КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р. Справа№ 910/1043/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Сиваш А.М.,

від відповідача 1. - не з'явився, від відповідача 2. - не з'явився,

розглянувши апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» та державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт»

на рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2016р.

по справі № 910/1043/16 (суддя - Борисенко І.І. )

за позовом публічного акціонерного товариства «Запорізький завод Феросплавів»

до 1. публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

2. державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт»

про стягнення 8 583,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.06.2016 у справі №910/1043/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь публічного акціонерного товариства «Запорізький завод Феросплавів» 4 291,77 грн. збитків та 689,00 грн. судового збору.

Стягнуто з державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» на користь публічного акціонерного товариства «Запорізький завод Феросплавів» 4 291,77 грн. збитків та 689,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач 1 посилається на те, що відповідальність за нестачу вантажу повинен нести відправник вантажу, оскільки останнім не надано доказів вжиття заходів щодо запобігання просипанню вантажу під час завантаження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2016р. відновлено публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Також, не погоджуючись із прийнятим рішенням, державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. в частині стягнення з відповідача 2 вартості недостачі вантажу (збитків) у сумі 4 291,77 грн. та витрат по сплаті судового збору у сумі 689,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2016р. відновленому державному підприємству «Іллічівський морський торговельний порт» строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Розпорядженням №09-52/5372/16 від 04.10.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному та судді Кропивної Л.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 04.10.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному та Кропивної Л.В. у відпустці, які не є головуючим суддею по справі, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Разіна Т.І., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016р. апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» та державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» на рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. по справі №910/1043/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду. Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Позивач заперечує проти апеляційних скарг, з підстав викладених у письмових відзивах.

Відповідачі своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників відповідачів, які належним чином повідомлені.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між публічним акціонерним товариством «Запорізький завод Феросплавів» (покупець) та публічним акціонерним товариством «Нікополський завод Феросплавів» (продавець) було укладено договір поставки від 01.12.2014р. № 1406317, на виконання умов якого по залізничній накладній №40587552 зі станції відправлення Іллічівськ (експорт) Одеської залізниці (вантажовідправник ДП «Іллічівський морський торговельний порт») на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці 14.08.2015р. прибув вагон №56296130 з вантажем (горішок коксовий).

Відповідно до залізничної накладної від 13.08.2015р. № 40587552 вантажовідправником є державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт». /а.с. 13/.

При видачі вантажу на станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, здійснено переважування вагону, за результатами якого зафіксовано ознаки незбережного перевезення, такі як поглиблення на поверхні вантажу та недостача в кількості 2 550 кг, про що 15.08.2015р. складено комерційний акт РА №011154/537/1686. /а.с. 15/.

В комерційному акті зазначено, що при здійсненні комісійної видачі вантажу одержувачу з переважуванням вагону №56296130 на справних 150 тн. електронно-тензометрических вагонних вагах станції Нижнеднепровск-Узел, повірка 15.10.2014р., встановлено: у залізничній накладній значиться вага тари 22 500 кг, нетто 46 500 кг; фактично виявилось брутто 69 000 кг, тара з документа 22 500 кг, нетто 46 500 кг, що менше ваги, зазначеної в документі, на 2 550 кг. В комерційному відношенні завантаження нижче рівня бортів на 20-40 см, по ходу поїзду над 4-5 люками по центру вагону мається воронкоподібне заглиблення діаметром 2 м.20см, глибиною -1,0м. В технічному відношенні вагон справний. Маються зазори: праворуч по ходу поїзду між кришкою 4 люка і поперечною балкою вагону довжиною 200мм., шириною 50 мм.: ліворуч по ходу поїзду між кришкою 4 люка і поперечною балкою вагону довжиною 500мм., шириною 30мм. Для запобігання подальшої втрати вантажу зазор утілення за допомогою дощок і дрантя. Вагон бездвірний розвантажувальні люка з обох сторін зачинені. Течі вантажу нема.

На деталях вагону є сліди просипання вантажу. При повторному переважуванні комісією у тому ж складі результат не змінився. Недостатній вантаж в вагоні міг вміститися.

Зазначені обставини підтверджуються залученими до справи оригіналами накладної №46211371, комерційного акта РА №011154/537/1686 від 15.08.2015р., акта 273/15 приймання продукції за кількістю від 17-18.08.2015р. /а.с.14-16/.

В силу ст. 307 Господарського кодексу України та ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (Статут залізниць України) визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 308 Господарського кодексу України вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 4 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (далі - Правила перевезення вантажів), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, розмір яких не перевищує 13 мм, визначається відправником.

Пунктом 5 Правил перевезення вантажів передбачено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із «шапкою»). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Нестача вантажу мала місце з вини як перевізника, який подав під завантаження вагони, які не були придатні для перевезення спірного вантажу, так і вантажовідправника, який не прийняв необхідних заходів для запобігання видуванню, або просипанню вантажу, не відмовився від завантаження вагонів, які не були придатні для перевезення вантажу у комерційному відношенні, а тому суди обґрунтовано поклали відповідальність за нестачу вантажу на обох відповідачів в рівному співвідношенні.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст.623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Платіжним дорученням №256537 від 25.05.2015р. позивач сплатив за продукцію згідно договору. /а.с. 18/.

Розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів (відомість-розрахунок №273 на недостачу вантажу). /а.с. 19/.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційних скаргах колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/1043/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/1043/16 залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/1043/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді М.Л. Яковлєв

Т.І. Разіна