ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.10.2016 Справа № 905/2757/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця»,м. Харків

до відповідача: Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м. Покровськ, м. Родинське, Донецька область

про стягнення 55420,00грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» м. Харків звернулось з позовною заявою до державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», Покровськ, м. Родинське, Донецька область про стягнення 55420,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на копію накладної №48227094 від 17.05.2016р., копію комерційного акту №001372/201/93 від 19.05.2016р., копії досильних накладних №46650909 від 19.05.2016р., №46650883 від 19.05.2016р., №46830659 від 24.05.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.09.2016 р. було порушено провадження по справі № 905/2757/16.

04.10.20116р. відповідач, через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, клопотання про зменшення розміру стягнутого штрафу та доповнення до клопотання.

05.10.2016р. позивач через канцелярію суду надав заперечення на відзив та 18.10.2016р. надав пояснення.

24.10.2016р. відповідач, через електрону пошту господарського суду Донецької області надав клопотання.

У судове засідання представник позивача зявився та надав пояснення по справі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

25.05.2016р. зі станції Родинська Донецької залізниці Державне Підприємство Вугільна компанія Краснолиманська відправлений вантаж (вугілля камяне марки Г-газове ) у вагоні № 66231101 та у вагоні №67854471, що підтверджується залізничною накладною № 48227094.

Відповідні відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений засобами відправника; що маса вантажу визначена відправником на вагонних 150 т вагах (заводський №540) та становить у вагоні № 66231101: тара 23200 кг., нетто 68000кг, у вагоні №67854471, тара-23100 кг., нетто 69000 кг.; що вантаж розміщено і закріплено згідно з п. 4 гл. 1 ТУ Додатку 3 до СМГС; що відповідальний за розміщення та кріплення вантажу оператор Герасименко. При цьому правильність внесених у накладну відомостей щодо маси вантажу підтверджена підписом вантажовідправника ОСОБА_2

Під час перевезення цього вантажу на станції Нижнеднепровськ-Узел Придніпровської залізниці було складено комерційний акт НА №001372/201/93 від 19.05.2016р., згідно з яким у вагоні №66231101 під час зважування маса вантажу становить: брутто 93350 кг., нетто - 70150 кг., що більше ваги вказаного в документі на 2150 кг. сверхгрузопідьємності вагона на 1150 кг. в вагоні № 67854471 вага брутто - 93900 кг. тара по документу - 23100 кг., нетто - 70800 кг., що більше ваги вказаного в документі, понад грузопідьємності вагона на 1800 кг. Навантаження вантажу в обох вагонах нижче бортів на 50см. За документом і в наявності вантаж маркований катком двома поздовжніми смугами. Заглиблень немає. Вагон бездвірний, розвантажувальні люка з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. У технічному відношенні вагони справні. При повторній переважуванні вагонів вага підтверджена. Зав вантажним двором за штатним розкладом немає. Вагони затримані для відвантаження надлишку вантажу.

Надлишки вантажу були відвантажені в вагон №66231101, № 67854471 та відправлені за призначенням.

При прибутті вантажу на станцію призначення при переважуванні вантажу різниці проти цього акта не виявлено, про свідчить відповідна відмітка в розділі Є комерційного акту НА № 001372/201/93 від 19.05.2016р.

Згідно з розрахунком позивача, штраф за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у вагоні № 66231101 становить 27710,00 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірному вагоні, яка складає 5542,00 грн. та у вагоні №67854471 становить 27710,00 грн. Разом з цим, розрахунок провізної плати здійснений відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги Тарифне керівництво № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009р. № 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за № 340/16356.

Позивач надіслав на адресу відповідача претензію щодо сплати штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 55420,00 грн. Відповідач надіслав відповідь про те, що відповідальність за збереження вантажу несе саме залізниця, а не відправник.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч.5 ст.306 ГК України.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У ст.23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Згідно з відомостями, які внесені у залізничну накладну № 48227094 відправником вантажу та правильність внесення яких підтверджена представником останнього ОСОБА_2, про що свідчить його підпис на залізничній накладній, маса вантажу визначена відправником та становить у вагоні №66231101: нетто - 68000 кг, тара - 23200 кг. та у вагоні №67854471: нетто 69000 кг., тара - 23100. Спосіб визначення маси вантажу на вагонних 150 т вагах (заводський №540); навантаження здійснено засобами відправника.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

В силу вимог ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У ст.118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Поряд з цим, вимогами п.5.5. Правил оформлення перевізних документів також передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем доведені обставини неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу, які засвідчено належним та допустимим доказом комерційним актом, що, в свою чергу, є підставою для покладення на вантажовідправника (відповідача) відповідальності, передбаченої ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Згідно з розрахунком штрафу, який здійснений позивачем за неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній маси вантажу у вагоні №66231101 та у вагоні № 67854471 розмір штрафу становить 55420,00 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірному вагоні, яка складає 5542,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Посилання відповідача на те, що факт правильного зазначення відповідачем маси вантажу підтверджується звітом контрольного зважування вантажу від 17.05.2016р., який сформований за результатами зважування спірного вагону на повірених вагонних вагах відповідача, суд не приймає до уваги з огляду на те, що обставини неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у накладній підтверджено належним доказом комерційним актом НА№001372/201/93 від 19.05.2016р. При цьому, суд враховує те, що залізниця не приймала участь у зважуванні вагону з вантажем перед його відправкою, у оформленні перевізних документів і тим більше у визначенні маси вантажу, до обовязків залізниці не входить перевірка на станції відправлення зазначеної відправником у накладній маси вантажу та те, що складання позивачем саме звіту електронного зважування вантажу не передбачено жодним нормативним документом, який регулює спірні відносини;

Відповідач посилається на те, що позивачем не надано схоронну розписку про видачу надлишків вантажу суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до п. 28 Правил видачі вантажів наднормативні надлишки вантажів, що прибули за пломбами залізниці або були нею навантажені, видаються в такому порядку: тарні й штучні вантажі, вивантажені на місцях загального користування, затримуються до визначення їх належності, а на місцях незагального користування видаються одержувачу під схоронну розписку; вантажі, що перевозяться навалом, насипом або наливом та швидкопсувні, видаються одержувачу на місцях загального й незагального користування під схоронну розписку. Отже, така схоронна розписка видається одержувачу вантажу на станції призначення, якою в даному випадку є станція Лиман регіональної філії «південна залізниця», а не позивач, у звязку з чим у позивача відсутня така схоронна розписка. Натомість матеріалами справи підтверджено наявність надлишку вантажу, його перевантаження в інший вагон, направлення його на станцію призначення та одержання його відповідачем;

Інші посилання відповідача не прийняті судом до уваги, оскільки є безпідставними та жодним чином не обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В листі Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності при винесенні рішення про стягнення штрафу, передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту залізниць України, суд має право зменшувати його розмір (п. 22). Аналогічна правова позиція викладена у п. 6.4. Роз'яснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею.

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У клопотанні та доповненнях до нього відповідач просить суд зменшити розмір стягнутого штрафу до розміру однієї плати за перевезення в сумі 11084,00 грн., з посиланням на скрутне матеріальне становище відповідача, що зумовлене винятковими обставинами, в тому числі, аваріями та простоями, несправністю технологічного устаткування, заборгованістю до бюджету, пенсійного фонду, неплатоспроможністю підприємства; надмірно великий розмір стягуваного штрафу та відсутність негативного впливу на фінансово-економічне становище позивача, що підтверджується бухгалтерською довідкою про кредиторську заборгованість станом на 01.09.2016р. та довідкою про економічні наслідки аварії на ДП "ВК" Краснолиманська "26.10.2015 р - вибух в вентиляційному ходку 1 західної лави засбросовой частини пласта .

Згідно з п.3 ст.83 ГПК України передбачено право суду зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Отже, суд задовольняє частково клопотання відповідача про зменшення суми стягуваних штрафних санкцій до 1 розміру провізної плати, а саме: до розміру двох провізних плат у вагоні №67231101 у розмірі 11084,00 грн. та у вагоні №67854471 у розмірі 11084,00 грн., загальна сума становить 22168,00 грн.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вимог передбачених ст.551, 908, Цивільного кодексу України, ст. 230,233,306 Господарського кодексу України, ст.ст. 23,24,37,118,122 Статуту залізниць України, ст. ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії «Південна залізниця» до державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м. Покровськ, м. Родинське, Донецька область про стягнення 55420,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська (85310, Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Перемоги, будинок 9, р/р 0720 Ф ПАТ ПІБ м. Красноармійськ, МФО 334497, ) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії «Південна залізниця» (61052, м. Харків, вул. Конарєва, 7, р/р 5199 у філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО №351823, ) штраф в сумі 22168,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 25.10.2016 р. Повне рішення складено 31.10.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев