РІШЕННЯ

27 жовтня 2016 року Справа № 913/973/16

Провадження №17/913/973/16

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Луганськтеплокомуненерго», м. Луганськ

про стягнення 2839126,09 грн.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю №138/16 від 01.02.2016;

від відповідача представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 248837,47 грн., інфляційних нарахувань у сумі 2590288,62 грн. за договором про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-2423- БО-20 від 20.12.2010.

Представник позивача 25.10.2016 через канцелярію суду надав письмові пояснення б/н від 20.10.2016, в яких зазначив, що розрахунок 3 % річних у справі № 913/2859/13 здійснений за період з 11.02.2011 по 13.10.2013 включно, загальна кількість днів у наведений період складає 976, що також зазначено в позовній заяві від 14.10.2013 № 31/10-4643. Розрахунок 3 % річних здійснений у справі № 913/973/16 за період з 14.10.2013 по 02.09.2016 включно.

На вимогу суду представник позивача надав копії договору від 20.12.2010 № 06/10-2423-БО-20 з додатковими угодами до нього, актів приймання передачі природного газу від 31.01.2011, від 28.02.2011, від 31.03.2011, від 30.04.2011, позовної заяви від 14.10.2013 № 31/10-4643 та відомості щодо стану виконавчого провадження ВП № 42440846 з примусового виконання наказу від 28.01.2014 № 913/2859/13, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до даних витягу з «Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» станом на 01.08.2016 місцезнаходженням юридичної особи - відповідача є: м. Луганськ, вул. Карла Маркса, буд.54.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Згідно з ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (із змінами) якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно інформації, розміщеній на сайті даного підприємства, Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта», повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень, зокрема, до м. Луганськ.

За таких обставин, у відповідності до розяснень, наданих Вищим господарським судом України в інформаційних листах від 05.06.2014 №01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», від 12.09.2014 №01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (із відповідними змінами), з метою належного інформування відповідача як учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, та за відсутності інформації щодо будь-яких засобів звязку, судом розміщувались оголошення про час і місце судових засідань на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, про що свідчать роздруковані сторінки із сайту.

Крім того, повідомлення про розгляд справи телефонограмами від 08.09.2016 та 29.09.2016 № 913/973/16 (а.с.50,57) також передати відповідачу не вдалося, оскільки відсутній звязок з абонентом.

Відповідач витребувані судом документи не н дав, явку повноважних та компетентних представників у судові засідання 26.09.2016, 13.10.2016 та 27.10.2016 не забезпечив, відзиву на позовну заяву не надав.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши пояснення представника позивача, що був присутнім у судовому засіданні, суд

в с т а н о в и в:

Між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (позивач у справі), як Постачальником, та Комунальним підприємством Облтепло правонаступником якого згідно рішення Луганської обласної ради № 12/16 від 22.05.2012 є - Луганське обласне комунальне спеціалізоване теплозапезпечуюче підприємство «Луганськтеплокомуненерго» (відповідач у справі), як Покупцем, укладено договір № 06/10-2423ТЕ-20 від 20.12.2010 про закупівлю природного газу за державні кошти (далі Договір), згідно якого Постачальник зобовязався поставити Покупцеві імпортований природний газ, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього Договору.

Газ, що постачається за цим Договором, використовується Покупцем для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання. (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору, постачальник передає Покупцю в період з 01.01.2011 по 31.12.2011 природний газ (надалі газ) з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 3833,55 тис. куб. м.

Згідно пункту 4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як зазначено у пункті 5.1 Договору, строк поставки газу: з 01.01.2011 по 31.12.2011 включно.

Відповідно до п. 7.3.1 Договору, у разі порушення Покупцем умов п. 4.1 Договору, Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 10.1 Договору, він набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками Сторін, але не раніше ніж через 14 днів (пять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої Закону України «Про здійснення державних закупівель») з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель відомостей про рішення Уповноваженого органу про погодження процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2011 і діє у частині поставки газу до 31.12.2011 включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

20.12.2010 сторони також уклали Додаток № 1 до Договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-2423ТЕ-20 від 20.12.2010, в якому узгодили Умови поставки і обліку газу та інші права та обовязки сторін, який є невідємною частиною цього Договору.

Крім того, сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 28.01.2011, згідно якої:

- назву Договору викладено у наступній редакції «Договір поставки природного газу для виробництва теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання»;

- назву Додатку № 1 до Договору викладено у наступній редакції: «Додаток № 1 до Договору поставки природного газу для виробництва теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання»;

- пункт 1.3 із тексту Договору виключено, відповідно п.1.4 вважається пунктом 1.3;

- пункт 3.1 Договору викладений у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м газу становить 2282,00 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 234,00 грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб. м природного газу 2564,64 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 3073,97 грн.»;

- пункт 3.1.1 Договору викладений у наступній редакції: «Загальна вартість цього Договору складається із сум вартості місячних поставко газу»;

- пункт 3.2 Договору викладений у наступній редакції: «Сторони домовились, що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу встановлюється на рівні граничної ціни на газ та/або тарифів, затверджених уповноваженим державним органом. У разі зміни уповноваженим державним органом граничної ціни на газ та/або тарифів, сторонами в обовязковому порядку застосовується нова ціна на газ та/або тарифи»;

- пункт 10.1 Договору викладений у наступній редакції: «Цей Договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками Сторін та скріплення печатками Сторін, діє у частині поставки газу з 01 січня 2011 року до 31 грудня 2011 року включно, а у частині розрахунків за газ до їх повного здійснення».

Також сторонами укладено додаткову угоду № 2 від 04.04.2011, згідно якої з 01.04.2011 пункт 3.1 Договору викладений у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м газу становить 2553,20 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 259,70 грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб. м природного газу 2863,96 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 3436,75 грн.»

Крім того, сторонами укладено додаткову угоду № 3 від 03.10.2011, згідно якої сторони домовились про таке: вважати договір №06/10-2423БО-20 від 20.12.2010 припиненим в частині поставки природного газу з 01.10.2011.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на те, що позивач на виконання умов Договору, протягом січня квітня 2011 року поставив природний газ на загальну суму 6455188,17 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами прийому-передачі природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання:

- від 31.01.2011 на суму 2057803,33 грн.;

- від 28.02.2011 на суму 2063155,10 грн.;

- від 31.03.2011 на суму 1625379,02 грн.;

- від 30.04.2011 на суму 708850,72 грн.

Відповідач свої зобовязання за Договором в частині своєчасного та повного проведення розрахунку виконував не належним чином, допускав прострочення у виконанні грошового зобовязання та розрахувався за отриманий газ частково в сумі 3585498,56 грн., сума заборгованості становила 2869689,61 грн., у звязку з чим позивачем були нараховані та предявлені до стягнення пеня за період з 11.02.2011 по 11.11.2011 окремо за кожним актом, інфляційні нарахування за період з лютого 2011 року по червень 2013 року та 3% річних за період з 11.02.2011 по 14.10.2013.

Зазначені обставини були предметом дослідження під час розгляду господарським судом Луганської області справи № 913/2859/13.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.01.2014 у справі №913/2859/13 за позовом ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Луганськтеплокомуненерго» позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача заборгованість за договором про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-2423 БО-20 від 20.12.2010 у сумі 2869689,61 грн., пеню у сумі 262141,81 грн. за період з 11.02.2011 по 11.11.2011 окремо за кожним актом, інфляційні нарахування у сумі 82167,47 грн. за період з лютого 2011 року по червень 2013 року, 3% річних у сумі 222933,45 грн. за період з 11.02.2011 по 14.10.2013.

На виконання вказаного рішення 28.01.2014 був виданий наказ господарського суду Луганської області № 913/2859/13.

04.03.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області (далі ВПВР УДВС ГУЮ у Луганській області) винесено постанову ВП № 42440 846 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області від 28.01.2014 № 913/2859/13.

З наданої позивачем інформації щодо стану виконавчого провадження (а.с.102-107) вбачається, що сума основного боргу стягнута з відповідача не була ані повністю, ані частково.

На теперішній час вищевказане рішення є не виконаним.

У звязку з тим, що рішення господарського суду Луганської області фактично не виконано, позивач звернувся до суду за стягненням з відповідача 3% річних у сумі 248837,47 грн., нарахованих за період з 14.10.2013 по 02.09.2016, та інфляційних нарахувань у сумі 2590288,62 грн., нарахованих за період з жовтня 2013 року по травень 2016 року.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 ЦК України.

Рішення суду у справі № 913/2859/13 є таким, що набрало законної сили, тому в частині зясування факту наявності боргу має місце преюдиція у вигляді рішення у справі №913/2859/13, що не потребує доведення позивачем у відповідності до ст. 35 ГПК України, якою передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 248837,47 грн., нарахованих за період з 14.10.2013 по 02.09.2016, та інфляційних нарахувань у сумі 2590288,62 грн., нарахованих за період з жовтня 2013 року по травень 2016 року.

Вказані нарахування здійсненні на суму заборгованості - 2869689,61 грн. за газ, придбаний відповідачем у січні квітні 2011 року.

Як було встановлено при розгляді справи, вказані суми боргу не були погашені відповідачем до теперішнього часу, тому позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення інфляційні нарахування за період з жовтня 2013 року по травень 2016 року в сумі 2590288,62 грн..

Таким чином, з огляду на вищевикладене, до стягнення підлягають інфляційні нарахування у заявленій до стягнення сумі 2590288,62 грн.

Стосовно розрахунку 3% річних суд зазначає про його часткову помилковість в частині початку періоду нарахування, а саме, з 14.10.2013, оскільки з тексту рішення господарського суду Луганської області від 14.01.2014 у справі № 913/2859/13 вбачається, що з відповідача стягнуто 3% річних у сумі 222933,45 грн., що нараховані за період з 11.02.2011 по 14.10.2013.

Як зазначено у пункті 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Крім того, позивачем у розрахунку не враховано, що тривалість 2016 року складає 366 днів.

Отже, за розрахунком суду сума 3 % річних за період з 15.10.2013 по 02.09.2016 (включно) складає 248443,07 грн, а саме:

- за період з 15.10.2013 по 31.12.2015 (2 869 689,61 грн. х (3% : 365)) х 808 днів = 190578,84 грн.;

- за період з 01.01.2016 по 02.09.2016 (2 869 689,61 грн. х (3% : 366)) х 246 днів = 57864,23 грн.

У задоволенні вимог про стягнення 3 % річних в сумі 394,40 грн. слід відмовити.

З урахуванням викладеного, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 248443,07 грн. та інфляційні нарахування в сумі 2590288,62 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 42580,97 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Луганськтеплокомуненерго», м. Луганська, вул. Карла Маркса, буд.54, ідентифікаційний код 03340529, на користь Дочірньої компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 31301827, 3% річних у сумі 248443,07 грн., інфляційні нарахування в сумі 2590288,62 грн., судовий збір в сумі 42580,97 грн., видати наказ.

3. В решті позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено і підписано 01.11.2016.

Суддя О.С. Фонова