ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р.Справа № 922/2259/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

без участі представників сторін

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний заклад "Олексіївський", м. Харків
до 1 відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДМ-Стиль", м. Харків 2 - відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АККО - СЕРВІС", м. Харків
про стягнення 1700000 грн.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний заклад "Олексіївський" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДМ-Стиль" в якому з урахуваням уточнень (вх. №31310 віл 22.10.2016) просило суд стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю ТДМ-Стиль та товариства з обмеженою відповідальністю "АККО - СЕРВІС" збитки у вигляді упущеної вигоди у сумі 1700000,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.10.2016 по справі №922/2259/16 було задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний заклад "Олексіївський" в частині стягнення товариства з обмеженою відповідальністю "ТДМ-Стиль" збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 1 700 000,00 грн. В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний заклад "Олексіївський" до товариства з обмеженою відповідальністю Акко-сервіс відмовлено.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони.

В резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету (ч. 6 ст. 84 ГПК України).

При ухваленні рішення у справі №922/2259/16, судом не було зазначено про розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 88 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне прийняти по справі №922/2259/16 додаткове рішення, яким розподілити між сторонами судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно п. 4, 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 р. № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має виходити, зокрема, з такого. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру. Судовий збір у справах зі спорів, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття обґрунтованих пропозицій другої сторони. Якщо розбіжності між сторонами вирішено частково на користь однієї із сторін і частково на користь другої сторони, то витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, розподіляються між обома сторонами з урахуванням кількості та змісту прийнятих господарським судом пропозицій кожної із сторін (зокрема, у залежності від кількості пунктів спірного договору, прийнятих судом у редакції позивача і відповідача).

За приписами п. 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 р. № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України встановлено, що частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн.

Відповідно до підпункту 2) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в 1 розмірі мінімальної заробітної плати.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення 1 700 000, 00 грн. Таким чином, судовий збір з даної майнової вимоги становить 25 500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані копії квитанцій про сплату судового збору здійснену з порталу http//court.gov.ua/, а саме квитанція №73946 від 07.07.2016 на суму 1378,00 грн. та №77478 від 12.07.2016 на суму 24122,00 грн.

Однак, згідно даних програми Діловодство спеціалізованого суду, а саме, реєстру підтверджень оплат із казначейства, згідно квитанції №77478 від 12.07.2016 було проведено проплату судового збору лише на суму 2 412, 21 грн.

Таким чином, судові витрати в розмірі 3790,21 грн., сплачені квитанцією №73946 від 07.07.2016 на суму 1378,00 грн. та №77478 від 12.07.2016 на суму 2412,21 грн. підлягають стягненню з першого відповідача - ТОВ "ТДМ-Стиль" на користь позивача - ТОВ "Торгівельний заклад "Олексіївський".

Стосовно решти судових витрат в сумі 21 709, 79 грн. суд, також покладає їх на першого відповідача, з вини якого виник спір, та вважає за необхідне стягнути ці кошти з ТОВ "ТДМ-Стиль" на користь державного бюджету України.

За таких обставин, суд, керуючись ст. ст. 44-49, 84, 88 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТДМ-Стиль" (, місцезнаходження: 61051, м. Харків, вул. Клочківська, 370) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний заклад "Олексіївський" (, 61051 м. Харків, пр. Перемоги, 55- Є) 3 790, 21 грн. судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТДМ-Стиль" (, місцезнаходження: 61051, м. Харків, вул. Клочківська, 370) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) - 21 709, 79 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_1