УХВАЛА

25.10.2016Справа № 910/28828/15
Суддя Отрош І.М., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві у справі № 910/28828/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалрембуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд»

про стягнення 336339 грн. 48 коп.

Представники сторін:

від скаржника (боржника): Миронюк І.В. - представник за довіреністю б/н від 11.01.2016;

від стягувача: Опольський В.С. - представник за довіреністю б/н від 25.10.2016;

від третьої особи: не з'явились;

від Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 у справі № 910/28828/15, яке набрало законної сили 12.01.2016, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалрембуд» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» грошові кошти у розмірі 336339 грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 5045 грн. 09 коп.

12.01.2016 на виконання вказаного рішення видано наказ.

21.06.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» надійшла скарга на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник (боржник) просить суд визнати недійсними постанову про арешт коштів боржника від 06.06.2016 ВП№50113285 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.06.2016 ВП№50113285.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2016, у зв'язку з надходженням від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 у справі № 910/28828/15, та необхідністю направлення матеріалів справи № 910/28828/15 до Київського апеляційного господарського суду, відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві до повернення матеріалів справи № 910/28828/15 до Господарського суду міста Києва.

29.07.2016 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/28828/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 прийнято до розгляду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві; розгляд скарги призначено на 27.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладено на 11.10.2016.

11.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від скаржника (боржника) надійшли письмові пояснення про скарзі, в яких скаржник зазначив, що зменшує заявлені вимоги в частині визнання недійсною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016, з огляду на що просив суд визнати недійсною постанову Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладено на 25.10.2016.

20.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від скаржника (боржника) надійшли письмові пояснення по скарзі, в яких скаржник уточнив заявлені у скарзі вимоги, зазначивши, що вимогами є скасування постанови Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунку № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк»; інші заявлені у скарзі вимоги скаржник просив суд залишити без розгляду.

У судовому засіданні 25.10.2016 представник скаржника (боржника) подав заяву, в якій вказав про відмову від скарги в частині визнання недійсною (оскарження) постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016. Крім того, у вказаній заяві, скаржник зазначив, що частково відмовляється від оскарження (визнання недійсною) постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 та оскаржує вказану постанову лише в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк».

Представник скаржника (боржника) у судовому засіданні 25.10.2016 надав усні пояснення по скарзі, скаргу просив задовольнити з урахуванням поданої заяви про відмову від скарги в частині вимог, викладених у вказаній заяві.

У судовому засіданні представник стягувача надав усні пояснення по скарзі, проти задоволення скарги заперечив.

Представник третьої особи у судове засідання 25.10.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 068.

Представник Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві у судове засідання 25.10.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 076.

Відповідно до п. 10 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (набрав чинності 05.10.2016) скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (набрав чинності 05.10.2016) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на дату винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016) - надалі Закону України «Про виконавче провадження») рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що 11.02.2016 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№50113285 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 у справі № 910/22828/15, яким наказано стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалрембуд» грошові кошти у розмірі 336339 грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 5045 грн. 09 коп.

При цьому, судом встановлено, що Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві було перейменоване на Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Судом встановлено, що 06.06.2016 державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016, якою накладено арешт на все майно , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору - 376023 грн. 02 коп.

Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник (боржник) просив визнати недійсною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016, оскільки майно Фонду фінансування будівництва, яке передано інвесторами будівництва (довірителями) управителю фонду (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»), не належить фонду (скаржнику) та передане йому в управління з метою реалізації мети створення фонду. При цьому, таке майно не може використовуватися не за цільовим призначенням, визначеним у договорі управління майном, та фонд не може відповідати за своїми зобов'язаннями вказаним майном.

У судовому засіданні 25.10.2016 представник скаржника (боржника) подав заяву, в якій вказав про відмову від скарги в частині визнання недійсною (оскарження) постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016.

Відповідно до частини 1, 2 статті 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Частиною 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Нормами пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши повноваження представника скаржника (боржника) на відмову від скарги, роз'яснивши процесуальні наслідки даної процесуальної дії, а також встановивши, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приймає відмову скаржника від скарги в частині вимог щодо визнання недійсною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016, у зв'язку із чим припиняє провадження щодо розгляду скарги в частині вказаних вимог.

Також, у поданій до суду скарзі скаржник просив визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника від 06.06.2016 ВП№50113285 з тих підстав, що грошові кошти Фонду фінансування будівництва, які передані інвесторами будівництва (довірителями) управителю фонду (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»), не належать фонду (скаржнику) та передані йому в управління з метою реалізації мети створення фонду. При цьому, такі грошові кошти не можуть використовуватися не за цільовим призначенням, визначеним у договорі управління майном, та фонд не може відповідати за своїми зобов'язаннями грошовими коштами, переданими йому довірителями фонду.

Однак, постановою про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві було накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках скаржника (боржника), в тому числі і на грошові кошти, які були передані інвесторами будівництва (довірителями) управителю Фонду фінансування будівництва (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»).

У письмових поясненнях, поданих через канцелярію суду 20.10.2016, скаржник (боржник) зазначив, що таким рахунком, на якому містяться грошові кошти довірителів фонду, та на які було накладено арешт постановою про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016, є рахунок № 8717, відкритий в АТ «Укрексімбанк».

При цьому, у поданій у судовому засіданні 25.10.2016 заяві, скаржник зазначив, що відмовляється від оскарження у повному обсязі постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 та зазначив, що оскаржує вказану постанову лише в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк».

Як вбачається з оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016, державним виконавцем було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк»; № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк»; № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк»; № 26045950, відкритому в ПАТ «ПУМБ»; № 02, відкритому в АБ «Укргазбанк»; № 04, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 03, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 07, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 06, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 0945, відкритому в ПАТ «Укрсоцбанк»; № 26509731, відкритому в ПАТ «ПУМБ»; № 26502772, відкритому в ПАТ «ПУМБ»; № 711, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 5646, відкритому в ПАТ «Радикал Банк» та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс».

Перевіривши повноваження представника скаржника (боржника) на відмову від скарги, роз'яснивши процесуальні наслідки даної процесуальної дії, а також встановивши, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приймає відмову скаржника від скарги в частині вимог щодо визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках, вказаних державним виконавцем в оскаржуваній постанові, окрім в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк», та припиняє провадження щодо розгляду скарги в частині вказаних вимог.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови) заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель - це фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом; фінансування будівництва - використання управителем отриманих в управління коштів на проведення проектно-вишукувальних робіт та спорудження об'єктів будівництва за умовами договору; фонд фінансування будівництва - кошти, передані управителю ФФБ в управління, які використані чи будуть використані управителем у майбутньому на умовах Правил фонду та договорів про участь у ФФБ.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктами управління майном у системі фінансово-кредитних механізмів є ФФБ (фонд фінансування будівництва) та ФОН (фонд операцій з нерухомістю).

У ст. 6 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що об'єкт управління майном знаходиться в довірчій власності управителя. Управитель є довірчим власником отриманого ним в управління майна. Управитель здійснює управління майном відповідно до Правил фонду та договору управління майном. Майно, набуте управителем у результаті управління, включається до складу отриманого в управління майна. Кошти учасників фондів, отримані управителем в управління, відокремлюються від іншого майна управителя, а також від коштів інших фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів у напрямах, зазначених у Правилах. Для ФФБ - це фінансування будівництва, для ФОН - це здійснення операцій з нерухомістю. Решта коштів залишається в управлінні управителя відповідно до Правил фонду. Вільні кошти на поточних рахунках фонду, які тимчасово не передані на фінансування будівництва, банк-управитель має право використовувати при здійсненні банківських операцій. При цьому банк-управитель несе відповідальність за їх збереження власними коштами.

У ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що управитель при реалізації права довірчої власності не може відповідати за своїми боргами активами фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель не може використовувати отримане в управління майно не за цільовим призначенням, визначеним у договорі управління майном.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель, який не є банківською установою, відкриває в обраному ним банку на своє ім'я окремий поточний рахунок, який є рахунком фонду. Рахунки ФФБ управитель використовує для: обліку залучених в управління коштів; здійснення розрахунків за операціями з управління ФФБ; зберігання оперативного резерву, сформованого за рахунок залучених в управління коштів. Облік коштів, внесених довірителями до ФФБ, а також облік коштів, спрямованих управителем з ФФБ на фінансування будівництва, управитель здійснює відокремлено від іншого майна управителя, а також від інших ФФБ.

Відповідно до ч. 15 ст. 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» залучені до ФФБ кошти використовуються управителем на умовах договору про участь у ФФБ у порядку, визначеному Правилами ФФБ.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Господарське товариство, одним із видів якого є товариства з обмеженою відповідальністю, є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом (ч.1 ст. 80, ч.1 ст. 85 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.85 ГК товариство з обмеженою відповідальністю є господарським товариством, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

З наведених положень законодавства України слідує, що арешт може бути накладено виключно на грошові кошти, які належать боржнику на праві власності, тоді як, відповідно до Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», грошові кошти, що передані інвесторами будівництва (довірителями) до фонду фінансування будівництва, не є власністю фонду, а перебувають в управлінні фонду з метою реалізації мети створення фонду.

При цьому, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» є управителем Фонду фінансування будівництва виду А частини житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями обслуговування та паркінгами на перетині вулиць Ернста та Пулюя у Солом'янському районі міста Києва (копії відповідних договорів про участь у Фонді фінансування будівництва долучено скаржником до матеріалів справи).

11.10.2016 через канцелярію суду скаржником (боржником) долучено до матеріалів скарги копію довідки вих. № 153-10/126 від 23.03.2016, виданої Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк», з якої вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» відкрито рахунок № 8717/980 (Фонд фінансування будівництва виду А частини житлового комплексу: будинку № 2, секції 1 та 2, будинку № 1, секції 1 та 2, підземного паркінгу та приміщень соціально-побутового призначення за будівельною адресою: перетин вулиць Ернста та Пулюя у Солом'янському районі міста Києва).

Крім того, скаржником (боржником) долучено до матеріалів скарги копії банківських виписок з рахунку № 8717/980 про внесення довірителями Фонду грошових коштів (інвестування) у довірче управління фонду.

Однак, як встановлено судом, скаржник з наведених вище підстав просить суд визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку № 8717 (відповідно до поданих скаржником уточнень та заяви про відмову від скарги).

Втім, з долученої скаржником (боржником) у судовому засіданні 20.10.2016 банківської виписки по рахунку № 8717, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк» не вбачається, що вказаний рахунок використовується скаржником (боржником) для внесення довірителями фонду грошових коштів до Фонду фінансування будівництва, зокрема, у банківській виписці відсутня інформація щодо передачі (сплати) довірителями фонду у довірче управління скаржнику (боржнику) будь-яких грошових коштів.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що рахунок № 8717, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк», використовується скаржником (боржником) для внесення довірителями фонду грошових коштів до Фонду фінансування будівництва, зокрема договорів про участь у Фонді фінансового будівництва із зазначенням вказаного рахунку, банківської довідки, що вказаний рахунок використовується для вказаних цілей, скаржником (боржником) суду не надано.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скаржником (боржником) не доведено суду належними та допустимими доказами, що грошові кошти, які містяться на рахунку № 8717, відкритому скаржником в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк», та на які постановою про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 було накладено арешт, є грошовими коштами, переданими довірителями фонду (інвесторами будівництва) в управління скаржнику (боржнику) з метою реалізації мети створення фонду та не є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс», з огляду на що суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» у задоволенні скарги щодо визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунку № 8717, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк».

Враховуючи викладене та керуючись ст. 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 78 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження в частині розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» про визнання недійсною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016 та в частині розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» про визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на всіх рахунках, відкритих боржником, крім накладення арешту на грошові кошти на рахунку № 8717, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк».

2. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» в частині скарги щодо визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № 8717, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк».

Суддя І.М. Отрош