КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа№ 910/13464/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Бойчук Н.П.,

від відповідача - Сидорова І.М.,

від третьої особи - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства «Київпастранс»

на рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2016 р.

по справі № 910/13464/15 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Київської міської організації українського товариства сліпих

до комунального підприємства «Київпастранс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунальне підприємство «Благоустрій»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.04.2016р. позов задоволено повністю. Зобов'язано комунальне підприємство «Київпастранс» усунути порушення облаштування зупинок громадського транспорту по вул. Попудренка у м. Києві біля станції метро «Дарниця», шляхом приведення зупинок у відповідність до підпункту 3.7.4 пункту 3 Державного стандарту України 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди», пунктів 27 та 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. №198, підпункту 5.3.3.2 пункту 5 Галузевих будівельних норм України «Споруди транспорту. Автомобільні дороги. Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проектування». Не погоджуючись з рішенням господарського суду, комунальне підприємство «Київпастранс» звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2016р. у справі №910/13464/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016р. апеляційну скаргу комунальне підприємство «Київпастранс» прийнято до провадження.

Київська міська організація українського товариства сліпих заперечує проти апеляційної скарги, з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Розпорядженням №09-52/2885/16 від 06.07.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 06.07.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., який не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016р. апеляційну скаргу комунального підприємства «Київпастранс» на рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2016р. по справі №910/13464/15 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду.

Розпорядженням №09-52/3753/16 від 09.08.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 09.08.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А., який не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. апеляційну скаргу комунального підприємства «Київпастранс» на рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2016р. по справі №910/13464/15 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду.

Розпорядженням №09-52/5363/16 від 04.10.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., який не є головуючим суддею по справі, на лікарняному, судді Кропивної Л.В., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 04.10.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., який не є головуючим суддею по справі, на лікарняному, судді Кропивної Л.В., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Разіна Т.І., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016р. апеляційну скаргу комунального підприємства «Київпастранс» на рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2016р. по справі №910/13464/15 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Комунальним підприємством «Київпастранс» заявило клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також комунальним підприємством «Київпастранс» заявлено клопотання про залучення третьої особи ТОВ «ХАЙ-ТЕК БУД» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача.

Представник позивача заперечує проти заявлених клопотань.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Клопотання про залучення третьої особи задоволенню не підлягає, оскільки документально не обґрунтоване.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1. визнання права;

2. визнання правочину недійсним;

3. припинення дії, яка порушує право;

4. відновлення становища, яке існувало до порушення;

5. примусове виконання обов'язку в натурі;

6. зміна правовідношення;

7. припинення правовідношення;

8. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9. відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10. визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Київська міська організація українського товариства сліпих звернулось до господарського суду із позовом про зобов'язання комунальне підприємство «Київпастранс» усунути порушення облаштування зупинок громадського транспорту по вул. Попудренка у м. Києві біля станції метро «Дарниця», шляхом приведення зупинок у відповідність до підпункту 3.7.4 пункту 3 Державного стандарту України 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди», пунктів 27 та 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. №198, підпункту 5.3.3.2 пункту 5 Галузевих будівельних норм України «Споруди транспорту. Автомобільні дороги. Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проектування».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що у місті Києві склалася ситуація, коли при облаштуванні зупинок громадського транспорту системно грубо порушуються норми діючого законодавства, стандартів і правил щодо їх (зупинок) облаштування, встановлення на них павільйонів, тимчасових споруд та малих архітектурних форм. Такі порушення створюють незручності для здорових людей, а для інвалідів по зору такі порушення створюють небезпеку для життя, оскільки обмежують вільне і безперешкодне пересування сліпих до громадського транспорту.

Внаслідок порушень, що допускаються при облаштуванні зупинок громадського транспорту та влаштування на них павільйонів, створюються умови, коли зупинки заставлені тимчасовими спорудами торгівельного призначення, що значно утруднює доступ сліпих та слабозрячих людей до зупинок громадського транспорту. Внаслідок недотримання вимог щодо розмірів павільйонів та навісів чимала кількість зупинок в місті Києві переповнена пішоходами (майбутніми пасажирами), що також утрудняє для осіб з вадами зору доступ і очікування громадського транспорту на таких зупинках.

Внаслідок недотримання необхідних вимог щодо розташування зупинок і облаштування їх навісами виникають небезпечні для осіб з вадами зору ситуації, виникають ДТП, оскільки в умовах захаращеності тимчасовими спорудами, скупчення людей (майбутніх пасажирів) особам з вадами зору дуже важко, а інколи просто неможливо безперешкодно пересуватись, дочекатись громадський транспорт і потрапити до нього.

Внаслідок чисельних порушень прав інвалідів по зору, які полягають у недотриманні установами, організаціями та іншими суб'єктами вимог щодо облаштування зупинок громадського транспорту, що створює небезпеку для їх життя, оскільки обмежують вільне і безперешкодне пересування сліпих до громадського транспорту, до Київської міської організації товариства сліпих України надходять чисельні звернення і скарги від осіб з вадами зору - членів організації товариства сліпих.

Як встановлено судом, біля станції метро «Дарниця» по вул. Попудренка розташована зупинка громадського транспорту на якій постійно здійснюється висадка - посадка пасажирів, в тому числі і осіб з вадами зору.

Вказана зупинка облаштування павільйони в яких розміщені тимчасові споруди торгівельного призначення, що встановлені з порушенням вимог Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, Правил користування ними та охорони, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994р. (п.п. 27, 35), підпункту 3.7.4. пункту 3 ДСТУ №3587-97, п. 5.3. ГБН В.2.3.-218-550:2010, а саме: розміщені на тротуарі, на відстані менше 5 метрів від краю проїзної частини вулиці, безпосередньо на зупинці громадського транспорту та без погодження з Державтоінспекцією.

Відповідно до Правил благоустрою міста Києва, затверджені рішенням Київської міської ради від 25.12.2008р. №1051/1051, зупинка громадського транспорту - спеціально обладнаний пункт для очікування наземного пасажирського транспорту, посадки і висадки пасажирів.

Згідно п. 8.1.8 Правил благоустрою міста Києва благоустрій зупинок громадського транспорту, а саме утримання посадочних площадок здійснюють КП «Київпастранс» - на зупинках з кіосками по продажу проїзних документів та на відокремлених трамвайних полотнах, а також забезпечує утримання елементів транспортної інфраструктури зупинок громадського транспорту: покажчиків зупинок, лав для сидіння, павільйонів очікування, кіосків з продажу проїзних документів, засобів електронної оплати за проїзд та їх поповнення, електронних інформаційних табло відліку часу прибуття громадського транспорту, диспетчерських пунктів.

Статутом КП «Київпрастранс» також встановлено, що предметом діяльності відповідача є облаштування зупинок наземного міського пасажирського транспорту загального користування павільйонами очікування, зупинковими комплексами, кіосками із продажу проїзних квитків, товарів народного споживання у порядку, встановленому власником або уповноваженим ним органом.

Зазначене спростовує посилання апелянта на те, що він є неналежним відповідачем.

Відповідно до п.п. 5.1.2, 5.1.3, Галузевих будівельних норм В.2.3.-218-550:2010 «Зупинки маршрутного транспорту», на зупинках повинні бути створені умови безпечного і комфортного очікування маршрутного транспорту у будь-яку погоду та зручної посадки і висадки з нього; зупинка повинна бути розміщена і влаштована таким чином, щоб пішоходи (майбутні пасажири) могли без перешкод прибувати до посадкового майданчика, рухаючись поза межами проїзної частини по тротуару або пішохідної доріжці, а пасажири на інвалідних колясках могли вільно пересуватись від зупинки до тротуару чи пішохідної доріжки.

Згідно з п. 15.5.3 Державних будівельних норм В.2.3.-4:2007 «Автомобільні дороги. Споруди транспорту» ширина зупинкових майданчиків повинна бути на дорогах 1-а, I-б і II категорій 3,75 м, III категорії - 3,5 м і IV-V категорій - 3,0 м. Довжина майданчиків повинна бути для зупинки одного автобуса - 13 м, двох - 25 м, трьох - 37 м.

На зупинках, влаштованих на дорогах IV категорії згідно з ДБН В.23.-4, допускається встановлення павільйонів.

Відповідно до п. 5.3 ГБН В.2.3.-218-550:2010 розміри павільйону, навісу визначають з урахуванням кількості людей (потенційних пасажирів) з розрахунку 1 кв.м. на одну людину. Не допускається розміщення на території павільйону, навісу кіосків та інших об'єктів торгівельного призначення.

Згідно п. 27 Єдиних правил розвитку автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 у населених пунктах малі архітектурні форми (крім кіосків для продажу проїзних квитків на зупинках громадського транспорту) розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, алей на відстані не менше 1 метр, але не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг і вулиць.

Відповідно до п. 35 зазначених Правил забороняється розміщувати малі архітектурні форми ближче ніж за 20 метрів до перехресть вулиць, в охоронних зонах інженерних мереж, на зупинці громадського транспорту на відставні ближче ніж 20 метрів в обидва боки по тротуару від установленого дорожнього знака, що її позначає.

Згідно Державного стандарту України №3587-97 «Безпека дорожнього руху» п.п. 3.7.4. п. 3 «Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць і доріг населених пунктів та залізничних переїздів» заборонено розміщувати споруди торговельно-побутового призначення, рекламоносії та інші об'єкти дорожнього сервісу:

- на тротуарах, пішохідних доріжках і алеях, штучних спорудах ближче ніж 50 м до перехрещень вулиць та пішохідних переходів;

- ближче ніж 150 м до перехрещень, шляхопроводів, мостів на автомобільних дорогах загального користування;

- на зупинці маршрутних транспортних засобів ближче ніж 20 м у межах видимості в обидва боки тротуару від установленого дорожнього знаку, що позначає зупинку (крім кіосків для продажу проїзних квитків);

- ближче ніж 100 м від залізничних переїздів.

Рішенням Київської міської ради «Про деякі питання розміщення тимчасових споруд торгівельного, побутового, соціального чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності» від 28.02.2013р. №97/9154 виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) було доручено завершити розробку Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності в м. Києві з урахуванням будівельних, санітарно-гігієнічних норм, а також містобудівних обмежень, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання територій, охорони історико-культурної спадщини, земельно-господарського устрою до 01.12.2013р.

Згідно з п. 2 зазначеного рішення до затвердження у встановленому порядку Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності в м. Києві встановити, що власники (користувачі) тимчасових споруд, що здійснювали підприємницьку діяльність в тимчасових спорудах у 2012 році відповідно до рішення Київської міської ради «Про деякі питання здійснення підприємницької діяльності в тимчасових спорудах» від 26.01.2012р. № 2/7339 та мають намір продовжити свою підприємницьку діяльність у 2013 році, подають до міського дозвільного центру в термін до 01.05.2013р. оригінал довідки про функціональне призначення тимчасової споруди, виданої у 2012 році, та документи для укладення договору про сплату пайової участі (внеску) за 2013 рік відповідно до рішення Київської міської ради «Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради» від 24.02.2011р. № 56/5443 (перелік згідно з додатком до цього рішення).

Рішенням від 28.02.2013р. №97/9154 було затверджено перелік власників (користувачів) тимчасових споруд, з якими укладено договори про сплату пайового внеску та яким надається можливість продовжити термін здійснення діяльності у цих тимчасових спорудах.

Судом встановлено, що до вказаного переліку тимчасові споруди, розташовані на зупинці по вул. Попудренка біля станції метро «Дарниця» включені не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України «Про судову експертизу»).

Відповідно до пункту 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 № 144/5) експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (постанова Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» № 4 від 23 березня 2012 року).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експерту було поставлене наступне питання: чи відповідає облаштування зупинок громадського транспорту по вул. Попудренко в м. Києві, біля станції метро «Дарниця», чинним нормативно-правовим актам?

Експертом встановлено, що облаштування зупинок громадського транспорту по вул. Попудренко в м. Києві, біля станції метро «Дарниця», не відповідає чинним нормативно-правовим актам, а саме: ДБН В 2.3.-218-550:2010 «Зупинки маршрутного транспорту» п.п. 5.3.3.2., 5.3.3.4., єдиними правилам розвитку автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994р. №198 п. 27, ДСТУ №3587-97 «Безпека дорожнього руху» п. 3.7.4., ДБН В2.2.-17-2006 Доступність будинків і споруд для мало мобільних груп населення п.п. 5.1., 5.4.

Зазначене відображене у висновку експерта від 05.02.2016р. №14475/15-42. /а.с. 95-101, т./.

Експертом виявлено, що загальна площа навісів з лавами становить 16,0 кв.м., що розташовані на 16 пасажирів в час пік, коли фактично кількість пасажирів є значно більшою.

Відповідно до п. 26 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. №198 розміщення малих архітектурних форм провадиться за дозволами, що видаються:

- в межах червоних ліній міських вулиць і доріг - відповідними виконавчими органами міських рад, а у мм. Києві та Севастополі міськими державними адміністраціями відповідно до підпункту 9.3 ДБН А 2.2-3-97 за погодженням з Державтоінспекцією, дорожньо-експлуатаційними та іншими заінтересованими організаціями;

- в межах смуг відчуження автомобільних (позаміських) доріг - відповідними дорожньо-експлуатаційними організаціями за погодженням з Державтоінспекцією.

Відповідно до п. 27 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони визначено, що малі архітектурні форми не повинні мати заглиблені в ґрунт фундаменти і не перевищувати за висотою 4 метрів. У населених пунктах малі архітектурні форми (крім кіосків для продажу проїзних квитків на зупинках громадського транспорту) розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, алей на відстані не менше ніж 1 метр, але не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг і вулиць.

Згідно з п.п. 3.7.4 ДСТУ № 3587-97 «Безпека дорожнього руху» забороняється розміщувати споруди торговельно-побутового призначення, рекламоносії та інші об'єкти дорожнього сервісу: на тротуарах, пішохідних доріжках і алеях, штучних спорудах; ближче ніж 50 м до перехрещень вулиць та пішохідних переходів; ближче ніж 150 м до перехрещень, шляхопроводів, мостів на автомобільних дорогах загального користування; на зупинці маршрутних транспортних засобів ближче ніж 20 м у межах видимості в обидва боки тротуару від установленого дорожнього знаку, що позначає зупинку (крім кіосків для продажу проїзних квитків); ближче ніж 100 м від залізничних переїздів.

Крім того, згідно п. 5.1 ДБН В.2.2-17-2006 «Доступність будинків і споруд для мало мобільних груп населення» у проектах повинні бути передбачені умови безперешкодного і зручного пересування МГН по ділянці до будинку або по території підприємства, комплексу споруд, транспортної інфраструктури, зелених зон (парки, сквери тощо) з урахуванням вимог ДБН 360, ДБН Б.2.4-1, ВСН 01, ДБН В.2.3-15. Система засобів орієнтації для людей з вадами зору та інформаційної підтримки повинна бути забезпечена на всіх шляхах руху, доступних для МГН на весь час експлуатації.

Висоту бордюрів по краях пішохідних шляхів на ділянці рекомендується приймати не більше 0,05 м. Висота бортового каменю в місцях перетину тротуарів із проїзною частиною, а також перепад висот бордюрів, бортових каменів уздовж експлуатованих газонів і озеленених майданчиків, що прилягають до шляхів пішохідного руху, не повинні перевищувати 0,04 м. (п. 5.4).

Судовим експертом встановлено, що облаштування зупинок громадського транспорту по вул. Попудренка в м. Києві біля станції метро «Дарниця» не відповідає п. 5.1, п. 5.4 ДБН В.2.2-17-2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення».

Відповідно до п. 17.1.2 ДБН В.2.5-75:2013 захисні охоронні зони рекомендується передбачати на всіх каналізаційних самопливних і напірних мережах, що проектуються або реконструюються, а також на існуючих мережах з метою попередження травматизму, інших прикрих випадків при виникненні провалів у місцях пошкодження склепінь каналізаційних мереж або при аваріях на них. Розмір захисних охоронних зон каналізаційних мереж (в кожну сторону від бокової стінки трубопроводу) з глибиною укладання менше 4 м для щитових колекторів становить 10 м і більше.

Експертом встановлено, що досліджувані торгові павільйони та навіси з лавою розташовані в захисній охоронній зоні каналізаційної мережі діаметром 150 мм, тобто з порушенням ДБН.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

За статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що власниками зупинкового комплексу є інвестор та КМДА, а тому він не вправі розпоряджатися зазначеними павільйонами та приймати будь-які рішення, судом до уваги не приймаються, оскільки інвестиційний договір №7 від 25.02.2010р. було укладено на три роки, доказів його пролонгації матеріали справи не містять.

Більше того, згідно п. 6.4. інвестиційного договору після закінчення строку дії договору інвестор протягом 5-ти календарних днів зобов'язаний за власний рахунок здійснити демонтаж торгових павільйонів встановлених зупинок комплексів та звільнити місце зупинки.

Доказів виконання зазначеного матеріали справи не містять, що є порушенням ст. 629 Цивільного кодексу України, за яким договір є обов'язковим для сторін.

Благоустрій зупинок громадського транспорту, а саме утримання посадочних площадок покладено на КП «Київпастранс».

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Щодо клопотання про припинення, то Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення, оскільки даний спір підлягає вирішенню в господарських судах відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2016р. у справі №910/13464/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2016р. у справі №910/13464/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/13464/15 повернути до господарського суду міст Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

М.Л. Яковлєв