донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

09.11.2016 справа №908/1781/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 за довіреністю
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуМіського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від05.09.2016р.
по справі№908/1781/16 (суддя Мойсеєнко Т.В.)
за позовом:Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м.Київ
до відповідача:Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя
простягнення 122 674,11грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» м.Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя про стягнення 122 674,11грн. заборгованості за спожиту електричну енергію (з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог від 27.07.2016р. б/н).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.09.2016р. у справі №908/1781/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Міського комунального підприємства «Основаніє» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованість за спожиту електричну енергію та перетікання реактивної електричної енергії в сумі 122 674,11 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1840,11 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду зі скаргою і просив рішення місцевого господарського суду скасувати повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що при постачанні електроенергії за адресою вул. Запорізька Січ, 170, яким є житловий будинок, має застосовуватись тариф установлений для населення, яке проживає в житлових будинках.

Крім того, скаржник зазначає про те, що в порушення умов договору, без досягнення згоди відповідача та укладення додаткової угоди, з 1 квітня 2015р. позивач розраховує вартість спожитої електричної енергії за тарифом, як для непромислових споживачів 2 класу.

.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, витребувані судом документи надав.

Позивач у судове засідання прибув, заперечував проти доводів апеляційної скарги, надав додаткові пояснення, проти розгляду справи за відсутністю представника відповідача не заперечував.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2010р. між Державним підприємством Придніпровська залізниця в особі відособленого структурного підрозділу «Енергозбут» Державного підприємства «Придніпровської залізниці» (постачальник) та Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання № 1» (споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183.

Відповідно до п. 1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 30 кВт, а споживач своєчасно оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між ДП «Придніпровська залізниця» та КП ВРЕЖО-1.

Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що є додатком №2 до договору, встановлено балансову належність електромереж та установок постачальника: ЯРВ-250 в РУ-0,4кВ ТП-1 ЖД-1 тягової підстанції Запорізька Січ, споживача: КЛ-0,4кВ 2АВБбШв 3х25+1х16 L=75м від встановленого в РУ-0,4кВ ТП-1 ЯРВ до увідного автомату у ЩВО котельної, ЩВО, електролічильник, а також електроустаткування котельної.

Межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок установлюється на кабельних наконечниках КЛ-0,4кВ 2АВБбШв 3х25+1х16 L=75м приєднаної до нижніх губок запобіжників рубильника у ЯРВ-250 в РУ-0,4кВ ТП-1.

Також сторонами була підписана схема електроустановки та точки розподілу мереж.

Згідно з п. 2.3.4 договору відповідач зобовязується оплачувати позивачу вартість спожитої у розрахунковому періоді електричної енергії згідно з умовами додатку №5 Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів.

Пунктом 2.3.5 договору встановлено обовязок відповідача оплачувати вартість перетікання реактивної енергії між електромережами постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №9 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

За умовами п. 7 додатку №5 Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів підтвердженням фактичного обсягу спожитої споживачем електроенергії за звітний місяць здійснюється сторонами за формою додатку №7 Акт про використану електричну енергію протягом однієї доби після завершення розрахункового періоду. У разі неподання споживачем даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін, визначення спожитої ним електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком.

Згідно з п. 9.8. Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2010 року.

Пунктом 9.9. Договору визначено, що договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Додатковою угодою від 14.10.2011р. № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183-Д2 викладено у розділ 1 Договору у новій редакції: «Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення опаленням населення в житловому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька Січ 170 на електроустановки Споживача з приєднаною потужністю 30кВт, а споживач своєчасно оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Державним підприємством «Придніпровська залізниця» та КП «ВРЕЖО-№1».

Додатковою угодою від 20.09.2012р. № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183-Д3 у звязку з проведенням реорганізації житлово-комунального господарства змінено назву споживача, з Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання №1» на Міське комунальне підприємство «Основаніє».

Додатковою угодою від 23.12.2015р. № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183-Д5 Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (постачальник) замінено його правонаступником - Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця».

Договір та додаткові угоди до нього підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором поставки електроенергії.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про електроенергетику, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, а також несе відповідальність за порушення умов договору та правил користування електричною енергією.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з Договору позивач, виконуючи умови договору, діє на підставі ліцензії ПС №0309 від 03.09.1997р.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Актів про використану електричну енергію по ПКП «ПРЕЖО-1» за квітень, листопад, грудень 2015р., січень березень 2016р. відповідачем було спожито 100 962 кВт активної електричної енергії та 44 011 кВАр реактивної електричної енергії, зокрема:

- за Актом приймання-передачі товарної продукції від 30.04.2015р. за квітень 2015р. всього спожито 8296 кВт активної електроенергії;

- за Актом приймання-передачі товарної продукції від 27.11.2015р. за листопад 2015р. 19090 кВт активної електроенергії;

- за Актом приймання-передачі товарної продукції від 28.12.2015р. за грудень 2015р. 18563 кВт активної електроенергії;

- за Актом приймання-передачі товарної продукції від 28.01.2016р. за січень 2016р. 20697 кВт активної електроенергії та 16558 кВАр реактивної енергії;

- за Актом приймання-передачі товарної продукції від 29.02.2016р. за лютий 2016р. 16249 кВт активної електроенергії та 12999 кВАр реактивної енергії;

- за Актом приймання-передачі товарної продукції від 29.03.2016р. за березень 2016р. 18067 кВт активної електроенергії та 14454 кВАр реактивної енергії.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату вартості спожитої активної електричної енергії всього на суму 187588,64 грн., а саме: №004380 від 30.04.2015р. на суму 13948,24 грн.; №004380 від 30.11.2015р. на суму 34838,48 грн.; №004380 від 31.12.2015р. на суму 33876,73 грн.; №004380 від 31.01.2016р. на суму 39474,97 грн.; №004380 від 29.02.2016р. на суму 30991,39 грн.; №004380 від 31.03.2016р. на суму 34458,83 грн.

Також позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату за перетікання реактивної енергії всього на суму 1994,88 грн.: №004380/Р від 31.01.2016р. на суму 750,20грн.; №004380/Р від 29.02.2016р. на суму 589,78 грн.; №004380/Р від 31.03.2016р. на суму 654,90грн.

Загалом відповідно до виставлених рахунків за активну електричну енергію та за перетікання реактивної електричної енергії сума до сплати складає 189 583,52 грн.

Відповідно до п. 10 додатку №5 Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів з 05 по 10 число кожного місяця, наступного за звітним, споживач самостійно одержує рахунки для оплати спожитої електроенергії, рахунок плати за перетікання реактивної електроенергії згідно додатку №9 та інші платіжні документи за адресою: ст.Запоріжжя-2, вул. Аваліані, 4а. Оплата здійснюється на протязі 5 банківських днів з дня отримання рахунку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору, відповідачем лише частково сплачено вартість спожитої електроенергії в загальному розмірі 66 909,41грн., внаслідок чого виник борг в сумі 122 674,11 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо доводу апелянта про те, що позивачем не вірно застосовано тариф при здійсненні розрахунків, оскільки має застосовуватися тариф, установлений для населення, яке проживає в житлових будинках, тому що умовами договору передбачена тарифна група 2 (населення) та МКП «Основаніє» здійснює розрахунок з ПАТ «Українська залізниця» по укладеному договору за рахунок коштів, отриманих від населення за надані послуги (електроенергія для опалення), колегія суддів зазначає наступне.

До 1 квітня 2015р. розрахунки за спожиту електричну енергію на опалення між сторонами проводилися згідно п.1.9. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі - НКРЕКП) від 23.04.2012р. № 497.

З рахунків на оплату активної електричної енергії вбачається, що позивачем застосовано за квітень 2015 року тариф 1,401100 грн./кВтг, за листопад-грудень 2015 року - тариф для промислових споживачів 2 класу (1,520800), а з січня по березень 2016 року - тариф для промислових споживачів 2 класу (1,589400), які затверджені постановами НКРЕКП, для Державного підприємства «Придніпровська залізниця», а саме:

- від 26.03.2015 р. №947 на квітень 2015 року в розмірі 140,11 коп./кВт.год. для 2 класу напруги;

- від 28.10.2015 р. №2654 на листопад 2015 року в розмірі 152,08 коп./кВт.год. для 2 класу напруги;

- від 26.11.2015 р. №2875 на грудень 2015 року в розмірі 152,08 коп./кВт.год. для 2 класу напруги;

- 29.12.2015 р. №3152 на січень 2016 року в розмірі 158,94 коп./кВт.год. для 2 класу напруги;

- від 25.01.2016 р. №39 на лютий 2016 року в розмірі в розмірі 158,94 коп./кВт.год. для 2 класу напруги;

- від 25.02.2016 р. №233 на березень 2016 року в розмірі 158,94 коп./кВт.год. для 2 класу напруги.

У п. 3.2 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.08.1998 р. №1052 «Про Порядок визначення класів споживачів» визначено, що до 2 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги нижче 27,5 кВ, крім випадків, передбачених підпунктом 3.1 цього Порядку.

Згідно з п. 3.1 цього Порядку до 1 класу відносяться споживачі, які:

1) отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги 27,5 кВ та вище;

2) приєднані до шин електростанцій (за винятком ГЕС, які виробляють електроенергію періодично), а також до шин підстанцій електричної мережі напругою 220 кВ і вище, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

3) є промисловими підприємствами із середньомісячним обсягом споживання електричної енергії 150 млн. кВт.год. та більше на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу;

4) є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВтгод на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в листі від 06.07.2015 р. №6557/17.2/61-15 розяснила позивачу, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-IV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. При цьому, споживачем комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 2.1 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.04.2012р. № 498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.04.2012 р. за №599/20912, до категорії населення належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів. До комунально-побутових потреб населення належать індивідуальні витрати електроенергії на побутове освітлення, опалення, приготування їжі, не повязану з отриманням доходів, роботу електричних побутових пристроїв (пральних машин, холодильників тощо), приватної компютерної та оргтехніки, санітарно-гігієнічні та культурні потреби.

При цьому електрична енергія яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі та освітлення дворів, східців і номерних знаків, оплачується відповідно до Примітки до ОСОБА_2 на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених постановою НКРЕКП від 26.02.2015 р. №220 Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.03.2015 р. за №231/26676 (далі ОСОБА_2). Відповідно до ОСОБА_2 до технічних цілей відноситься лише робота ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власниками квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності.

Виходячи з наведеного, електрична енергія за тарифами, як для населення, може відпускатися виключно населенню для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах, гуртожитках; для потреб особистих підсобних господарств, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів, а також в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі та освітлення дворів, східців і номерних знаків.

У разі, якщо для централізованого постачання води та тепла споживачам, в тому числі виключно населенню для задоволення комунально-побутових потреб, використовується цілісний комплекс інженерного обладнання або окремо збудовані технічні споруди, які забезпечують технологічний процес надання послуг з тепло- або водопостачання, електрична енергія не є спожитою на технічні цілі, вона є ресурсом, що використовується у господарській діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Господарського кодексу України на суб'єктів господарювання, які здійснюють некомерційну господарську діяльність, поширюються загальні вимоги щодо регулювання господарської діяльності з урахуванням особливостей її здійснення різними суб'єктами господарювання, які визначаються цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що оплата електричної енергії, спожитої на потреби господарської діяльності будь-яких інших споживачів (навіть якщо результатом цієї діяльності є надання комунальних послуг населенню, в тому числі послуги з тепло- та водопостачання з використанням котлів, котелень тощо), має здійснюватись за роздрібним тарифом для відповідного класу напруги.

За таких обставин, відповідно до умов Договору про постачання електричної енергії №ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183 від 20.09.2010 р. та норм чинного законодавства, для визначення тарифів за спірний період не можуть застосовуватися тарифи на електроенергію, затверджені постановою НКРЕ від 23.04.2012 р. №498 та постановою НКРЕКП від 26.02.2015р. №220, на які посилається відповідач в обґрунтування своєї правової позиції.

Щодо доводу апелянта про те, що в порушення умов договору, без досягнення згоди відповідача та укладення додаткової угоди, з 1 квітня 2015р. позивач розраховує вартість спожитої електричної енергії за тарифом, який встановлено для опалення житлових квартир у багатоквартирному житловому будинку та визначається як для непромислових споживачів 2 класу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 189 Господарського суду субєкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

За таких обставин, зміна тарифної групи, яка підлягає застосуванню при здійсненні розрахунку спожитої електричної енергії, не підлягає додатковому узгодженню сторонами, шляхом укладення додаткової угоди до основного договору, оскільки такі зміни встановлені на державному рівні, а тому повинні обовязково враховуватися ними при здійсненні господарської діяльності.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно з ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 05.09.2016р. по справі №908/1781/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 05.09.2016р. по справі №908/1781/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.09.2016р. по справі №908/1781/16 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.