РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

02 листопада 2016 року Справа № 902/130/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 13.09.16 р. у справі №902/130/15

за заявою Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області

до Приватне підприємство "Компанія "Володимирський масив"

про визнання банкрутом

за участю представників:

від скаржника: не з"явився;

від боржника: не з"явився;

від кредитора: не з"явився;

арб.керуючий: Бойко В.О. (посвідчення НОМЕР_1 від 12.02.2013р.)

ВСТАНОВИВ:

Вінницька об'єднана Державна податкова інспекція ГУ ДФС у Вінницькій області 03.02.2015р. звернулася в господарський суд Вінницької області із заявою до приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив" про порушення справи про банкрутство.

Ухвалою від 16.02.2015р. порушено провадження по справі №902/130/15 про банкрутство приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив"; введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів, до 11.06.2015 року; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Кіналевського Миколу Євгеновича та призначено попереднє засідання на 20 квітня 2015 року.

17.02.2015 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи № 902/130/15 про банкрутство приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив".

В подальшому, ухвалою суду від 11.03.2015р. задоволено заяву арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. №02-06/01-12 від 04.03.2015р. про звільнення його від виконання повноважень розпорядника майна у справі №902/130/15 про банкрутство приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив"; звільнено арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. від виконання повноважень розпорядника майна у справі №902/130/15 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бойка Василя Олеговича.

Окрім того, ухвалою суду від 13.10.2015 року припинено процедуру розпорядження майном приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив" та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Бойка Василя Олеговича у справі №902/130/15; введено процедуру санації боржника - приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив" у справі №902/130/15 строком на 6 місяців - до 13.04.2016р.; призначено керуючим санацією приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив" арбітражного керуючого Бойка Василя Олеговича.

12.02.2016р. до господарського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_5 б/н від 12.02.2016р. (вх.№06-54/18/16 від 12.02.2016р.) про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/130/15.

17.02.2016р. до господарського суду Вінницької області надійшла спільна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 б/н від 15.02.2016р. (вх.№06-54/22/16 від 17.02.2016р.) про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/130/15.

22.03.2016р. до господарського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_3 б/н від 18.03.2016р. (вх.№06-54/42/16 від 22.03.2016 року) про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/130/15.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 13 вересня 2016 року: 1) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 б/н від 12.02.2016 року (вх. № 06-54/18/16 від 12.02.2016р.) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/130/15 повністю; 2) відмовлено в задоволенні спільної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 б/н від 15.02.2016 року (вх. № 06-54/22/16 від 17.02.2016 року) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/130/15 повністю; 3) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 б/н від 18.03.2016 року (вх.№06-54/42/16 від 22.03.2016р.) про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/130/15 повністю.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (т.6, арк.справи 3-5).

У скарзі апелянти зазначають, що приватне підприємство «Компанія «Володимирський масив» не виплатила заробітну плату своїм працівникам у день звільнення, у зв'язку з чим звільнення було незаконним, адже одним наказом №2 від 08.01.2014 року, усіх працівників Боржника було звільнено та прийнято на ПП «Керамік плюс», де засновником була та сама особа, ОСОБА_9, проте будь яке майно є відсутнім.

Стверджують, що заборгованість у день звільнення апелянтам не виплачена, як і не виплачена вона по цей день.

Апелянти звертають увагу, що керівництвом боржника не виконано ухвалу суду - не надано докази вчинення з ними розрахунку.

Скаржники зазначають, що витребувані ухвалою суду довідки з Пенсійного фонду України та Державної податкової інспекції надали суду та арбітражному керуючому Бойко В.О.

Дана категорія справ, яка збігається і з правовими позиціями Верховного Суду України, на думку скаржників, не зобов'язує працівника, як найслабкішу ланку в правовідносинах, доводити факт не виплати заробітної плати, а зобов'язує саме працедавця, який веде бухгалтерський облік з заробітної плати, довести факт її виплати. А тому, враховуючи вищевикладене та той факт, що заробітна плата є економічно-соціальною гарантією, яка закріплена Конституцією України та Міжнародними конвенціями про захист заробітної плати, вважають, що суд першої інстанції ухвалив завідомо неправосудне рішення на користь боржника.

На підставі викладеного просять суд скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову, якою задовольнити заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/130/15.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийнято до провадження, справу призначено до слухання на 02.11.2016р. о 11:00 (т.6, арк.справи 2).

25.10.2016р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 (т.6, арк.справи 18, 19) з наступними вимогами:

1) Зобов'язати боржника (ПП «Компанія Володимирський масив») виконати попередню ухвалу господарського суду Вінницької області щодо подання доказів; 2) Призначити у справі судово-бухгалтерську експертизу на вирішення якої поставити питання щодо підтвердження чи спростування заборгованості по заробітній платі перед заявниками та іншими працівниками;

3) Витребувати у Боржника докази вчинення розрахунку за час роботи, а саме: копію штатного розкладу, довідку про усі нараховані до виплати суми та докази виплати заробітної плати та інших сум (преміальні, відпускні, лікарняні тощо) за весь час роботи на підприємстві;

4) Звернутися з окремою ухвалою до правоохоронних органів щодо порушення провадження за ст.ст.172, 174, 382 КК України.

Зазначену заяву обґрунтовують труднощами в поданні доказів розміру заборгованості по заробітній платі, оскільки в бухгалтерії ПП «Компанія «Володимирський масив» апелянтам лише усно повідомлено заборгованість по ПП «Компанія «Володимирський масив».

Апелянти зазначають, що не в змозі довести вказану обставину належними та допустимими доказами, адже, у зв'язку з протиправною поведінкою ПП «Компанія «Володимирський масив», який не лише не видав заборговану заробітну плату, а й не видав письмового розрахунку заборгованості по заробітній платі та іншим платежам належним до виплати у день звільнення, не мають їх у своєму розпорядженні.

Також наголошують, що службова особа ПП «Володимирський масив», ОСОБА_9 не виконує ухвалу господарського суду, якою його зобов'язано надати докази, чим вчиняє склад злочину передбачений ст.382 КК України.

Таким чином, якщо Боржник заперечує факт невиплати заробітної плати та наявності заборгованості, то останній має надати штатний розклад з розміром заробітної плати та розрахункові платіжні відомості про виплату заробітної плати за кожен місяць, тобто за період з 11.08.2009р. по 08.01.2014р.

Колегія суддів, розглянувши клопотання, зазначає наступне.

Щодо клопотання зобов'язати боржника (ПП «Компанія Володимирський масив») виконати попередню ухвалу господарського суду Вінницької області щодо подання доказів (п.1 клопотання) та витребувати у Боржника докази вчинення розрахунку за час роботи, а саме: копію штатного розкладу, довідку про усі нараховані до виплати суми та докази виплати заробітної плати та інших сум (преміальні, відпускні, лікарняні тощо) за весь час роботи на підприємстві (п.3 клопотання), колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами господарського суду Вінницької області вже було зобов'язано приватне підприємство "Компанія "Володимирський масив" надати суду докази вчинення із ОСОБА_5 розрахунків за час роботи, а саме: копії штатного розкладу, довідки про усі нараховані їй до виплати суми, та докази виплати заробітної плати та інших сум (відпускних, лікарняних, тощо) за 2013 рік; відзив на заяву ОСОБА_5 б/н від 12.02.2016 року (вх. № 06-54/18/16 від 12.02.2016 року) про визнання грошових вимог; відзив на заяву ОСОБА_3 про визнання грошових вимог до боржника; копію штатного розкладу з розміром посадового окладу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8; довідку про усі нараховані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 до виплати суми за час їх роботи; докази виплати заробітної плати та інших сум (преміальні, відпускні, лікарняні, тощо) за весь час роботи на підприємстві, яким є платіжні відомості або розрахункові касові ордери про виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 коштів з їх особистими підписами; наказ № 2 від 08.01.2014р. про звільнення працівників ПП "Компанія "Володимирський масив".

Однак, боржником витребуваних доказів суду першої інстанції не було надано.

В матеріалах справи також наявні докази неодноразового звернення арбітражним керуючим із запитами до керівника ПП "Компанії "Володимирський масив" (вих.№№02-03/47, 02-03/49, 02-03/59, 02-03/63 та ін.) стосовно надання інформації про розмір заборгованості із заробітної плати перед працівниками боржника та надання обґрунтованої та підтвердженої інформації про те, чи рахується за даними бухгалтерського обліку боржника заборгованість по заробітній платі перед працівниками, в т.ч. звільненими за наказом №2 від 08.01.2014р. (із заяв). Окрім цього, у запиті вимагається надання підтверджуючих документів, стосовно порушених питань. Окрім цього, арбітражним керуючим було направлено лист керівнику ПП Компанії "Володимирський масив", до якого додано копії заяв кредиторів, про надання обґрунтованої інформації про те, чи рахується за даними бухгалтерського обліку боржника заборгованість по заробітній платі перед заявниками. Також, про надання обґрунтованого відзиву на заяви кредиторів, та відповідні підтверджуючі документи, стосовно обставин, викладених у заявах гр.ОСОБА_5, гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_8 про визнання кредиторами у справі №902/130/15.

Однак відповіді на зазначені листи надано не було.

Зважаючи на неодноразові звернення до боржника арбітражним керуючим та судом першої інстанції з зазначеними вимогами, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було здійснено всі можливі процесуальні дії для отримання доказів у даній справі за зверненнями зазначених заявників, а тому відмовляє у задоволенні клопотання (п.1, п.3).

Щодо клопотання апелянтів призначити у справі судово-бухгалтерську експертизу на вирішення якої поставити питання щодо підтвердження чи спростування заборгованості по заробітній платі перед заявниками та іншими працівниками.

Відповідно до частин 1, 2 статті 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Як встановлено пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»: відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку немає дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. При цьому колегія суддів звертає увагу саме на відсутність доказів підтвердження чи спростування заборгованості по заробітній платі перед заявниками та іншими працівниками, а не необхідність спеціальних знань для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні даного спору.

Щодо клопотання апелянтів звернутися з окремою ухвалою до правоохоронних органів щодо порушення провадження за ст.ст.172, 174, 382 КК України (п.4 клопотання) колегія суддів зазначає.

Відповідно до статті 90 Господарського кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу. Окрему ухвалу може бути оскаржено в установленому цим Кодексом порядку. Якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

Колегія суддів, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, при вирішенні даного господарського спору не виявила у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, встановленого ст.ст.172, 174, 382 КК України, та можуть стати підставою для винесення окремої ухвали, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

В судове засідання апеляційної інстанції 02.11.2016р. арбітражний керуючий Бойко В.О. подав письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№27788/16, т.6, арк.справи 35), в якому зазначає, що ухвалу господарського суду Вінницької області вважає законною та обґрунтованою, апеляційну скаргу вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає матеріалам справи.

Просить суд ухвалу господарського суду Вінницької області від 13.09.2016р. у справі №902/130/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 02.11.2016р. арбітражний керуючий Бойко В.О. апеляційну скаргу заперечив повністю з підстав викладених в відзиві, пояснив, що він звернувся до органів статистики та пенсійного фонду з приводу заборгованості заробітної плати скаржників, де йому відповіли, що заборгованості по даним особам немає, доказів щодо заборгованості заявленої суми немає; просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області - без змін.

Представники апелянтів, боржника та інших учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання апеляційної інстанції 02.11.2016р. не з'явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст.102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників апелянтів та боржника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Зі змісту заяви ОСОБА_5 від 11.08.2009р. вбачається, що ОСОБА_5 було прийнято на роботу до ПП "Компанія "Володимирський масив" за професією робітника виробничих приміщень, згідно наказу №1 від 11.08.2009р., що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці (додаток №1).

08.01.2014р. ОСОБА_5 було звільнено з роботи з ПП "Компанія "Володимирський масив" на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, у зв'язку з переводом на роботу у ТОВ "Керамік-Плюс". Підставою для внесення запису до трудової книжки про звільнення, слугував наказ по ПП "Компанія "Володимирський масив" за №2 від 08.01.2014р.

Роботодавець в день звільнення працівника (а саме 08.01.2014 року), остаточного розрахунку не вчинив та не повідомив про них в порядку ст.110 КЗпП України.

В бухгалтерії ПП "Компанія "Володимирський масив" бухгалтером усно повідомлено ОСОБА_5 про те, що за нею рахується заборгованість по ПП "Компанія "Володимирський масив" в сумі 4 500,00 грн..

Окрім того, в 2014 році середньоденний заробіток, виходячи з мінімальної заробітної плати, становив 47,95 грн., а кількість робочих днів становила 248 днів, тобто заборгованість за затримку розрахунку у 2014 році становила 11 891,60 грн..

У 2015 році середньоденний заробіток, виходячи з мінімальної заробітної плати, становив 49,61 грн., а кількість робочих днів становила 250 днів, тобто заборгованість за затримку розрахунку у 2015 році становила 12 271,93 грн.

Зважаючи на викладене в заяві, заявник просив суд першої інстанції визнати її кредитором першої черги з майновими вимогами по заробітній платі в сумі 4500 грн. заробітної плати та середнього заробітку за затримку у виплаті заробітної плати в сумі 24 163,53 грн.

Як вбачається зі спільної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, 10.08.2009р., їх та інших працівників у кількості понад 400 осіб, було звільнено з ВАТ "Керамік", а наступного дня, тобто 11.08.2009р., усіх працівників прийнято на роботу до ПП "Компанія "Володимирський масив", згідно наказу №1 від 11.08.2009р., що підтверджується відповідними записами в трудових книжках.

08.01.2014р. заявників, в тій же кількості було звільнено з роботи з ПП "Компанія "Володимирський масив" на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, у зв'язку з переводом на роботу у ТОВ "Керамік-Плюс". Підставою для внесення запису про звільнення, слугував наказ по ПП "Компанія "Володимирський масив" за №2 від 08.01.2014 року.

В свою чергу, зі звільненими працівниками в день звільнення розрахунку проведено не було. Адміністрація повідомила про те, що нове підприємство (ТОВ "Керамік плюс") буде проводити розрахунки і за ПП "Володимирський масив". В даний час, заявників усіх звільнено з ТОВ "Керамік плюс", проте заборгованість за ПП "Володимирський масив" не погашена.

Стверджують, що в бухгалтерії ПП "Компанія "Володимирський масив" бухгалтер усно повідомила заявників про те, що рахується заборгованість по ПП "Компанія "Володимирський масив" : за ОСОБА_1 сумі - 1 250,00 грн.; за ОСОБА_2 в сумі - 11 891,99 грн.; за ОСОБА_8 в сумі - 8 500 грн.

Враховуючи викладене, заявники просили суд першої інстанції визнати їх кредиторами першої черги з майновими вимогами по заробітній платі в сумах: за ОСОБА_1 у сумі - 1250,00 грн.; за ОСОБА_2 в сумі - 11 891,99 грн.; за ОСОБА_8 в сумі - 8500 грн. та визнати кредиторами по вимогам по оплаті середнього заробітку за затримку у виплаті заробітної плати, компенсацій та індексацій, відповідно до розрахунку, який має надати боржник на вимогу суду.

В своїй заяві ОСОБА_3 зазначає, що 11.08.2009 року його було прийнято на роботу до ПП "Володимирський масив" за професією завантажувача-вивантажувача сушарок, згідно наказу №1 від 11.08.2009р., що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці (додаток №1).

08.01.2014р. заявника було звільнено з роботи з ПП "Компанія "Володимирський масив" на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, у зв'язку з переводом на роботу у ТОВ "Керамік-Плюс". Підставою для внесення запису до трудової книжки про звільнення, слугував наказ по ПП "Компанія "Володимирський масив" за №2 від 08.01.2014р.

Разом з тим, ПП "Компанія "Володимирський масив" не було проведено розрахунку із ОСОБА_3 по заробітній платі в день звільнення.

В подальшому, в бухгалтерії ПП "Компанія "Володимирський масив" (вона ж бухгалтерія ТОВ "Керамік плюс") бухгалтер усно повідомила заявника про те, що за ним рахується заборгованість по ПП "Компанія "Володимирський масив" в сумі 800,00 грн. за невиплачений лікарняний за листопад 2013 року. Одночасно, бухгалтер усно повідомила про те, що іншої заборгованості по заробітній платі, крім вказаної заборгованої по лікарняному листу, яке заявник здав на підприємство у підприємства переді ним не має.

Таким чином, заявник просить суд визнати його кредитором першої черги з майновими вимогами по заробітній платі в сумі 800,00 грн. по лікарняному листу за листопад 2013 року та заробітної плати та середнього заробітку за затримку у виплаті заробітної плат, якщо така буде встановлена під час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2016р. арбітражним керуючим Бойко В.О. було подано до суду першої інстанції клопотання слідуючого змісту.

З метою повного обґрунтованого розгляду заяв кредиторів, арбітражним керуючим було направлено запити до Управління ПФУ у м.Вінниці (вих.№02-03/68, №02-03/109) та Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області (вих.№02-03/69, №02-03/110) про надання відомостей про те, чи виплачувалась заробітна плата працівникам, звільненим 08.01.2014 року (із заяв) - ОСОБА_5 (ІНН, м.Вінниця, провул.Цегельний, 14/25), ОСОБА_1 (м.Вінниця, провул. Цегельний, 3/53), ОСОБА_2 (м. Вінниця, 2-ий пров. Пестеля, 14), ОСОБА_8 (м.Вінниця, вул. Блюхера, 250-а/60). Також про надання відомостей про те, чи сплачувався Єдиний соціальний внесок стосовно вказаних осіб.

Окрім цього, арбітражним керуючим було направлено запит до Головного управління статистики у Вінницькій області (вих.№02-03/48) про надання відомостей про розмір заборгованості по заробітній платі перед працівниками боржника, та про надання копій звітної документації, що подавалась підприємством, в т.ч. стосовно наявності/відсутності заборгованості по заробітній платі.

Також, арбітражним керуючим неодноразово були направлені запити керівнику ПП Компанії "Володимирський масив" (вих.№№02-03/47, 02-03/49, 02-03/59, 02-03/63 та ін.) стосовно надання інформації про розмір заборгованості із заробітної плати перед працівниками боржника та надання обґрунтованої та підтвердженої інформації про те, чи рахується за даними бухгалтерського обліку боржника заборгованість по заробітній платі перед працівниками, в т.ч. звільненими за наказом №2 від 08.01.2014 року (із заяв). Окрім цього, у запиті вимагається надання підтверджуючих документів, стосовно порушених питань.

Окрім того, з метою повного і обґрунтованого розгляду заяв кредиторів, арбітражним керуючим було направлено лист керівнику ПП Компанії "Володимирський масив", до якого додано копії заяв кредиторів, про надання обґрунтованої інформації про те, чи рахується за даними бухгалтерського обліку боржника заборгованість по заробітній платі перед заявниками. Також, про надання обґрунтованого відзиву на заяви кредиторів, та відповідні підтверджуючі документи, стосовно обставин, викладених у заявах гр.ОСОБА_5, гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_8 про визнання кредиторами у справі №902/130/15.

Також, арбітражним керуючим було направлено запит до Територіальної державної Інспекції з питань праці у Вінницькій області (№02-03/104), про надання належно завірених копій матеріалів перевірок за заявами вказаних осіб (гр.ОСОБА_5, гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_8, гр.ОСОБА_3.), у разі їх проведення, а також про повідомлення результати таких перевірок Приватного підприємства "Компанії "Володимирський масив".

22.03.2016р. керуючим санацією було отримано від Головного управління статистики у Вінницькій області запитувані копії останньої статистичної звітності ПП "Компанії "Володимирський масив" на платній основі.

20.04.2015р. від Управління ПФУ у м.Вінниці на адресу арбітражного керуючого надійшла відповідь на запит, "Щодо надання інформації" №2444/06-33-1/09 від 19.04.2016 року. У вказаному листі повідомляється, що Управління ПФУ у м. Вінниці не вбачає правових підстав для надання арбітражному керуючому запитуваної інформації. Крім того, зазначається, що витребувана інформація може бути надана вказаним у запиті особам за умови їх особистого звернення до територіальних органів Пенсійного фонду.

25.04.2016 року на адресу арбітражного керуючого надійшов лист №20119/10/02-28/13-03 від 19.04.2016р. Вінницької ОДПІ ГУ ДФС України у Вінницькій області, у якому повідомляється, що Інформація щодо сплати єдиного внеску по 31.09.2013р. по ПП "Компанії "Володимирський масив" в базі даних ДФС у Вінницькій області відсутня.

Інформація стосовно нарахування та виплати заробітної плати, за відповідною формою, арбітражному керуючому не надавалась.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", керуючим санацією було направлено рекомендовані листи із повідомленнями про вручення заявникам (гр.ОСОБА_11, гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_8, гр.ОСОБА_3.), із пропозицією особисто звернутись до територіальних органів Пенсійного фонду та Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за отриманням документів про нарахування та виплату заробітної плати, за відповідною формою, стосовно періоду роботи вказаного у заяві.

Станом на 13.09.2016р. відповіді та запитувані документи від Територіальної державної інспекції з питань праці у Вінницькій області, ПП Компанії "Володимирський масив", гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_8, гр.ОСОБА_5, ОСОБА_3, арбітражному керуючому не надавались.

Також, бухгалтерські документи, що можуть свідчити або спростовувати відомості про наявність/відсутність заборгованості із заробітної плати перед працівниками, в т.ч. первинні облікові документи (табелі обліку робочого часу, відомості нарахування та виплати заробітної плати), кадрові накази, керівником ПП Компанії "Володимирський масив" арбітражному керуючому - не передавались.

Окрім цього, у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа №127/13087/16-ц за позовом ОСОБА_8 до ПП "Компанія "Володимирський масив" про виплату працівникові усіх сум, що належать йому на день звільнення.

Також, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18 серпня 2016р. відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №127/9167/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Компанія «Володимирський масив» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно ч.2 ст.4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч.2 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 2 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Апелянти зазначили, що витребувані ухвалою суду довідки з Пенсійного фонду України та Державної податкової інспекції надали суду та арбітражному керуючому Бойко В.О., однак, останні в матеріалах справи відсутні, до апеляційної скарги не були додані.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заявниками доказів в підтвердження заявлених кредиторських вимог суду не надано.

Ухвалами господарського суду Вінницької області у даній справі було зобов'язано приватне підприємство "Компанія "Володимирський масив" надати суду докази вчинення із ОСОБА_5 розрахунків за час роботи, а саме: копії штатного розкладу, довідки про усі нараховані їй до виплати суми, та докази виплати заробітної плати та інших сум (відпускних, лікарняних, тощо) за 2013 рік; відзив на заяву ОСОБА_5 б/н від 12.02.2016 року (вх. № 06-54/18/16 від 12.02.2016 року) про визнання грошових вимог; відзив на заяву ОСОБА_3 про визнання грошових вимог до боржника; копію штатного розкладу з розміром посадового окладу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8; довідку про усі нараховані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 до виплати суми за час їх роботи; докази виплати заробітної плати та інших сум (преміальні, відпускні, лікарняні, тощо) за весь час роботи на підприємстві, яким є платіжні відомості або розрахункові касові ордери про виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 коштів з їх особистими підписами; наказ №2 від 08.01.2014р. про звільнення працівників ПП "Компанія "Володимирський масив".

Однак, боржником витребуваних доказів суду першої інстанції не було надано.

За наслідками розгляду вказаних вище заяв, приймаючи до уваги, що заявниками не було надано належних доказів заявлених вимог до боржника, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні кредиторських заяв ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, та ОСОБА_3

Доводи скаржників, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.104, 106 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.1, 2, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 13.09.16р. у справі №902/130/15 - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Огороднік К.М.