ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р.Справа № 916/1405/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений;

від відповідача ОСОБА_1 районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області: ОСОБА_3, довіреність № 6828/0332, дата видачі : 12.09.16

від відповідача ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Одеській області: не зявився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс

на рішення господарського суду Одеської області від 13.09.2016р.

у справі № 916/1405/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс

до відповідачів:

1)ОСОБА_1 районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області;

2)ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про стягнення 151 646,26 грн.

В С Т А Н О В И В :

28.05.16 р. ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області через Управління державного казначейства в Одеській області 1863,54 грн. 3% річних та 17641,46 грн. інфляційних втрат, що загалом становить 19505 грн., в рахунок відшкодування підтвердженої шкоди (втрат) у звязку з невиконанням рішення господарського суду Одеської області від 13.01.2012р. у справі №14/17-4794-2011. При цьому, в позовній заяві ціна позову визначена у розмірі 143 802,51 грн.

В уточненнях розміру заявленої до стягнення з відповідача суми від 13.06.2016р. за вх. № 14628/16 позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 44 572,15 грн., які нараховані за період з 29.04.2013р. по 01.05.2014р., та інфляційні втрати у сумі 99 230,36 грн., які нараховані за період з 01.05.2013р. по 30.04.2014р. в рахунок відшкодування збитків (втрат у розумінні ч.2 ст.625 ЦК України) у звязку з неналежним, несвоєчасним, безпідставним та протиправним невиконанням рішення господарського суду Одеської області від 13.01.2012р. у справі №14/17-4794-2011.

Під час розгляду даної справи суд 1 інстанції залучив до участі у справі в якості іншого відповідача ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про що 13.07.2016р. винесено відповідну ухвалу.

У заяві про збільшення позовних вимог 18.07.2016р. за вх.№2-3776/16 позивач просить суд стягнути з відповідача-1 через Управління державного казначейства в Одеській області 3% річних у сумі 47 972,75 грн., що нараховані з 16.08.2012р. по 15.09.2013р. та інфляційні втрати у сумі 103 673,51 грн., що нараховані з вересня 2012р. по травень 2014р.

При цьому в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що наявні всі умови відповідальності відповідача щодо відшкодування шкоди (збитків) позивачу, зокрема: - дії відповідача суперечать приписам Закону України „Про виконавче провадження; - є наявними понесення збитків (втрат від знецінення грошових коштів), які виразились у неотриманні в строки при виконанні вказівок закону на вчинення ряду виконавчих дій позивачем грошових коштів у виконавчому провадженні №32905306 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області №14/17-4794-2011 від 30.01.2012р., у звязку з підтвердженою бездіяльністю відповідача; - безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями відповідача під час виконання судового рішення та заподіянні зазначених збитків у вигляді неотримання позивачем грошових коштів у визначеному в рішенні розмірі - порушення норм та положень Закону України „Про виконавче провадження, зокрема та не обмежуючись, ст. ст. 11, 27, 30, 32, 52 Закону України „Про виконавче провадження; - не спростована вина відповідача у порушенні приписів Закону України „Про виконавче провадження ВДВС ОСОБА_1 РУЮ Одеської області у виконавчому провадженні №32905306 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області по справі №14/17-4794- 2011 від 30.01.2012р. - ухвала суду від 14.01.2016р. набрала законної сили, та не скасована.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.09.16 р. (суддя Смелянець Г.Є.) у позові ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс відмовлено з огляду на те, що позивач не довів належними доказами факт спричинення відповідачем 1 заявлених до стягнення збитків у вигляді 3% річних та інфляційних втрат, оскільки останній не має грошових зобовязань перед позивачем, а відповідно із цим 3% річних та інфляційні втрати відповідно із ст.625 ЦК України у звязку із несвоєчасним виконанням грошового зобовязання повинен сплачувати боржник ПП „Топрак, навіть у період виконання судового рішення. Отже, відповідач 1 не може нести відповідальність по сплаті 3% річних та інфляційних втрат, які позивач вважає збитками при недоведеності втрати можливості виконання судового рішення.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс через господарський суд Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 13.09.16 р. та задовольнити позов у повному обсязі, оскільки вказане рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс наводить обставини та доводи, викладені в позовній заяві на підтвердження своїх вимог та вважає, що вина відповідача 1 у заподіянні збитків підтверджена фактом незаконної бездіяльності по виконанню судового рішення, встановленого ухвалою господарського суду Одеської області від 14.01.16 р. і відповідно із ст.35 ГПК України не потребує доведення знову. Таким чином, враховуючи те, що заборгованість згідно наказу господарського суду Одеської області по справі №14/17-4794-2011 від 30 січня 2012 року не погашена у зв'язку із бездіяльністю Відповідача-1 при майновій можливості у Боржника виконати рішення за рахунок наявного у останнього майна, скаржник вважає, що він є належним та законним кредитором відповідачів щодо нарахування та отримання сум 3% - річних та інфляційних витрат, в якості понесених втрат (збитків) та існування шкоди за рахунок неправомірних та протиправних дій Відповідача-1.

За таких обставин, скаржник вимагає скасування рішення суду 1 інстанції та задоволення позову.

Відповідачі у відзивах на апеляційну скаргу просили залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним матеріалам справи і чинному законодавству.

Представники позивача та ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Одеській області в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляли, тобто без поважних причин не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні, тому апеляційна скарга розглянута за відсутністю їх представників.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.01.2012р. у справі №14/17- 4794-2011 задоволено позов ТОВ „Корпорація „Агросинтез та з ПП „Топрак на користь ТОВ „Корпорація „Агросинтез стягнуто 687415,49 грн. основного боргу, 22185,64 грн. пені за порушення терміну оплати платежів, 412 449,29 грн. штрафу за порушення відповідачем терміну оплати платежів, 68741,55 грн. штрафу за порушення відповідачем строку передачі належним чином оформленого екземпляра договору застави, 261218, 04 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 29040 грн. 20 коп. судового збору, що загалом становить 1481050,21 грн..

15.02.2012р. ВДВС ОСОБА_1 РУЮ відкрито виконавче провадження №32905306 про примусове виконання наказу №14/17-4794, який виданий господарським судом Одеської області 30.01.2012р. про стягнення 1 481051,21 грн. з боржника ПП „Топрак на користь стягувача ТОВ „Корпорація „Агросинтез, про що тією ж датою винесено відповідну постанову, в якій боржнику встановлено строк добровільного виконання рішення суду до 22.02.2012р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.04.2013р. по справі №14/17-4794-2011 задоволено заяву ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні №32905306 при примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області по справі №14/17-4794-2011 від 30.01.2012р. та здійснено заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з ТОВ „Корпорація „Агросинтез на її правонаступника ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс.

Постановою ВДВС ОСОБА_1 РУЮ про заміну сторони виконавчого провадження від 29.04.2013р. змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №32905306 при примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області по справі №14/17-4794-2011 від 30.01.2012р. з ТОВ „Корпорація „Агросинтез на її правонаступника ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.01.2016р. у справі №14/17-4794-2011 задоволено скаргу ТОВ „Ніко-Тайс на бездіяльність ВДВС ОСОБА_1 РУЮ Одеської області щодо виконання наказу господарського суду Одеської області від 30.01.2012р. по справі №14/17-4794-2011. Визнано незаконною бездіяльність ВДВС ОСОБА_1 РУЮ щодо виконання наказу господарського суду Одеської області від 30.01.2012р. по справі №14/17-4794-2011.

В подальшому ТОВ Компанія „Ніка-Тайс здійснено нарахування 3% річних та інфляційних на загальний розмір грошових коштів 1481050,21 грн. (в т.ч. 687 415,49 грн. - основний борг, 22185,64 грн. - пеня за порушення терміну оплати платежів, 412 449,29 грн. - штраф за порушення відповідачем терміну оплати платежів, 68741, 55 грн. - штраф за порушення відповідачем строку передачі належним чином оформленого екземпляра договору застави, 261218, 04 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами, 29040,20 грн. - судовий збір), які стягнуті судовим рішенням з ПП „Топрак та звернулося до суду з даним позовом про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань з ДВС в рахунок відшкодування збитків, які спричинені позивачу неналежним і несвоєчасним виконанням судового рішення.

Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. 34 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Під доказуванням в судочинстві слід розуміти діяльність осіб, які беруть участь у справі, і суду, що здійснюється у передбаченій процесуальним законодавством формі, по встановленню юридично значущих фактів.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є одним із способів захисту цивільних прав та обовязків.

У ст.22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України „Про виконавче провадження, збитки, завдані державним виконавцем фізичним або юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.3 ст.11 „Про державну виконавчу службу шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Таким чином для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) порушення зобовязання; 2) збитки; 3) причинний звязок між порушенням зобовязання та збитками.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі N 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11).

В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на ст.625 Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що предметом позовних вимог є стягнення інфляційних втрат та 3% річних як збитків (втрат) позивача у зв'язку із тривалим, безпідставним та незаконним невиконанням наказів господарського суду Одеської області у справі №14/17-4794-2011 від 30 січня 2012 року, у звязку із недотриманням та порушенням відповідачем у справі - ОСОБА_1 районним відділом державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області положень Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (п. 7.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Отже, боржником, у розумінні ст. 609, 625 ЦК України, є саме ПП «Топрак», з якого відповідно до рішення господарського суду Одеської області від 13.01.2012р. у справі №14/17-4794-2011 було стягнуто грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС і яким, відповідно до тверджень та пояснень позивача, таке рішення не виконується.

Крім того, відповідно до Аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві (Лист Верховного Суду України від 01.07.2014р.) вбачається, що грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають, насамперед, наявність договірних правовідносин між сторонами зобовязання, яке є не виконаними.

Однак, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між позивачем у справі - Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС та ОСОБА_1 районним відділом державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області існують відносини, що виникли з приводу виконання судових рішень та які, відповідно, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до зазначеного, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, передбачені статтею 625 ЦК України.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем в порушення вимог ст. 33 ГПК України не доведено наявності таких елементів правопорушення, як збитки та причинний звязок між порушенням зобовязання та збитками.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області через Управління державного казначейства в Одеській області інфляційних втрат та 3% річних як збитків (втрат) позивача у зв'язку із тривалим, безпідставним та незаконним невиконанням наказів господарського суду Одеської області у справі №14/17-4794-2011 від 30 січня 2012 року, є безпідставними та необґрунтованими, а тому суд 1 інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС.

Судова колегія не приймає до уваги доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, з підстав, наведених вище у мотивувальній частині цієї постанови.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 13.09.16 р. без змін.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 13.09.16 р. без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 28.10.2016 р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.