номер провадження справи 33/62/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 Справа № 908/2139/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 72-А)

до відповідача: Комунального підприємства Довіра (72530, с. Володимирівка Якимівського району Запорізької області, вул. Леніна, 75)

про відшкодування шкоди

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 1680/12 від 19.05.2016 р.

від відповідача: не зявився (в судових засіданнях 20.09.2016 р. та 11.10.2016 р. був присутній представник ОСОБА_2 розпорядження № 124-к від 24.11.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Запорізькій області, м. Запоріжжя, звернулася в господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства Довіра, с. Володимирівка Якимівського району Запорізької області, суми 105378,67 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що у період з 30.05.2016 р. по 03.06.2016 р. Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області було проведено планову перевірку дотримання КП «Довіра» вимог природоохоронного законодавства. За результатами перевірки встановлено, що в період часу з 04.06.2013 р. по 03.06.2016 р. відповідачем було здійснено забір води з підземного водоносного горизонту свердловинами №№ 3, 8, 10, 21. При цьому відбір води в обсязі 97424 куб. м. (згідно довідки відповідача № 27 від 03.06.2016 р.), в порушення вимог ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України здійснювався без наявності дозволу на спеціальне водокористування.

Статтями 110, 111 Водного кодексу України передбачена відповідальність за порушення вимог водного законодавства, зокрема у вигляді відшкодування завданих збитків. Статтею 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Оскільки претензію позивача вих. № 2148/12 від 24.06.2016 р. відповідач залишив без задоволення, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення суми 105378,67 грн. завданої шкоди.

Посилаючись на приписи норм ст.ст. 44, 48, 49, 110, 111 Водного кодексу України, ст.ст. 47, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.08.2016 р. порушено провадження у справі № 908/2139/16, розгляд якої призначено на 20.09.2016 р.

На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 20.09.2016 р. оголошено перерву до 11.10.2016 р.

Ухвалою суду від 11.10.2016 р. за клопотанням позивача, на підставі ст. 69 ГПК України строк розгляду справи продовжено на 15 днів до 31.10.2016р., розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України та з урахуванням ч.3 ст. 51 ГПК Ук5раїни відкладено на 31.10.2016 р.

До початку судового засідання 31.10.2016р. до суду надійшла заява позивача про зменшення рохміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 85492,53 грн. Заява мотивована тим, що з урахуванням факту наявності у відповідача дозволу на спеціальне водокористування, виданого 01.01.2011р. (строком дії по 31.12.2013р.), позивачем зменшено період нарахування завданої шкоди, внаслідок чого належний до стягнення розмір шкоди становить суму 85492,53грн. за період з 01.01.2014р. по 03.06.2016р.

Заява про зменшення розміру позовних вимог подана позивачем відповідно до ст. 22 ГПК України, відповідає вимогам чинного законодавства, не суперечить правам і охоронюваним законом інтересам сторін, а тому прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом позову у справі № 908/2139/16 є позовна вимога про стягнення з КП «Довіра» суми 85492,53 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

За письмовим клопотанням представника позивача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача у судовому засіданні 31.10.2016р. підтримав вимоги позовної заяви з урахуванням наданої заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 31.10.2016 р. не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином.

У попередній судових засіданнях 20.09.2016 та 11.10.2016 р. представник відповідача був присутній, свої доводи щодо заявлених вимог суду висловив. При цьому 28.10.2016 р. канцелярією господарського суду Запорізької області отримано лист відповідача за вих. № б/н б/д (вх. № 0906/26957 від 28.10.2016 р.), з яким надано засвідчену копію дозволу на спеціальне водокористування строком дії до 31.12.2013 р. ОСОБА_3, у листі відповідач просить суд при вирішення справи враховувати, що комунальне підприємство на протязі всіх років належно і в повному обсязі сплачувало податки до бюджету. Всі звіти по надрах та водокористуванню були своєчасно надані податковій службі і ніяких зауважень до КП «Довіра» висловлено не було. Без оформлення спеціального дозволу на водокористування податки сплачувалися у пятикратному розмірі.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Комунального підприємства «Довіра» визначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за адресою: 72530, с. Володимирівка Якимівського району Запорізької області, вул. Леніна, 75.

Як свідчать матеріали справи, ухвала суду 11.10.2016 р. з інформацією про час та місце судового розгляду справи в судовому засіданні, призначеному на 31.10.2016р., було своєчасно надіслано на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, яка співпадає з адресою місцезнаходження відповідача, визначеного в ЄДР (копія Витягу з ЄДР станом на 26.08.2016 р. наявна в матеріалах справи), в строки та порядку, встановлених статтею 87 ГПК України.

Отже, про час та місце судового розгляду даної справи відповідач є повідомленим належним чином.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду розглянути спір за наявними у справі матеріалами, у випадку, якщо відзив на позов та витребувані судом документі не надані.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу по суті спору за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 31.10.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача (представника відповідача у судових засіданнях 20.09.2016 р. та 11.10.2016 р.), суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову (з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Матеріали справи свідчать, що Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області з 30.05.2016 р. по 03.06.2016 р. було проведено планову перевірку дотримання Комунальним підприємством «Довіра» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами перевірки складено ОСОБА_3 перевірки, яким встановлено, що у період часу з 04.06.2013 р. по 03.06.2016 р. у КП «Довіра» був відсутній дозвіл на спеціальне водокористування. В цей період з підземного водоносного горизонту свердловини №№ 3, 8, 10, 21 відповідачем було самовільно забрано 97424 куб. метрів води без дозволу на спеціальне водокористування.

Акт підписано державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_3 містить підпис директора КП «Довіра» ОСОБА_2

Матеріали справи свідчать, що обсяг забраної води при поданні позову був визначений позивачем виходячи з Довідки відповідача (вих. № 27 від 03.06.2016 р.), згідно з якою за період з 04.06.2013 р. по 03.06.2016 р. відповідачем було піднято з підземних водоносних горизонтів та використано води без дозволу на спеціальне водокористування в загальній кількості - 97424 куб. метрів.

Позивач звернувся до відповідача із претензією (вих. № 2148/12 від 24.06.2016 р.) про сплату суми 105378,67грн. відшкодування заподіяної шкоди, однак, відповідач зазначену вимогу не задовольнив.

За наявності вказаних обставин, позивач звернувся до господарського суду із даним позовом щодо стягнення суми завданої шкоди.

В подальшому, під час судового розгляду справи було встановлено наявність у КП «Довіра» дозволу на спеціальне водокористування № УКР 5452/Зап, виданого 01.01.2011 р. на строк дії - по 31.12.2013 р.

Заявою про зменшення розміру позовних вимог, розмір завданих збитків позивачем було визначено в сумі 85492,53 грн. на підставі довідки відповідача вих. № 79 від 24.10.2016р., згідно з якою за період з 01.01.2014 р. по 03.06.2016 р. відповідачем було піднято з підземних водоносних горизонтів (чотирьох свердловин в трьох селах) та використано води в загальній кількості - 79039 куб. метрів.

Таким чином позивачем було зменшено період нарахування завданої шкоди, який становить: з 01.01.2014р. по 03.06.2016р.

На підставі ОСОБА_1 розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (затв. Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. № 389, за реєстр. в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 р. за № 767/16783), позивачем було визначено розмір завданої шкоди у сумі 85492,53 грн.

При цьому розмір заподіяної шкоди визначений позивачем за встановленою формулою: З сам = 5 х W х Тар, (грн.), де: W обєм води, використаної самовільно без дозволу на спеціальне водокористування, куб.м.; Тар розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановлений статтею 255 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення, грн./100куб.м.; що загалом складає: Зсам = 5 х 79039,0 куб.м. х 72,11грн/100куб.м х 0,3 = 85492,53 грн.

Слід зазначити, що у відповідності до п. 9 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно до ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Стаття 49 Водного кодексу України містить норму права, згідно з якою, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається:

- ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення;

- органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Дозвіл на спеціальне водокористування надається безоплатно.

Строк видачі дозволу на спеціальне водокористування або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше тридцяти календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів.

Органи, зазначені у частині другій цієї статті, зобов'язані протягом п'яти календарних днів з дня надходження заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування надіслати завірені ними копії відповідних документів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, у разі використання підземних вод - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Центральні органи виконавчої влади, зазначені у частині п'ятій цієї статті, зобов'язані протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня одержання копій документів надати безоплатно органам, що приймають рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, свої висновки щодо можливості його видачі.

Органи, визначені частиною другою цієї статті, при прийнятті рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування або відмову в його видачі обов'язково враховують відповідні висновки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування є платним.

Згідно до п. 6) ст. 110 Водного кодексу України, відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Як свідчить ст. 111 Водного кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про охорону навколишнього природного середовища, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

У відповідності до приписів статей 68, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів встановлено Методикою розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі, внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року за № 389 (надалі ОСОБА_1).

Згідно п. 9.1. Методики, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), здійснюється за формулою: З сам = 5 х W х Тар.

Судом встановлено, що розрахунок шкоди в розмірі 85492,53 грн. здійснено позивачем у відповідності до п. 9.1. Методики, за формулою: Зсам = 5 х 79039,0 куб. м. х 72,11грн/100куб.м х 0,3 = 85492,53 грн., де 79039,0 - об'єм води, що використана самостійно без дозволу за спеціальне водокористування; 72,11грн. - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановлений статтею 255 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення, грн./100куб.м., 0,3 коефіцієнт, що застосовується житлово-комунальними підприємствами до ставок рентної плати.

Доказів сплати нарахованої шкоди в сумі 85492,53 грн. відповідачем суду надано не було.

За змістом ст. 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, республіканський Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності зараховуються згідно з чинним законодавством.

Суд вважає за необхідне зазначити, що заподіяння шкоди не зводиться до віднесення до неї будь-якого знецінення, погіршення, зменшення, знищення блага, що охороняється законом, або сукупність негативних змін у якості та структурі навколишнього природного середовища, або його окремих елементів: псування, знищення, руйнування об'єктів природи, порушення екологічних зв'язків і систем, загальне погіршення стану природного середовища тощо.

В даному випадку, шкода полягає в самовільному використанні водних ресурсів без спеціального дозволу на користування водами. Саме лише факт наявності використання водних ресурсів без такого дозволу, є підставою для стягнення шкоди.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач мав дозвіл на спеціальне водокористування № УКР-5452/Зап від 01.01.2011 р. терміном дії по 31.12.2013 р. Таким чином, в період часу з 01.01.2014 р. по 03.06.2016 р. дозвіл на спеціальне водокористування у відповідача був відсутній, що є підставою для стягнення шкоди.

В даному випадку суд наголошує, що КП «Довіра» не доведено відсутність своєї вини у допущеному порушені, оскільки факт здійснення відповідачем забору води із підземного водоносного горизонту (свердловинами) у період з 01.01.2014 р. по 03.06.2016 р. без дозволу на спеціальне водокористування підтверджується ОСОБА_3 перевірки, протоколом про адміністративне правопорушення від 03.06.2016 р., постановою № 000065/01/06 від 03.06.2016 р. про накладення адміністративного стягнення.

Отже, факт самовільного використання відповідачем водних ресурсів без отримання відповідного дозволу, завдання шкоди в сумі 85492,53 грн., протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, наявність вини відповідача суд вважає доведеним.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 03.09.2013р. у справі № 13/333-38/463-2012, згідно з якою факт самовільного використання водних ресурсів без наявності відповідного дозволу на спеціальне водокористування визначається у якості самостійної підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

З урахуванням вищевикладеного позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно посилання відповідача на своєчасну та в повному обсязі сплату податків до бюджету та збитковість підприємства, суд наголошує, що наведені обставини не мають визначального значення та не спростовують факту порушення та відповідних наслідків у вигляді сплати шкоди.

Із урахуванням викладених обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача шляхом стягнення суми 1378,00 грн. на користь позивача.

ОСОБА_3, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.

До початку судового засідання від позивача надійшла письмова заява про повернення судового збору від 31.10.2016 р., в якій позивач просить повернути суму зайво сплаченого судового збору у звязку із зменшенням розміру позовних вимог.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України Про судовий збір.

Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно пп. 2 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

З урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог, судом розглядаються вимоги про стягнення з КП «Довіра» 85492,53 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, тобто, предметом розгляду даної справи є вимога майнового характеру, за яку належить до сплати 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1378,00 грн.

Згідно наданого до позову платіжного доручення № 399 від 05.08.2016 р. Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області сплачено суму 1580,68 грн. судового збору, отже, сума зайво сплаченого судового збору складає 202,68 грн.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; <…>.

За таких обставин, за наявності заяви позивача про повернення судового збору, сума 202,68 грн., зайво сплаченого Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області судового збору підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Довіра (72530, с. Володимирівка Якимівського району Запорізької області, вул. Леніна, 75, ) на користь Державної екологічної інспекції у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 72-А, ) за реквізитами: р/р № 0020, , МФО 813015, код бюджетної класифікації 24062100, одержувач Управління Державної казначейської служби України у Якимівському районі Запорізької області (с. Володимирівка Якимівський район Запорізька область), банк - ГУ ДКСУ у Запорізькій області, суму 85492 (вісімдесят пять тисяч чотириста девяносто дві) грн. 53 коп. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Видати наказ.

Стягнути з Комунального підприємства Довіра (72530, с. Володимирівка Якимівського району Запорізької області, вул. Леніна, 75, ) на користь Державної екологічної інспекції у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 72-А, ) суму 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Видати ухвалу на повернення з державного бюджету України Державній екологічній інспекції у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 72-А, ) суми 202 (двісті дві) грн. 68 коп. судового збору, зайво сплаченого згідно платіжного доручення № 399 від 05.08.2016 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 04.11.2016 р.

Суддя М.В. Мірошниченко