ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.11.2016 р. Справа № 5015/3077/12

За заявою: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

про: розстрочку виконання рішення суду від 19.09.2012 року у справі № 5015/3077/12

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

про: стягнення 1 173 160,47 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання зобовязання з оплати спожитого природного газу за договором № 14/2504/11 від 30.09.2011 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

За участю представників сторін:

від заявника (боржника): ОСОБА_1 (довіреність від 04.05.2016 року)

від стягувача: ОСОБА_2 (довіреність № 14-167 від 11.06.2016 року)

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось.

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016 року на адресу суду надійшла заява за вх. № 5056/16 Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 19.09.2012 року у справі 5015/3077/12, відповідно до якої заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.09.2012 року у справі №5015/3077/12 на 12 місяців зі сплатою заборгованості рівними частинами щомісячно.

Ухвалою суду від 26.10.2016 року розгляд заяви призначено на 08.11.2016 року.

Представник заявника в судове засідання зявився, просив суд розстрочити виконання рішення від 19.09.2012 року у справі №5015/3077/12 на 12 місяців з підстав, викладених у заяві про розстрочку.

Представник стягувача в судове засідання зявився, проти задоволення заяви заперечив повністю з підстав, наведених у запереченні (вх.№44272/16 від 08.11.2016 р.) на заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду. Зокрема, зазначив, що неодноразове звернення боржника до суду по аналогічних справах з таким ж заявами свідчить про зловживання правом з його сторони, що є неприпустимим по відношенню до Кредитора. Просив суд звернути увагу також на тяжкий фінансовий стан позивача та не доведення заявником винятковості обставин, що слугували б підставою для розстрочки.

Заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 19.09.2012 року у справі 5015/3077/12 обґрунтовується тим, що одночасне звернення стягнення на майно та кошти підприємства призведе до загрози банкрутства останнього, що в свою чергу призведе до аварійної ситуації в опалювальний період. Заявник зазначив, що заборгованість у даній справі виникла з вини держави, оскільки ЛМКП «Львівтеплоенерго» змушене було застосовувати збитковий тариф для мешканців та бюджетних установ, що не покривав навіть затрат на вироблення теплової енергії для даних категорій споживачів, після отримання субвенції з бюджету, із значним запізненням. Додаткові витрати (штрафні санкції, інфляційні втрати, 3 % річних) на користь державної акціонерної компанії підприємство змушене також нести з вини держави. Для уникнення банкрутства теплопостачальних підприємств, у звязку з ситуацією, що склалася, і було запроваджено на законодавчому рівні процедуру погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Виконавчі провадження було зупинено на підставі попередньої редакції ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, у травні 2015 року до Закону України «Про виконавче провадження» було внесено зміни, і на даний час одночасно відновлено всі виконавчі провадження. По даних виконавчих провадження арештовано усі рахунки ЛМКП «Львівтеплоенерго» в банківських установах, винесено постанови про арешт майна та заборону його відчуження. Підприємство перебуває у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується наданими Балансом (звітом про фінансовий стан) станом на 30 червня 2016 року та Звітом про фінансові результати за І півріччя 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначено у п. 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення, відповідно до 7.2. вказаної Постанови, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Оскільки ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Враховуючи викладене, розстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Львівської області від 16.04.2013 р. розстрочено виконання рішення господарського суду Львівської області від 19.09.2012 року у справі № 5015/3077/12 щодо стягнення з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1 172 333,53 грн. заборгованості та 23 446,67 грн. судового збору строком на три роки до 01.05.2016 року рівними частинами, а саме по 33 216,12 грн. щомісячно.

У своєму запереченні на заяву про розстрочку стягувач зазначив, що всупереч наданим судом розстрочці та відстрочці виконання рішення суду боржником не здійснювалось погашення боргу.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи докази, які подав заявник на підтвердження заяви про розстрочку виконання рішення, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявності у нього конкретних обставин та виняткових випадків, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Самі лише припущення заявника про те, що проведення виконавчих дій, накладення стягнення на майно підприємства унеможливить його господарську діяльність, створить реальну загрозу банкрутства підприємства боржника та призведе до аварійної ситуації в опалювальний період, не можуть слугувати підставою для надання розстрочки.

З огляду на викладене, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та тривале ухилення боржника від виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 19.09.2012 року у справі 5015/3077/12.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст.ст. 32-34, 36, 43, 80, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, - суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви (вх. № 5056/16 від 24.10.2016 року) Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 19.09.2012 року у справі 5015/3077/12 відмовити.

Ухвала набирає законної сили у день її винесення.

Суддя Кидисюк Р.А.