РІШЕННЯ

01 листопада 2016 року Справа № 913/1074/16

Провадження №19/913/1074/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с.Чубинське Бориспільського району Київської області

до Луганського обласного будинку дитини № 2, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 3564 грн 24 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - помічник судді Воронько В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Луганського обласного будинку дитини № 2 про стягнення заборгованості у розмірі 1800 грн 00 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 1603 грн 44 коп., 3% річних у розмірі 160 грн 80 коп. за договором про надання послуг № 89 від 23.09.2013.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.10.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 18.10.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.10.2016 розгляд справи відкладено на 01.11.2016.

Сторони не скористалися своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечили участі повноважних та компетентних представників у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Також відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, не забезпечив явку представника у судове засідання, не надання відзиву на позовну заяву та не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 01.11.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В:

23.09.2013 між Луганським обласним будинком дитини № 2 (замовник, відповідач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець, позивач) був укладений договір про надання послуг № 89, предметом якого є інформаційно-консультативні послуги з настроювання та ведення обліку в ПЗ « 1С: Підприємство» (п.1 договору).

Відповідно до п.4 договору, по факту надання послуги оформлюється документ «Акт приймання наданих послуг», який є невід'ємною частиною договору, складається у двох примірниках та вступає в силу з моменту підписання його двома сторонами.

Згідно розділу 4 «Зобов'язання та права сторін» виконавець зобов'язаний надати замовнику послуги, визначені в калькуляції; оформити та надати замовнику документи «Акт приймання наданих послуг», а замовник в свою чергу зобов'язаний прийняти у виконавця послуги, визначені в калькуляції; протягом 3-х банківських днів з моменту отримання від виконавця актів наданих послуг перевірити, підписати або відхилити надані документи; здійснювати оплату згідно калькуляції та п.6 договору.

Як передбачено в розділі 5 «Ціна договору та порядок розрахунків» ціна договору складає 1800,00 грн та складається з вартості наданих виконавцем послуг, передбачених в калькуляції. Оплата здійснюється в безготівковій формі не пізніше 5-ти банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

У розділі 11 «Строк дії договору» сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013. Строк дії договору продовжується на аналогічний період, якщо ні одна зі сторін за один місяць до спливу строку дії письмово не заявить про намір його припинити.

На виконання вказаних умов договору позивачем були надані відповідачеві послуги, передбачені калькуляцією № 1 від 23.09.2013 (додаток № 1 до договору), що підтверджується актом надання послуг № 89 від 26.09.2013, підписаним та засвідченим печатками обох сторін (а.с.12).

Відповідач, в свою чергу, не оплатив отримані послуги, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 1800 грн 00 коп., на яку позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами по справі договір №89 від 23.09.2013 є договором на надання послуг, до якого застосовуються положення глави 63 Цивільного кодексу України, глав 19-22 Господарського кодексу України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач на адресу відповідача направив претензію №1 від 10.06.2015 (а.с.16) про погашення заборгованості за поставлені товари та надані послуги, на що останній надав відповідь (лист № 246 від 08.07.2015 - а.с.17), в якій повідомив, що сплатити суму заборгованості не може, оскільки фактично в бухгалтерській та фінансовій звітності кредиторська заборгованість на 01.01.2015 не обліковувалась в зв'язку з несвоєчасним та не в повному обсязі наданням документації.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Факт надання інформаційно-консультативних послуг з настроювання та ведення обліку в ПЗ « 1С:Підприємство» за договором №89 від 23.09.2013 про надання послуг підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом надання послуг № 89 від 26.09.2013 на суму 1800,00 грн (а.с.12) та не оспорюється відповідачем.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №89 від 23.06.2013 про надання послуг у сумі 1800 грн 00 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 04.10.2013 по 01.10.2016 в сумі 160 грн 81 коп. та інфляційних втрат за період з жовтня 2013 року по вересень 2016 року в сумі 1603 грн 44 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем (а.с.9) та встановлено, що ним невірно визначена кількість днів прострочення. Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми "Законодавство":

Документ на підставі якого здійснюється оплатаСтрок оплатиСума заборгованості, в грн.Період нарахування Кількість днів простроченняРозмір відсотків, %Сума відсотків, грн
Акт № 89 від 26.09.2013по 03.10.20131800,0004.10.2013-01.10.61,74
Разом:161,74

Таким чином, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, розмір заявлених позивачем до стягнення 3% річних, стягненню з відповідача підлягають 3% річних за період з 04.10.2013 по 01.10.2016 в сумі 160 грн 80 коп.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (а.с.9), господарський суд прийшов до висновку про те, що він є арифметично неправильним, оскільки невірно визначено індекси інфляції на весь період прострочення та не враховано приписи пп.3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Водночас, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок позивача є невірним та навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми "Законодавство":

Документ на підставі якого здійснюється оплатаСтрок оплати Сума заборгованості, в грн.Період нарахування інфляції Сума інфляції, грн
Акт № 89 від 26.09.2013по 03.10.2013 1800,00Листопад 2013 - вересень 20161651,71
Разом:1651,71
Тобто, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, заявлений позивачем розмір інфляційних втрат, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати за період з листопада 2013 року по вересень 2016 року в сумі 1603 грн 44 коп.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луганського обласного будинку дитини №2 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Луганського обласного будинку дитини №2, вул.Лисичанська, б.1-Б, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, ідентифікаційний код 25991799 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, заборгованість у сумі 1800 грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 1603 грн 44 коп., 3% річних у сумі 160 грн 80 коп., судовий збір у сумі 1378 грн 00 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.11.2016.

Суддя Т.В. Косенко