. по 31.03.2015 р.

Як слідує з матеріалів справи, Балансоутримувач - відокремлений підрозділ "Вокзал станції Тернопіль" ДТГО "Львівська залізниця" на виконання вимог договору передав в строкове платне користування, а орендар (відповідач) прийняв державне нерухоме майно: частину майданчика з покриттям на пероні вокзалу станції Тернопіль загальною площею 171,4 кв. м. (96,3 кв. м. + 75,1 кв. м.), за адресою: майдан Привокзальний, 1, м. Тернопіль, що підтверджується ОСОБА_2 приймання-передавання нерухомого майна від 16.09.2009р.

У п. 10.4 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 10.09.2012р.) сторонами погоджено, що продовження дії цього Договору на новий строк оформляється додатковим договором, який є невід'ємною частиною Договору, згідно з вимогами чинного на момент його закінчення законодавства та за умови виконання орендарем всіх обов'язків за договором оренди. Продовження дії цього договору на новий строк погоджується з Балансоутримувачем.

Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання - передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання - передавання про повернення майна покладається на орендаря (п.10.10 договору).

Після 31.03.2015 р. сторони за договором оренди №585 від 16.09.2009 р. та Балансоутримувач орендованого майна не оформляли пролонгації дії цієї угоди в порядку, передбаченому п. 10.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 10.09.2012 р.).

Натомість листом від 19.02.2015 р. №ЦЦР-6/147 Державна адміністрація залізничного транспорту України Укрзалізниця Міністерства Інфраструктури України інформувала орендодавця (РВ ФДМУ по Тернопільській області) про необхідність повернення орендованих об'єктів, термін дії договорів щодо яких завершився, їх Балансоутримувачам, у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України рішення про створення ПАТ "Українська залізниця".

На підставі цього, РВ ФДМУ по Тернопільській області письмово зверталось до ТОВ "Тер-Пінгвін" (звернення № 18-14-01632 від 29.04.2015 р., № 18-14-00752 від 26.02.2015 р.) про закінчення 31.03.2015 р. дії договору оренди № 585 від 16.09.2009 р., відсутність підстав для його продовження та необхідність повернення об'єкта Балансоутримувачу по ОСОБА_2 приймання - передачі.

З аналогічним зверненням, зокрема листом № 19/396 від 13.11.2015 р. до ТОВ "Тер-Пінгвін" звертався і Балансоутримувач майна (Вокзал станції Тернопіль).

Однак, такі вимоги залишені орендарем без будь-якого реагування та належного виконання, що і стало підставою для звернення із відповідним позовом до суду.

Крім того, відповідачем в період з квітня 2015 року червень 2016 року без будь-яких заперечень підписувались акти прийому-передачі виконаних робіт (послуг), в яких зазначалось, зокрема, що договір оренди №585 припинив свою чинність 31.03.2015р.

А сплачені відповідачем кошти після 31.03.2015 р. оформлялись (у т.ч. з його відома) як плата за користування майном після закінчення дії договору, але до фактичного повернення об'єкта по ОСОБА_2 приймання - передачі.

У відповідності до п.1 Статуту публічного акціонерного товариства Українська залізниця публічне акціонерне товариство Українська залізниця (далі Товариство) є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Статтею 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачені особливості утворення товариства, зокрема:

- Товариство (позивач у справі) утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

- Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України.

- Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

- Товариство є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

У відповідності до ст.1 зазначеного Закону майно залізничного транспорту загального користування - майно, у тому числі об'єкти інфраструктури, що належать Державній адміністрації залізничного транспорту України, підприємствам, установам та організаціям залізничного транспорту загального користування, зокрема будівлі, споруди, об'єкти незавершеного будівництва, об'єкти соціальної сфери, транспортні засоби, обладнання, устаткування, інвентар, інші матеріальні цінності та нематеріальні активи, цінні папери, корпоративні права держави, право постійного користування земельними ділянками, а також інші майнові права, включаючи права на об'єкти інтелектуальної власності, кошти, у тому числі в іноземній валюті. До об'єктів соціальної сфери належать структурні підрозділи підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування з питань охорони здоров'я, відпочинку, торгівлі, громадського харчування, фізичної культури та спорту, професійної підготовки.

У п.30 Статуту вказано, що майно Товариства складають основні фонди, оборотні засоби, кошти, майнові права, зокрема право господарського відання майном, переданим товариству на праві господарського відання, та право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту, акції (частки, паї) у статутному капіталі господарських товариств, інші матеріальні та нематеріальні активи, цінні папери, а також інші активи, відображені в бухгалтерському обліку товариства.

Пунктом 31 Статуту зазначено, що майно товариства, зокрема, формується за рахунок майна, внесеного засновником до статутного капіталу товариства; майнових прав, в тому числі права постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту та майна, закріпленого за товариством на праві господарського відання.

В пункті 32 Статуту передбачено, що здійснюючи право власності, товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому Статуту та меті діяльності товариства.

Пункт 33 Статуту вказує на те, що розпорядження майном товариства, в тому числі шляхом списання, відчуження, передачі в користування, оренду, концесію відповідного майна, розпорядження майном, внесеним до статутного капіталу товариства, та майном, набутим товариством під час його господарської діяльності, здійснюється в порядку, встановленому законодавством, з урахуванням обмежень щодо розпорядження таким майном, визначених законом та цим Статутом.

Згідно п. 2.1 Положення "Про регіональну філію "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", ОСОБА_5 є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. ОСОБА_5 діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства.

Як визначається в п. 2.8 Положення ОСОБА_5 має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності: вчиняти правочини, укладати цивільні та господарські договори (угоди, контракти), вести претензійну роботу, набувати майнових та немайнових прав, виступати позивачем, в тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі (без виключень), з правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень, передбачених внутрішніми документами ОСОБА_5, а також вчиняти інші дії, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності ОСОБА_5 з урахуванням процедури, передбаченої п.5.7 цього Положення; представляти його інтереси в будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, відносинах з державними і приватними нотаріусами, підприємствами, установами, організаціями будь-якого типу та організаційно-правової форми, фізичними особами, а також у судах в межах своїх повноважень, передбачених статутом Товариства та цим Положенням.

Підпунктами 8 та 10 пункту 5.5. положення зазначається, що начальник філії на підставі довіреності та у межах своїх повноважень розпоряджається майном, яким наділена філія, включаючи грошові кошти, в межах, встановлених цим положенням, статутом Товариства, рішеннями органів Товариства та його посадових осіб, виданою довіреністю; несе відповідальність за раціональне та цільове його використання; має право представляти інтереси Товариства в судах, в тому числі в судах загальної юрисдикції, в господарських та адміністративних судах, а також в міжнародних арбітражах у справах, пов'язаних з діяльністю філії.

Пунктом 7.2 положення зазначається, що ОСОБА_5 не є власником майна. Майно, яким наділена ОСОБА_5, належить Товариству на праві власності або закріплене за Товариством на праві господарського відання.

Як визначається в п. 7.3 положення майно, яким наділена ОСОБА_5, складається з основних засобів, оборотних активів, а також інших матеріальних і нематеріальних активів, вартість яких відображається в окремому балансі ОСОБА_5, а також земельних ділянок, якими товариство наділяє ОСОБА_5 для досягнення мети та виконання завдань, встановлених цим положенням.

Згідно п. 7.4 положення ОСОБА_5 наділяється майном на підставі відповідних рішень правління Товариства. ОСОБА_5 є складовою частиною майна Товариства.

Наказом №146/н від 04.04.2001 р. Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" Львівська залізниця, зокрема, реорганізовано Тернопільську дирекцію залізничних перевезень шляхом виділення вокзалу із складу станції Тернопіль та підпорядковано Вокзал станції Тернопіль госпрозрахунковій пасажирській службі Львівської залізниці.

Відповідно до п.1 Положення про виробничий структурний підрозділ "Вокзал станції Тернопіль" (далі - Підрозділ) регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Вокзал станції Тернопіль є виробничим структурним підрозділом регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Пунктом 10 положення вказано, що Підрозділ складає баланс, який є частиною окремого балансу Залізниці.

Наказом №047 від 01.12.2015р. ПАТ "Укрзалізниця" ОСОБА_1 філію "Львівська залізниця" наділено майном та земельними ділянками згідно з Додатком "Переліком майна ПАТ "Укразалізниця", яким наділяється ОСОБА_1 філія "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", зокрема майданчиком з покриттям /зі сторони міста/ попередній (старий) інвентарний номер 020524048, розташований за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, площа Привокзальна,1.

З Переліку вбачається, що майданчик, яким наділяється філія входить до статутного капіталу позивача.

Згідно зведеного переліку майна державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" саме до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" внесено Відокремлений підрозділ "Вокзал станції Тернопіль" Державного територіально галузевого об'єднання "Львівська залізниця", зокрема під п.17 майданчик з покриттям/зі сторони міста/розташований за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, площа Привокзальна,1 (інвентарний номер - 020524048).

Отже, спірне нерухоме майно - частина майданчика з покриттям на пероні Вокзалу станції Тернопіль загальною площею 171,4 кв.м. (96,3 кв. м. +75,1 кв.м.), за адресою: майдан Привокзальний, 1,м.Тернопіль увійшло до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" та є його власністю.

Вказане підтверджене і колишнім орендодавцем майна РВ ФДМУ по Тернопільській області.

Свої доводи про перехід до позивача лише майнового права (права господарського відання) на майданчик, відповідач належним чином не підтвердив.

З'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відносини сторін щодо оренди державного та комунального майна регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна", Цивільним кодексом України та Господарським кодексами України, договором.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ст. 759 ЦК України, ст. 283 ГК України, орендодавець (наймодавець) передає або зобов'язується передати наймачеві (орендарю) майно у користування за плату на певний строк, для здійснення господарської діяльності.

У відповідності до ст.10 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Згідно ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У разі припинення дії договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ст. 785 ЦК України, п.5.10 договору).

Відповідно до норми, що міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У свою чергу, нормою ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" наведено підстави для припинення договору оренди, якою, зокрема є закінчення строку на який його було укладено.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на пролонгацію спірного договору, зважаючи на відсутність заперечень наймодавця щодо продовження користування орендарем наданим в оренду майном та сплатою відповідачем орендної плати за таке користування.

Однак, такі твердження відповідача є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

ОСОБА_6 є спеціальним щодо спірних правовідносин в частині дії та припинення договору оренди державного майна (ст. 1 цього Закону).

Проте, законом не визначено ні форми такої зави, ні способу направлення орендарем або орендодавцем повідомлення другій стороні про припинення договору оренди.

Названа правова позиція знайшла своє відображення, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 22.08.2013 р. у справі №9/76/5022-1070/2012 щодо спору між тими ж сторонами за договором, але з приводу іншого об'єкта оренди.

З матеріалів справи (переписки, яка велась між сторонами договору та Балансоутримувачем майна) вбачається, що вже до 31.03.2015 р. Балансоутримувач орендованого майна не надав погодження, необхідного сторонам на продовження терміну дії договору.

Твердження відповідача про те, що РВ ФДМУ по Тернопільській області (як орендодавець майна і сторона договору) ні в усній, ні в письмовій формі не висловлювало своїх намірів щодо його розірвання не відповідає дійсності. ОСОБА_1 відділенням ФДМ України по Тернопільській області надсилався лист №18-14-01632 від 29.04.2015р. (тобто в межах встановленого ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" терміну), адресований Товариству з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін", в якому повідомлялось про закінчення строку дії договору оренди державного нерухомого майна та заявлено вимогу протягом трьох робочих днів повернути майно Балансоутримувачу по акту прийому-передачі. Даний лист вручено відповідачу 05.05.2015 р. (з урахуванням вихідних і святкових днів).

Сторони в п.10.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 10.09.2012 р.) передбачили продовження його дії на новий строк шляхом підписання додаткових угод (за погодженням з Балансоутримувачем).

Дана умова договору відповідає ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", зокрема частині третій цієї статті.

Вказане положення договору сторони неодноразово застосовували, продовжуючи строк дії правочину, шляхом укладення додаткової угоди №1 від 10.09.2012 р., додаткової угоди №2 від 06.09.2013 р., додаткової угоди №3 від 27.01.2014 р., додаткової угоди №4 від 29.12.2014 р.

Окрім того, за письмовою домовленістю сторін у додатковій угоді №1 від 10.09.2012 р. (про зміни до договору в п.10.4) продовження його дії повинно було погоджуватись також з Балансоутримувачем об'єкта оренди - Вокзалом станції Тернопіль.

З огляду на наведене, як до закінчення договору оренди №585 від 16.09.2009 р., так і в межах терміну визначеного ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відповідачу було надіслано листи орендодавця та Балансоутримувача про відсутність наміру продовження з ним договірних відносин.

Додаткова угода про продовження дії договору на новий строк за погодженням з Балансоутримувачем, на обов'язковість якої сторони дали згоду в п.10.4 договору, з відповідачем укладена не була.

Підписання відповідачем, без будь-яких заперечень, в період з квітня 2015 р. по червень 2016 р. актів прийому-передачі виконаних робіт (послуг), в яких, зокрема, зазначалось, що договір оренди №585 припинив свою чинність 31.03.2015р. є визнанням з його сторони факту закінчення дії правочину щодо оренди.

Враховуючи викладене, договір оренди державного нерухомого майна від 16.09.2009р. №585 припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений, а саме 31.03.2015 р.

Наведене, у свою чергу свідчить про відсутність у відповідача права користуватись переданим йому раніше майном після припинення дії договору оренди (тобто після 31.03.2015 р.).

Щодо позиції відповідача з приводу того, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" є неналежним позивачем, то суд вважає ці твердження необґрунтованими та безпідставними.

Так, відповідно до положень Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Статуту ПАТ "Українська залізниця", Положення "Про регіональну філію "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та "Про виробничий структурний підрозділ "Вокзал станції Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", наказу ПАТ "Українська залізниця" №047 від 01.12.2015 р. із додатком, Зведеним переліком майна державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", а також іншими матеріалами справи, раніше орендований відповідачем об'єкт увійшов до статутного капіталу позивача.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За частиною четвертою вказаної статті Конституції, а також ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

При цьому, володіння означає можливість мати майно у своєму безпосередньому віданні та у сфері свого господарського чи іншого впливу.

Право користування - це юридично закріплена можливість особи користуватись майном, використовувати його корисні можливості.

Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Створення власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном є порушенням цивільних прав.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Зокрема, негаторним є позов власника про усунення перешкод у здійсненні користування майном третіми особами, в яких існували підстави для цього, але вони згодом відпали.

Однією з умов застосування негаторного позову - є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов'язально-правових способів.

Покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" продовжує користуватись майном, як вже зазначалось з квітня 2015 р. за відсутності на те правових підстав, що вказує на тривалий характер порушення.

Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст. 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими позивачем доказами доведено обґрунтованість заявлених вимог та спростовано заперечення відповідача.

Інших доказів, які б вказували на правомірне володіння чи користування ним спірним майном станом на час розгляду справи (після 31.03.2015 р.) відповідачем не подано суду.

З огляду на вищеперелічене, право позивача вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю підлягає захисту в судовому порядку.

Аналогічним чином вирішено господарським судом Тернопільської області спори у справах між тими ж сторонами щодо інших об'єктів оренди (рішення від 15.07.2016 р. у справі №921/265/16-г/6, рішення від 20.07.2016 р. у справі №921/290/16-г/14, рішення від 02.08.2016 р. у справі №921/332/16-г/11, які залишені без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 р., 04.10.2016 р., 11.10.2016 р. у відповідних справах).

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, судові витрати по справі підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4-3,12,22, 27, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1.Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" (майдан Привокзальний, 1, м. Тернопіль, код 14029705) усунути перешкоди в користуванні майном частиною майданчика з покриттям на пероні вокзалу станції Тернопіль, за адресою: майдан Привокзальний, 1, м. Тернопіль, загальною площею 171,4 кв. м. (96,3 кв. м. +75,1 кв.м.), шляхом його звільнення по ОСОБА_2 приймання передачі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тер-Пінгвін" (майдан Привокзальний, 1, м. Тернопіль, код 14029705) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, код 40075815), в особі ОСОБА_1 філії "Львівська залізниця" (вул. Гоголя, 1, м. Львів, код 40081195) - 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 10 листопада 2016 року.

Суддя І.П. Шумський