РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. Справа № 924/607/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Маціщук А.В.

при секретарі Новоселецькому І.А.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача1: Богачової Л.М. - представника за довіреністю від 10.05.2016р., №444

відповідача2: Лаврентюк Л.Є. - представника за довіреністю від 15.01.2016р. №16/в.

відповідача3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.16 р.

у справі № 924/607/16 (суддя Гладюк Ю.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м.Хмельницький

до

1. Управління комунального майна Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

2. Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, м. Хмельницький

3. Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

про визнання недійсним договору в частині

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року у справі №924/607/16 в позові Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління комунального майна Хмельницької міської ради, Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, про визнання недійсним договору в частині відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_3 звернувся із апеляційною скаргою, вважає його прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та висновки, викладені в ньому, не відповідають обставинам справи.

З посиланням на ст. 57 Конституції України, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 2 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" вказує на незаконність встановлення ставки орендної плати у розмірі 15%, оскільки рішення № 16 сьомої сесії міської ради шостого скликання від 15.06.12011р. не оприлюднювалося і було відсутнє на офіційному сайті Хмельницької міської ради станом на час укладення договору оренди від 16.11.2012р., відсутнє і сьогодні.

Разом з тим, скаржник вважає нечинним оригінал самого рішення № 16 сьомої сесії міської ради шостого скликання від 15.06.2011р. Зауважує, що у суді першої інстанції неодноразово заявилися клопотання про витребування у Хмельницької міської ради оригіналу вказаного рішення, проте суд проігнорував дані клопотання, як і не було залучено для участі у справі виконавчий комітет Хмельницької міської ради.

Крім того, звертає увагу суду, що на копії рішення № 16 сьомої сесії міської ради шостого скликання від 15.06.2011р. не зазначено, що воно підписане головою міської ради, що суперечить підп. 3 п.4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Крім того, скаржником були подані уточнення від 27.10.2016р. №23 до апеляційної скарги, у яких зазначає, що відповідно до п. 16 додатку до рішення №6 12 сесії Хмельницької міської ради від 24.06.2003р. встановлена орендна ставка за використання нерухомого майна комунальної власності від юридичні послуги у розмірі 13%.

Рішенням 28 сесії Хмельницької міської ради №11 від 30.10.2013р. (п.4 додатку 6), встановлена орендна ставка за використання нерухомого майна комунальної власності під юридичні послуги у розмірі 15%. при цьому визнано таким, що втратив чинність п. 1 рішення 12 сесії ради №6.

На думку скаржника у період з 24.06.2003р. по 30.10.2013р. розмір орендної ставки за використання нерухомого майна комунальної власності під юридичні послуги складав 13%, а тому на час укладення спірного договору оренди від 16.11.2012р. орендна ставка не могла становити 15%.

Зазначає, що про рішення №6 12 сесії Хмельницької міської ради від 24.06.2003р. він дізнався тільки 24.10.2016р., а тому був позбавлений можливості завчасно надати суду зазначене рішення із причин, що не залежали від нього.

У відзиві на апеляційну скаргу Міське комунальне підприємство по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності зазначає наступне.

16.11.2012р. Управлінням комунального майна Хмельницької міської ради (орендодавцем), ОСОБА_3 (орендарем), МКП по утриманню нежитлових приміщень (отримувачем коштів) укладено договір оренди майна (нерухомого або іншого), що належить до комунальної власності.

Підп. 3.1 п. 3 договору оренди встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням міської ради №11 від 28.12.1999р., №18 від 25.04.2007р. (зі змінами та доповненнями), згідно з розрахунком за перший місяць оренди листопад 2012 року відповідно до встановленої формули з врахуванням орендної ставки нерухомого майна в розмірі 15%. Вказана орендна ставки передбачена вищевказаною методикою, зокрема рішенням сьомої сесії Хмельницької міської ради від 15.06.2011р. №16.

Вказує, що відповідно до умов договору оренди за період дії договору орендар сплачував орендну плату у зазначеному у договорі розмірі, з урахуванням орендної ставки 15 %, про що свідчать додані у справу копії платіжних документів та довідки про відсутність заборгованості по орендній платі.

Також до справи додано копію рішення, засвідчене написом "Згідно з оригіналом", підписане завідувачем відділом сприяння діяльності депутатам та скріплене печаткою Хмельницької міської ради.

Відповідач вважає, що спірний договір оренди укладено у період дії чинного рішення міської ради № 16 від 15.06.11 року, яким орендну ставку визначено в розмірі 15%, в зв'язку з чим встановлені в договорі оренди ставка та розмір оренди є правомірними та відповідають спеціальному нормативному акту, що регулює питання, передбачені пунктом 3.1. договору. Доводи скаржника в зв'язку із цим необґрунтовані, оскільки відсутні обставини недійсності правочину чи його умов, передбачені статтями 215 та 203 Цивільного кодексу України.

Просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У доповненнях до відзиву Міське комунальне підприємство по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності вказує наступне.

Підпунктом 3.1 пункту 3 договору оренди від 16.11.2012 року встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням міської ради № 11 від 28.12.1999 р., № 18 від 25.04.2007 р. (зі змінами та доповненнями, надалі - Методика). Тобто, рішенням дванадцятої сесії Хмельницької міської ради від 28.12.1999 року №11 «Про впорядкування орендних відносин» (копія додається) визначено розмір орендної плати відповідно до встановленої формули (Методики). Що стосується розміру орендної ставки, то до вищезазначеного рішення неодноразово було внесено відповідні зміни, а саме:

- рішенням дванадцятої сесії Хмельницької міської ради від 24.06.2003 року № 6 «Про затвердження розмірів орендних ставок та про втрату чинності додатку 2 до рішення XII сесії міської Ради №11 від 28.12.1999 р. і додатку 1 до рішення VI сесії № 8 від 24.09.2002 р.»;

- рішенням десятої сесії Хмельницької міської ради від 25 квітня 2007 року № 18 «Про внесення змін в додаток до рішення 12 сесії міської ради № 6 від 24.06.2003 р. та втрату чинності рішення 7-ої сесії міської ради від 17.03.1999 року № 34»;

- рішенням сьомої сесії Хмельницької міської ради від 15.06.2011 р. № 16 «Про внесення змін у додаток до рішення десятої сесії міської ради від 25 квітня 2007 р. № 18 «Про внесення змін в додаток до рішення 12 сесії міської ради № 6 від 24.06.2003 р. та втрату чинності рішення 7-ої сесії міської ради від 17.03.1999 р. № 34».

Зазначає, що оскільки договір оренди укладено 16 листопада 2012 року, для розрахунку орендної плати правомірно використана чинна на час укладення договору орендна ставка 15 відсотків, яка встановлена рішенням міської ради від 15.06.2011 р. № 16.

На виконання рішення 28 сесії Хмельницької міської ради від 30.10.2013 р. № 11 «Про впорядкування управління об'єктами комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького» та рішення 49 сесії Хмельницької міської ради від 08.04.2015 р. № 14 «Про зменшення розміру орендної плати орендарям за оренду нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) міської комунальної власності» (копія додається) до договору оренди від 16 листопада 2012 року внесено зміни, якими змінено сторону орендодавця з управління комунального майна Хмельницької міської ради на виконавчий комітет Хмельницької міської ради та зменшено розмір щомісячної орендної плати на 15 %, про що 01.05.2015р. укладено додаткову угоду.

Пунктом 15 рішення двадцять восьмої сесії Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року №11 «Про впорядкування управління об'єктами комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького» визнано такими що втратили чинність «пункти 1-7 рішення 12 сесії Хмельницької міської ради від 28.12.1999р. № 11 «Про впорядкування орендних відносин» (зі змінами та доповненнями), пункт 1 рішення дванадцятої сесії міської ради від 24.06.2003р. № 6 «Про затвердження розмірів орендних ставок та про втрату чинності додатку 2 до рішення XII сесії міської Ради № 11 від 28.12.1999 р. і додатку 1 до рішення VI сесії № 8 від 24.09.2002 р.» (зі змінами та доповненнями).» До зазначених рішень міської ради останні зміни були внесені рішенням міської ради від 15.06.2011 р. № 16, тому вказане рішення втратило чинність на підставі рішення зазначеної 28 сесії Хмельницької міської ради від 30.10.2013 р. № 11.

Просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У запереченнях на апеляційну скаргу Управління комунального майна Хмельницької міської ради зазначає наступне.

Рішенням сьомої сесії Хмельницької міської ради від 15.06.2011р. №16 було змінено 7% на 15% при використанні нежитлових приміщень з надання юридичних, адвокатських консультацій та послуг.

Звертає увагу, що вказане рішення міської ради від 15.06.2011р. №16 було опубліковано в газеті "Проскурів" як регуляторний акт 03.03.2011р. та оприлюднене на сайті Хмельницької міської ради.

Крім того, вказує, що рішенням двадцять восьмої сесії Хмельницької міської ради №11 від 30.10.2013 року орендні ставки не затверджувались, а лише впорядкувались, тобто п. 15 вказаного рішення визначено, що всі попередні рішення щодо розмірів орендних ставок втратили чинність, яке, як регуляторний акт, оприлюднювалось та обговорювалось, про що були повідомлення в газеті "Проскурів" та на сайті міської ради.

Просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року у справі №924/607/16 залучено відповідачем у справі виконавчий комітет Хмельницької міської ради.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Хмельницької міської ради вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду - законним та обґрунтованим з наступних підстав.

Так, вказує відповідач, орендні ставки, які застосовуються при передачі в оренду нерухомого майна, були встановлені рішенням Хмельницької міської ради №6 від 24.06.2003 року. Пунктом 16 додатку до рішення Хмельницької міської ради №6 від 24.06.2003 року було встановлено орендну ставку для надання юридичних консультацій у розмірі 13%.

До вказаного рішення було внесено зміни рішенням Хмельницької міської ради №18 від 25 квітня 2007 року та викладено розміри орендних ставок в новій редакції. Згідно з пунктом 9 додатку до рішення Хмельницької міської ради №18 від 25.04.2007 року орендна ставка для надання юридичних послуг становила 7%.

Рішенням Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року було внесено зміни до рішення Хмельницької міської ради №18 від 25.04.2007 року, а саме: абзац 2 пункту 9 додатку "надання юридичних, адвокатських консультацій та послуг" було виключено, а пункт 4 додатку був доповнений наступним абзацом: "надання юридичних, адвокатських консультацій та послуг".

Для видів діяльності, визначених пунктом 4 додатку до рішення Хмельницької міської ради №18 від 25 квітня 2007 року, встановлена орендна ставка у розмірі 15 %.

Зазначає, що оспорений договір оренди був укладений 16.11.2012 року, тобто під час дії рішення Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року, яким для надання юридичних послуг було встановлено орендну ставку у розмірі 15%. Тому, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що застосування під час укладання договору оренди від 16.11.2012 року орендної ставки 15%, встановленої рішенням Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року, є правомірним.

Однією з підстав для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивач зазначає, що рішення Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року, на яке у рішенні посилається суд першої інстанції, і яким було встановлено орендну ставку 15% для надання юридичних послуг, що була застосована при укладенні оспореного договору оренди майна від 16.11.2012 року, не було опубліковано, що суперечить ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"'.

Звертає увагу, що рішення Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року було розміщено 20.06.2011 року на сайті Хмельницької міської ради та в газеті Хмельницької міської ради "Проскурів" від 30.06.2011 року № 26, що підтверджується копією сторінки з сайту Хмельницької міської ради та копією сторінки з газети Хмельницької міської ради "Проскурів" від 30.06.2011 року № 26.

Іншою підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивач зазначає, що рішення Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року не було підписано міським головою, що суперечить підпункту 4 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Проте, в матеріали справи був наданий не оригінал вказаного рішення, а належним чином засвідчена копія рішення Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року, що відповідно до пунктів 76-77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242 є належним доказом у справі.

Разом з тим, звертає увагу, що предметом спору є договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, від 16.11.2012 року. Згідно з пунктом 1.1 договору його термін дії закінчився 16.10.2015 року. Згідно з пунктом 10.6 чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 10.5 договору дія даного договору може бути продовжена за заявою орендаря шляхом укладання нового договору на підставі рішення міськвиконкому відповідно до чинного законодавства при умові відсутності заборгованості по орендній платі.

Таким чином, вказує відповідач, договір оренди нерухомого майна від 16.11.2012 року, що є предметом судового розгляду, припинив свою дію внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Орендні правовідносини були продовжені шляхом укладення нового договору оренди індивідульно визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького від 08.02.2016 року.

Позивач звернувся з позовом до суду 25.05.2016 року, тобто вже після припинення оспореного договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, від 16.11.2012 року і під час дії договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького від 08.02.2016 року.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

В судовому засіданні представники Управління комунального майна Хмельницької міської ради та Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності заперечили проти доводів апеляційної скарги та надали пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Просять залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач та відповідач - виконавчий комітет Хмельницької міської ради - повноважних представників у судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки сторони належним чином повідомлялись про час та місце апеляційного перегляду справи, явка учасників процесу обов'язковою не визнавалась, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу у відсутність представників позивача та відповідача - виконавчого комітету Хмельницької міської ради за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, Управління комунального майна Хмельницької міської ради та Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням дванадцятої сесії Хмельницької міської ради від 28.12.1999 року № 11 «Про впорядкування орендних відносин» визначено розмір орендної плати відповідно до методики розрахунку та порядку використання плати за оренду нерухомого майна, що перебуває в комунальній власності міста, відповідно до якої розмір орендної плати для юридичних консультацій, адвокатських організацій, адвокатів, приватних нотаріальних контор, приватних нотаріусів визначено 10%.

Рішенням дванадцятої сесії Хмельницької міської ради №6 від 24.06.2003року "Про затвердження розмірів орендних ставок за використання нерухомого майна та про втрату чинності додатку 2 до рішення 12 сесії міської ради №11 від 28.12.1999р. і додатку 1 до рішення 6 сесії №8 від 24.09.2002р. затверджено розміри орендних ставок за використання нерухомого майна згідно з додатком, пунктом 16 якого було встановлено орендну ставку для надання юридичних консультацій у розмірі 13%.

25 квітня 2007 року рішенням 10 сесії Хмельницької міської ради №18 "Про внесення змін у додаток до рішення дванадцятої сесії Хмельницької міської ради №6 від 24.06.2003року та втрату чинності рішення 7 сесії міської ради від 17.03.1999р. №34" зазначено нові розміри орендних ставок (пункт 9 додатку до вказаного рішення міської ради). Орендна ставка у зв'язку з орендою нежитлових приміщень для надання юридичних послуг становила 7%.

В подальшому рішенням сьомої сесії Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року "Про внесення змін у додаток до рішення десятої сесії міської ради від 25.04.2007р. №18 "Про внесення змін в додаток до рішення 12 сесії міської ради №6 від 24.06.2003р. та втрату чинності рішення 7-ої сесії міської ради від 17.03.1999р. №34" було внесено зміни до рішення Хмельницької міської ради №18 від 25.04.2007 року, а саме: абзац 2 пункту 9 додатку "надання юридичних, адвокатських консультацій та послуг" було виключено, а пункт 4 додатку був доповнений наступним абзацом: "надання юридичних, адвокатських консультацій та послуг". Для видів діяльності, визначених пунктом 4 додатку до рішення Хмельницької міської ради №18 від 25 квітня 2007 року, встановлена орендна ставка у розмірі 15 %.

16 листопада 2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11.10.2012р. №860 управлінням комунального майна (орендодавець), ФОП ОСОБА_3 (орендар), МКП по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності (отримувач коштів, балансоутримувач) укладено договір оренди майна (нерухомого або іншого), що належить до комунальної власності.

Відповідно до п.п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення в будинку побуту „ІНФОРМАЦІЯ_1", площею 22, 5 кв.м., корисною площею 15,2 кв. м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1, розташоване на другому поверсі шестиповерхового будинку, яке знаходиться на балансі МКП по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, вартість якого встановлена за результатами проведення незалежної оцінки і становить відповідно до Звіту про оцінку майна 40 280,00 грн. станом на 31.10.2012р.. Майно передається в оренду під юридичну консультацію строком на два роки і одинадцять місяців з 16.11.2012р. по 16.10.2015р..

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням міської ради № 11 від 28.12.99р.; № 18 від 25.04.07р. (зі змінами та доповненнями), згідно з розрахунком за перший місяць оренди листопад 2012 року 40280,00/15,2 кв.м. х 22,5кв.м. х 0,15/12 = 745, 31 грн. орендна ставка нерухомого майна 15% (п.п. 3.1.).

Згідно із п.п. 3.3 договору орендна плата перераховується отримувачу коштів до 25 числа поточного місяця на обумовлений договором рахунок.

П.п.10.5 договору сторони визначили, що дія нового договору може бути продовжена за заявою орендодавця шляхом укладення нового договору на підставі рішення міськвиконкому відповідно до чинного законодавства при умові відсутності заборгованості по орендній платі.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

01.05.2015р. виконавчим комітетом Хмельницької міської ради (орендодавець) від імені якого діє Управління комунального майна Хмельницької міської ради, ОСОБА_3 (орендар) та Міським комунальним підприємством по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності (отримувач коштів, балансоутримувач) укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди майна від 16.11.2012р., відповідно до якого було змінено сторону орендодавця з Управління комунального майна Хмельницької міської ради на виконавчий комітет Хмельницької міської ради, викладено реквізити орендодавця у новій редакції та на виконання рішення 49 сесії Хмельницької міської ради №14 від 08.04.2015р. доповнено п. 3.1. договору абзацом такого змісту "Зменшити розмір щомісячної орендної плати за оренду нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) міської комунальної на 15% на період з 01.05.2015р. по 16.10.2015р." (п.п.1.1, 1.2, 1.3 додаткової угоди). Всі інші умови договору залишаються чинними у попередній редакції і сторони підтверджують по них свої зобов'язання (п.2 додаткової угоди).

Додаткова угода підписана сторонами та скріплена печатками.

На підтвердження сплати орендної плати за 2012 -2013 роки позивачем до матеріалів справи надано копії платіжних документів від 21 грудня 2012 року, від 23 листопада 2012 року, від 28 січня 2013 року, від 11 березня 2013 року, від 1 квітня 2013 року. Від 24 квітня 2013 року, від 21 червня 2013 року, від 21 травня 2013 року, від 29 серпня 2013 року, від 29 липня 2013 року, від 24 жовтня 2013 року, від 23 вересня 2013 року, від 30 грудня 2013 року, від 2 грудня 2013 року.

15.10.2015р. Міським комунальним підприємством по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності видано довідку за №646/в про відсутність станом на 15.10.2015р. заборгованості по орендній платі, комунальних ( в тому числі енерго, водопостачання та опалення) та експлуатаційних послугах (вивіз сміття та відшкодування витрат по земельному податку) по АДРЕСА_1, площа 22,5 м.кв.

Не погодившись із визначеною орендною ставкою у розмірі 15%, керуючись ст.ст. 11, 14, 15, 203, 215, 216, 217, 316, 317, 319, 320, 321, 325, 328 ЦК України, ст.ст. 46,59,73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 9 додатку до рішення №18 10 сесії Хмельницької міської ради від 25.04.2007р., ФОП ОСОБА_3 звернувся з позовом до управління комунального майна Хмельницької міської ради, міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності, про визнання недійсним договору в частині визначення орендної плати (підпункт 3.1 пункту 3 договору).

Станом на день звернення до суду із позовом 01.07.2016р. (штамп вхідної кореспонд. господарського суду Хмельницької області) оспорений договір оренди від 16.11.2012р. припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який його укладено.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року у справі №924/607/16 в позові Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління комунального майна Хмельницької міської ради, Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності про визнання недійсним договору в частині відмовлено.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне застосувати наступні положення чинного законодавства.

За нормами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно із ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Так, як було зазначено вище, позивач звернувся із позовом до суду про визнання таким, що суперечить рішенню міської ради № 18 від 25.04.07р. п. 3.1. договору „Оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності" в частині 15% орендної ставки нерухомого майна для позивача, та зменшити цей розмір до 7% у відповідності із згаданим рішенням та визнання таким, що суперечить рішенню міської ради № 18 від 25.04.07р. п. 3.1. договору „Оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності" в частині розміру орендної плати за один місяць у розмірі 745, 31 грн. та зменшити цей розмір до 397, 5 грн. у відповідності зі згаданим рішенням.

Обґрунтовує вказані вимоги тим, що за укладеним між сторонами договором оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням міської ради від 28.12.98р., № 18 від 25.04.07р. і за перший місяць оренди дорівнює 745, 31 грн. На думку позивача визначення орендної плати із застосуванням орендної ставки на нерухоме майно 15% є неправомірним, суперечить фактичній орендній ставці на нерухоме майно, що затверджена рішенням № 18 міської ради від 25.04.07. і складає 7%.

З урахуванням орендної ставки 7% фактичний розмір орендної плати має становити 397,50грн.

Крім того, вказує, що рішення 7 сесії міської ради від 15.06.11 № 16, в якому орендна ставка в розмірі 7% була скасована та встановлено орендну ставку у розмірі 15%, не оприлюднювалось і відсутнє на сайті міської ради станом на 16 листопада 2012 року, а тому останнє не набрало чинності.

Разом з тим, зазначає, що у наявній у матеріалах справи копії зазначеного рішення відсутні: підпис міського голови, печатка міської ради, реєстраційний номер рішення, штамп „Копія вірна". Тобто, подане рішення не має ознак офіційного документа.

Судом враховується наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди майна (нерухомого або іншого), що належить до комунальної власності від 16.11.2012р.

Відносини найму (оренди) врегульовані главою 58 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Ч.3 ст. 760 ЦК України визначено, що особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Так, оренда державного і комунального майна регулюється Законом України "Про оренду державного і комунального майна".

Згідно із ст. 2 вказаного закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями нерухомого майна, що перебуває у комунальній власності, є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти таким майном.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно з п. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ( у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Так, як зазначалося вище Хмельницькою міською радою приймалися такі рішення:

- дванадцятої сесії Хмельницької міської ради від 28.12.1999 року № 11 «Про впорядкування орендних відносин», яким визначено розмір орендної плати відповідно до методики розрахунку та порядку використання плати за оренду нерухомого майна, що перебуває в комунальній власності міста, відповідно до якої розмір орендної плати для юридичних консультацій, адвокатських організацій, адвокатів, приватних нотаріальних контор, приватних нотаріусів визначено 10%.

- дванадцятої сесії Хмельницької міської ради №6 від 24.06.2003року "Про затвердження розмірів орендних ставок за використання нерухомого майна та про втрату чинності додатку 2 до рішення 12 сесії міської ради №11 від 28.12.1999р. і додатку 1 до рішення 6 сесії №8 від 24.09.2002р., яким затверджено розміри орендних ставок за використання нерухомого майна згідно з додатком, пунктом 16 якого було встановлено орендну ставку для надання юридичних консультацій у розмірі 13%.

- десятої сесії Хмельницької міської ради №18 від 25 квітня 2007 року "Про внесення змін у додаток до рішення дванадцятої сесії Хмельницької міської ради №6 від 24.06.2003року та втрату чинності рішення 7 сесії міської ради від 17.03.1999р. №34" викладено розміри орендних ставок в новій редакції. Згідно з пунктом 9 додатку до вказаного рішення міської ради орендна ставка для надання юридичних послуг становила 7%.

- сьомої сесії Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року "Про внесення змін у додаток до рішення десятої сесії міської ради від 25.04.2007р. №18 "Про внесення змін в додаток до рішення 12 сесії міської ради №6 від 24.06.2003р. та втрату чинності рішення 7-ої сесії міської ради від 17.03.1999р. №34", яким було внесено зміни до рішення Хмельницької міської ради №18 від 25.04.2007 року, а саме: абзац 2 пункту 9 додатку "надання юридичних, адвокатських консультацій та послуг" було виключено, а пункт 4 додатку був доповнений наступним абзацом: "надання юридичних, адвокатських консультацій та послуг". Для видів діяльності, визначених пунктом 4 додатку до рішення Хмельницької міської ради №18 від 25 квітня 2007 року, встановлена орендна ставка у розмірі 15 %.

Щодо доводів позивача про те, що рішення 7 сесії міської ради від 15.06.11р. № 16, в якому орендна ставка в розмірі 7% була скасована та встановлено орендну ставку у розмірі 15%, не оприлюднювалось і відсутнє на сайті міської ради станом на 16 листопада 2012 року, а тому останнє не набрало чинності та про те, що у наявній у матеріалах справи копії зазначеного рішення відсутні: підпис міського голови, печатка міської ради, реєстраційний номер рішення, штамп „Копія вірна". Тобто, подане рішення не має ознак офіційного документа, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частин 5, 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

За змістом статті 12 Закону "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", на яку посилається відповідач, регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Проте, колегія суддів констатує, що пунктом 3 розділу ІХ Прикінцевих положень Закону передбачено, що стаття 12 цього Закону в частині офіційного оприлюднення законів та інших нормативно-правових актів, що визначають права та обов'язки громадян, діє до моменту набрання чинності законом, яким згідно з частиною другою статті 57 конституції України буде встановлено порядок доведення до відома населення законів та інших нормативно-правових актів, що визначають права та обов'язки громадян.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що порядок оприлюднення рішень органів місцевого самоврядування, у тому числі нормативно-правового характеру, регламентується Законом України "Про доступ до публічної інформації" .

Відповідно до статті 5 Закону доступ до публічної інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Статтею 15 Закону передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності. Вищезазначена інформація підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Відтак, аналізуючи вищевказані положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку про можливість оприлюднення рішень органів місцевого самоврядування шляхом розміщення їх як в офіційних друкованих засобах масової інформації, та і на офіційному веб-сайті такого органу.

Окрім вищезазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 14 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" передбачено, що регуляторні органи публікують у засобах масової інформації та/або розміщують на своїх офіційних сторінках у мережі Інтернет або оприлюднюють в інший спосіб, у тому числі через телебачення і радіо, інформацію про здійснення ними регуляторної діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 17.08.2016р. у справі № 918/1410/15.

Так, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи містяться копії витягу з газети Хмельницької міської ради "Проскурів" №26 від 30.06.2011р. та витягу з офіційного сайту Хмельницької міської ради, з яких убачається офіційне оприлюднення рішення міської ради № 16 від 15.06.11р."Про внесення змін у додаток до рішення десятої сесії міської ради від 25.04.2007р. №18 "Про внесення змін в додаток до рішення 12 сесії міської ради №6 від 24.06.2003р. та втрату чинності рішення 7-ої сесії міської ради від 17.03.1999р. №34", а тому твердження скаржника про зворотнє не беруться судом до уваги.

Разом з тим, щодо засвідчення копії вказаного вище рішення від 15.11.2011р. №16 колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 76-77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р. №1242, зокрема визначено, що установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній. Напис про засвідчення документа складається із слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа "Підпис", наприклад: згідно з оригіналом, провідний спеціаліст відділу організації діловодства підпис ініціали (ініціал імені), прізвище, дата. Напис про засвідчення копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи, а тому, наявна у матеріалах справи копія рішення Хмельницької міської ради № 16 від 15.06.2011 року, відповідно до ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України, є належним доказом у справі.

Таким чином, оскільки договір оренди укладено 16.11.2012р., колегія суддів приходить до висновку, що договір укладено у період дії рішення міської ради № 16 від 15.06.11р."Про внесення змін у додаток до рішення десятої сесії міської ради від 25.04.2007р. №18 "Про внесення змін в додаток до рішення 12 сесії міської ради №6 від 24.06.2003р. та втрату чинності рішення 7-ої сесії міської ради від 17.03.1999р. №34", яким орендну ставку визначено у розмірі 15%.

У зв'язку з наведеним встановлені в договорі оренди ставка та розмір оренди є правомірними та відповідають спеціальному нормативному акту, що регулює питання, передбачені підпунктом 3.1. пункту 3 договору.

Крім того, судова колегія зауважує, що договір оренди від 16.11.2012р., у п.п. 3.1 якого сторони погодили розмір та ставку орендної плати, підписаний сторонами та скріплений печатками.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ч.1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Загальні засади цивільного законодавства встановлені в ст. 3 ЦК України. До цього переліку належить, зокрема, свобода договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх його істотних умов, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що між сторонами у даній справі досягнуто згоди і погоджено істотні умови договору оренди від 16.11.2012р. та те, що договір підписаний позивачем без заперечень та зауважень.

З огляду на наведене, доводи позивача є необґрунтованими, оскільки відсутні обставини, з якими закон пов'язує недійсність правочину (його умов), передбачені ст. ст. 215, 203 ЦК.

За таких підстав, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом, що підстави для задоволення позову відсутні .

У своїй апеляційній скарзі, як на одну з підстав скасування рішення суду першої інстанції позивач вказує на незалучення виконавчого комітету Хмельницької міської ради у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Як зазначалося вище, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року у справі №924/607/16 виконавчий комітет Хмельницької міської ради залучено відповідачем у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 3 ч. 3 ст. 104 ГПК України).

Слід зазначити, рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

Крім того, у п. 12 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" №7 від 17.05.2011р. визначено, що порушення норм процесуального права, зазначені у пунктах 1 - 7 частини третьої статті 104 ГПК, є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. У такому випадку апеляційний суд скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і згідно з пунктом 2 статті 103 ГПК приймає нове рішення; якщо порушення норм процесуального права не підпадає під ознаки, зазначені у пунктах 1 - 7 частини третьої статті 104 ГПК, господарський суд оцінює порушення норм процесуального права, виходячи з конкретних обставин справи та приписів частини другої зазначеної статті ГПК.

Вивчивши матеріали справи та беручи до уваги порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо незалучення відповідачем сторони договору - виконавчого комітету Хмельницької міської ради, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції не приймалось рішення про права та обов'язки останнього, а прийнято правильне рішення про відмову у позові, у зв'язку із чим приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.2016р. на підставі ч. 2, п. 3 ч.3 ст. 104 ГПК України.

Слід зазначити, такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 20.04.2016р. у справі №923/1625/15 (за таких же обставин), оскільки залишив без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016р. та рішення господарського суду Херсонської області від 20.10.2015р. у вказаній справі.

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлені обставини у даній справі, які підтверджуються наявними в матеріалах доказами, а також суперечать вимогам закону. Отже, в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

За наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.2016 р. у справі №924/607/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.2016р. у справі №924/607/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - без задоволення.

2. Справу № 924/607/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Маціщук А.В.