ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року Справа № 923/948/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", м. Чорноморськ Одеської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Скарабєй", м. Херсон

про стягнення 467761,14 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність №121 від 18.10.2016р.;

від відповідача - представник ОСОБА_2, довіреність від 20.10.2016р.

Суть спору: державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Скарабєй" заборгованість у розмірі 467761,14 грн., з якої: 160794,50 грн. - сума основного боргу, 287228,94 грн. - сума пені, 11255,60 грн. - сума штрафу, 2360,78 грн. - сума 3% річних та 6121,32 грн. - сума інфляційних витрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 339-од від 02.10.2015р., на положення ст.ст. 525, 526, 529, 530,610 ЦК України та положення ст. 193 ГК України.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.10.2016р. надав суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить:

1. Провести звірку взаєморозрахунків між сторонами станом на день позову;

2. Зобов'язати позивача надати калькуляцію розрахунку відшкодування експлуатаційних витрат на утримання об'єкту оренди - що саме входить у суму 33,60 грн./кВ.м. на 1 кв.м., та які послуги надаються відповідачу на вказану суму, хто саме встановлює тарифи на відшкодування експлуатаційних витрат, та яким нормативним актом регулюються;

3. Враховуючи, що сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою поряд з сумою основного боргу - зменшити розмір штрафних санкцій до 6000,00 грн. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 20.10.2016р. суд виклав назву позивача у новій редакції - "Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ". Також даною ухвалою суд відклав розгляд справи на 01.11.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 01.11.2016р. подав клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи Калькуляцію витрат вартості відшкодування експлуатаційних витрат з утримання орендованих приміщень. Дане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 01.11.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.11.2016р. позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 110794,50 грн. визнав повністю, щодо іншої частини вимог визнав частково, надавши аналогічні пояснення тим, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 02 жовтня 2015 року між державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (надалі - позивач або балансоутримувач) і товариством з обмеженою відповідальністю "Скарабєй" (надалі - відповідач або орендар) був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №339-од (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1 договору, балансоутримувач виконує обслуговування та експлуатацію державного нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення адміністративно-побутової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Іллічівськ, вул. Північна, 4 (5-й термінал ДП "Іллічівського морського торговельного порту"), загальною площею 142,0 кв. м, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі у цьому приміщенні, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

На підставі п.2.2.3 договору, орендар зобов'язується не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату на рахунок балансоутримувача за обслуговування прибудинкової території та утримання приміщення, згідно з додатком №1, який є невід'ємною частиною договору. Розмір вищезгаданих витрат та послуг може бути переглянуто балансоутримувачем в односторонньому порядку. Додаткова угода при цьому не укладається.

Позивач, зазначає, що відповідач свої зобов'язання по розрахункам за обслуговування прибудинкової території та утримання приміщення у повному обсязі не виконав. Позивачем було направлено на адресу відповідача для здійснення оплати рахунок Пр/15672 від 31.12.2015р. та акт здачі-прийняття робіт Пр/15672 від 31.12.2015р. на суму 151421,21 грн., рахунок Пр/556 від 31.01.2016р. та акт здачі-прийняття робіт Пр/556 від 31.01.2016р. на суму 6596,78 грн., рахунок Пр/1979 від 29.02.2016р. та акт здачі-прийняття робіт Пр/1979 від 29.02.2016р. на суму 6063,13 грн., рахунок Пр/3188 від 31.03.2016р. та акт здачі-прийняття робіт Пр/3188 від 31.03.2016р. на суму 6392,64 грн., рахунок Пр/4545 від 30.04.2016р. та акт здачі-прийняття робіт Пр/4545 від 30.04.2016р. на суму 11727,98 грн., рахунок Пр/5629 від 31.05.2016р. та акт здачі-прийняття робіт Пр/5629 від 31.05.2016р. на суму 8970,70 грн., а всього на загальну суму 191172,44 грн. Так, відповідачем було сплачено у повному обсязі рахунок Пр/556 від 31.01.2016р. на суму 6596,78 грн. та рахунок Пр/4545 від 30.04.2016р. (але несвоєчасно). Рахунок Пр/15672 від 31.12.2015р. було сплачено частково у розмірі 12053,18 грн.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

З огляду на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 160794,50 грн. - сума основного боргу, 287228,94 грн. - сума пені, 11255,60 грн. - сума штрафу, 2360,78 грн. - сума 3% річних та 6121,32 грн. - сума інфляційних витрат.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до відзиву, відповідач підтвердив, що дійсно існує певна заборгованість, але не згоден із визначеною сумою заборгованості та нарахованими штрафними санкціями.

Матеріали справи свідчать, що згідно платіжного доручення №205 від 12.09.2016р. (а.с. 98), відповідач перерахував позивачу частину суми основного боргу у розмірі 50000,00 грн., в рахунок погашення боргу згідно рахунку Пр/15672 від 31.12.2015р. Тобто вже після порушення даної справи, а отже суд вважає, що в цій частині спір відсутній (відсутній предмет спору), а тому, в цій частині позовних вимог на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі.

Доказів сплати залишку суми основного боргу у розмірі 110794,50 грн. відповідачем суду не надано.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав наявність заборгованості по сумі основного боргу у розмірі 110794,50 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 110794,50 грн., є доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені у розмірі 287228,94 грн. та суми 7% штрафу у розмірі 11255,60 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.5 договору сторони передбачили, що за несвоєчасні розрахунки за надані послуги орендар сплачує пеню у розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 днів орендар сплачує штраф у розмірі 7% від розміру заборгованості.

За поданим позивачем розрахунком, розмір 7% штрафу становить 11255,60 грн. відповідно.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 7% штрафу, у зв'язку з чим визнано його обґрунтованим.

Доказів погашення заявленої до стягнення сум штрафу у розмірі 11255,60 грн., відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення сум 7% штрафу у розмірі 32288,36 грн., є доведеними та обґрунтованими.

Щодо заявленої до стягнення суми пені у розмірі 287228,94 грн., то дана вимога підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частина 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 232 (ч. 6) Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. При цьому, незалежно від способу та бази визначення розміру неустойки договором, вона не може перевищувати той розмір, який встановлено законом, як граничний.

Тобто відповідно до вимог чинного законодавства сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тому встановлена сторонами у договорі відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання у більшому розмірі не суперечить матеріальному праву України та відповідно не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди недійсною.

Відповідно до п. 49 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008р., положення ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р. не встановлюють обмежень щодо визначення розміру пені, а передбачають обмеження розміру пені, що підлягають стягненню.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ") здійснив власний розрахунок пені з урахуванням приписів ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ч.6 ст. 231 та ч.6 ст. 232 ГК України у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня. Розрахунок має наступний вигляд:

Розрахунок пені за рахунком Пр/15 672 від 31.12.2015р.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
151421.2116.01.2016 - 24.01.2016922.0000 %0.120 %*1638.33

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
150668.0325.01.2016 - 28.01.2016422.0000 %0.120 %*724.52
150668.0329.01.2016 - 04.02.2016722.0000 %0.120 %*1267.92

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
144368.0305.02.2016 - 03.03.20162822.0000 %0.120 %*4859.60
144368.0304.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*8504.30
144368.0322.04.2016 - 15.05.20162419.0000 %0.104 %*3597.37

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
139368.0316.05.2016 - 26.05.20161119.0000 %0.104 %*1591.69
139368.0327.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*3838.33
139368.0324.06.2016 - 15.07.20162216.5000 %0.090 %*2764.51

Розрахунок пені за рахунком Пр/1 979 від 29.02.2016р.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
6063.1316.03.2016 - 21.04.20163722.0000 %0.120 %*269.69
6063.1322.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*220.33
6063.1327.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*166.98
6063.1324.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*191.34
6063.1329.07.2016 - 25.08.20162815.5000 %0.085 %*143.79

Розрахунок пені за рахунком Пр/3 188 від 31.03.2016р.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
6392.6416.04.2016 - 21.04.2016622.0000 %0.120 %*46.11
6392.6422.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*232.30
6392.6427.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*176.06
6392.6424.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*201.73
6392.6429.07.2016 - 25.08.20162815.5000 %0.085 %*151.61

Розрахунок пені за рахунком Пр/4545 від 30.04.2016р.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
11727.9816.05.2016 - 16.05.2016119.0000 %0.104 %*12.18

Розрахунок пені за рахунком Пр/5629 від 31.05.2016р.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
8970.7016.06.2016 - 23.06.2016818.0000 %0.098 %*70.59
8970.7024.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*283.09
8970.7029.07.2016 - 25.08.20162815.5000 %0.085 %*212.75

Отже, за наведеним розрахунком суду, сума пені становить 31165,12 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, лише у розмірі 31165,12 грн. Пеня у розмірі 256063,82 грн. заявлена позивачем до стягнення безпідставно, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також, через несвоєчасне виконання зобов'язань, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 2360,78 грн. та інфляційні витрати у розмірі 6121,32 грн., у зв'язку з чим суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, приписами статей 534, 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України, а також статтями 229-234 Господарського кодексу України. З урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України, правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто прострочення у виконанні зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й серед іншого інфляційні нарахування, що обраховуються як добуток від суми основного боргу на індекс інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов'язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; відтак прострочення платежу за період часу, менший за місяць, не тягне за собою інфляційних нарахувань.

Поряд з цим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевірив надані позивачем розрахунки сум 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку з чим визнав їх правильними.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення сум 3% річних у розмірі 2360,78 грн. та інфляційних витрат у розмірі 6121,32 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення нарахованих сум штрафних санкцій до 6000,00 грн., то дане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Посилання відповідача на ті обставини, що нараховані штрафні санкції є значно більшими ніж сума основного боргу, не є підставою для зменшення штрафних санкцій до 6000,00 грн.

Крім того, у зв'язку із здійсненим судом перерахунку суми пені, загальний розмір штрафних санкцій становить 42420,72 грн., тобто є меншим більш ніж у два рази від суми основного боргу.

Відповідно до пункту 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування ГПК України", вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, відповідачем не надано суду належних доказів в обґрунтування клопотання щодо зменшення штрафних санкцій до 6000,00 грн., оскільки зменшення штрафних санкцій судом вирішується з урахуванням матеріальних інтересів сторін, їх фінансованого стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, наявності інфляційних процесів в економіці держави та інших обставин справи, які б свідчили про можливість зменшення пені.

При цьому, слід також враховувати, що за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобовязання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч.2 ст. 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Таким чином, суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій до 6000,00 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 750,00 грн., за вимогу в частині стягнення 50000,00 грн. основного боргу, підлягає поверненню позивачу, оскільки в цій частині вимог припинено провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору відносяться на сторони пропорційно від розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного тексту рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Скарабєй" (73025, м. Херсон, вул. Театральна, 29, офіс 1, код ЄДРПОУ - 31652932) на користь державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, код ЄДРПОУ - 01125672) суму основного боргу у розмірі 110794,50 грн., суму пені у розмірі 31165,12 грн., суму штрафу у розмірі 11255,60 грн., суму 3% річних у розмірі 2360,78 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 6121,32 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2425,46 грн.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 50000,00 грн.

4. Повернути державному підприємству "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, код ЄДРПОУ - 01125672) з Державного бюджету України 750,00 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 2581 від 23.08.2016р. Оригінал платіжного доручення № 2581 від 23.08.2016р. знаходиться в матеріалах справи № 923/948/16.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.11.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко