УХВАЛА

04.11.2016Справа № 910/2072/15-г

За скаргою Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК"

на дії головного державного виконавця рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТАЙМ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гатіора"

про стягнення 927 340 152,97 грн

суддя Пукшин Л.Г.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

15.04.2015 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТАЙМ" та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гатіора" на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" заборгованість за кредитом у сумі 644 000 281 грн 12 коп.; заборгованість за процентами у сумі 137 311 975 грн 54 коп.; пеню за прострочення кредиту у сумі 100 499 331 грн 54 коп.; пеню за прострочення сплати процентів у сумі 13 998 894 грн 24 коп.; 3 % річних у розмірі 12 502 262 грн 94 коп.; інфляційні втрати у сумі 109 584 363 грн 32 коп. та штраф у розмірі 41 000 грн 00 коп.; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТАЙМ" на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" 16 949 716 грн 20 коп. - заборгованості за договором застави № 13-13-980-Z від 02.08.2013 р. та 20 232 155 грн 68 коп. - заборгованості за договором застави № 13-13-980-Z1 від 02.08.2013 р.; стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНТ ТАЙМ" та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гатіора" судового збору у розмірі 73 080 грн. 00 коп. до Державного бюджету України.

12.05.2016 на виконання зазначеного рішення видано відповідні накази.

27.10.2016 (дата штемпеля відділу поштового зв'язку) Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С.

У поданій скарзі скаржник просить визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. при винесенні постанови ВП № 51629442 від 04.10.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження № 51629442.

Стягувач подав скаргу 27.10.2016, зазначивши, що 10-денинй строк на подання скарги не пропущено, оскільки скаржник отримав оскаржувану постанову лише 17.10.2016, про що свідчить реєстраційний номер № 9833 та дата вх. штемпелю АТ "Брокбізнесбанк" на вхідній кореспонденції.

Вирішуючи питання про своєчасність подання скаржником скарги суд виходить з того, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Крім того, з метою створення системи обліку виконавчих проваджень, підвищення рівня примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), контролю за дотриманням державними виконавцями вимог чинного законодавства при здійсненні виконавчих дій наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 №43/5 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі Положення). Згідно з Положенням Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

Відповідно до Положення дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру.

Внесення до Єдиного реєстру даних про виконавчий документ здійснюється у відповідному органі ДВС протягом двох робочих днів з дня надходження виконавчого документа до державного виконавця.

До Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Внесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Отже, не отримання стягувачем оскаржуваної постанови у письмовому вигляді не перешкоджає йому своєчасно звернутися за захистом своїх порушених прав.

Таким чином скаржник пропустив встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги.

Відповідно до п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Скаржник не подав відповідної заяви, що є підставою для залишення скарги без розгляду.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 36 Листа Вищого господарського суду від 13.08.2008 № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" викладено правову позицію, згідно з якою:

- скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями, зокрема, ГПК;

- у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на дії або бездіяльність органів Державної виконавчої служби до скарг учасників виконавчого провадження мають застосовуватися, зокрема, положення статей ГПК, а саме - 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64, розділів XI, XII, XII1 тощо.

З урахуванням наведеного у вирішенні зазначених питань господарським судам слід виходити з вимог відповідних норм ГПК.

Приписами ч. 1ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Як вбачається з матеріалів скарги від 27.10.2016 № 7844 скаржником в якості доказів надсилання на адресу відділу державної виконавчої служби та ТОВ «ГРАНТ ТАЙМ» копії скарги з додатками додано лише описи вкладення у цінні листи № 491 та № 54, без фіскальних чеків.

З огляду на вищенаведене, суду не надані належні докази на підтвердження виконання скаржником вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ст. 63, ст. 53, 86, 121-2 ГПК України, суд

У ХВ А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. залишити без розгляду.

Суддя Пукшин Л.Г.