ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 р. Справа № 918/997/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО" до Фермерського господарства "Ім. Шевченка" про стягнення заборгованості в сумі 53 642, 90 грн.

За участі:

Від позивача:ОСОБА_1 (дов. № б/н, від 17.02.2016р.)

Від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до фермерського господарства "Ім. Шевченка" про стягнення основного боргу в сумі 48 352 грн. 00 коп., 25% річних від суми основного боргу в - 3 278 грн. 66 коп., пені - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 2 012 грн. 24 коп..

Ухвалою господарського суду від 20.09.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/997/16 розгляд якої призначено на 18.10.2016 року.

До канцелярії суду 11.07.2016 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 18.10.2016 року оголошувалася перерва до 19.10.2016 року.

19.10.2016 року оголошено перерву до 01.11.2016 року.

До канцелярії суду 24.10.2016 року від Відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи.

В судовому засіданні 01.11.2016 року оголошено перерву до 02.11.2016 року.

Відповідачем подано клопотання із оригіналами документів необхідних для проведення експертизи.

В судове засідання 02.11.2016 року Відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис Відповідача у протоколі судового засідання.

Враховуючи те, що незявлення Відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, враховуючи наявність в матеріалах справи належних доказів у підтвердження направлення позивачем позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу у справі, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 02.11.2016 року позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, надав суду для огляду оригінали документів, а саме: договір про поставки, видаткові накладні, товарно-транспортну накладну.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.11.2016 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО" (Постачальник) та Фермерським господарством "Ім.Шевченка" (Покупець), було укладено договір поставки № 04/05/2014 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупцеві Товар на підставі Замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а Покупець зобов'язався прийняти поставлений Постачальником Товар та оплатити його вартість у порядку та умовах, погоджених Сторонами у Договорі.

Відповідно до п.2.6 Договору під партією товару в Договорі розуміється кількість товару, відвантаженого в межах погодженого об'єму однієї видаткової накладної.

Як встановлено судом, позивач виконав прийняте за договором зобов'язання та поставив відповідачу товар на загальну суму 918 967 грн. 28 коп., що підтверджується видатковими накладними:

№ 154 від.10.05.2014 року на суму 71 064 грн. 00 коп.,

№ 211 від 02.02.2016 року на суму 71 087 грн. 15 коп.,

№ 222 від 21.06.2014 на суму 69 454 грн. 08 коп.,

№ 252 від 12.07.2014 року на суму 46 690 грн. 06 коп.,

№ 299 від 07.08.2014 року на суму 61 250 грн. 00 коп.,

№ 308 від 13.08.2014 на суму 13 524 грн. 00 коп.,

№ 400 від 27.09.2014 року на суму 66 446 грн. 40 коп.,

№ 449 від 31.10.2014 на суму 13 429 грн. 32 коп.,

№ 572 від 31.12.2014 року на суму 238 571 грн. 39 коп.,

№ 574 від 31.12.2014 року на суму 12 901 грн. 49 коп.,

№ 54 від 30.01.2015 року на суму 12 833 грн. 95 коп.,

№ 57 від 30.01.2015 року на суму 67 211 грн. 44 грн.,

№ 308 від 26.05.2015 року на суму 1 560 грн. 00 коп.,

№ 415 від 06.07.2015 року на суму 18 331 грн. 00 коп.,

№ 744 від 02.11.2015 року на суму 67 990 грн. 00 коп.,

№ 803 від 23.11.2015 року на суму 67 990 грн. 00 коп.,

№ 10 від 11.01.2016 року на суму 18 000 грн. 00 коп.,

№ 325 від 13.05.2016 року на суму 48 352 грн. 00 коп.

Відповідач, частково оплатив поставлений товар на суму 870 615 грн. 28 коп., в свою чергу не оплативши поставлений товар по накладній № 325 від 13.05.2016 року на суму 48 352 грн. 00 коп.

Згідно із п. 3.4. Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Покупцем товару. Днем оплати вважається день надходження коштів на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що датою постачання вважається дата виписки видаткової накладної.

Отже, за поставлений товар по видатковій накладній № 325 від 13.05.2016 року відповідач повинен був розрахуватися 12.06.2016 року.

Таким чином, за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість за поставлений товар на суму 48 352 грн. 00 коп..

Згідно із ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Судом оглянуто всі оригінали накладних за якими здійснювалась поставка по договору, і встановлено, що вони підписані представниками сторін і скріплені їх печатками. Судом оглянуто виписки банку та встановлено, що тільки товар отриманий відповідачем за накладноа від 13.05.2016 року є ним неоплаченим.

В судовому засіданні 01.11.2016 року директор відповідача ОСОБА_2 повідомив про те, що накладну не підписував, печатка підприємства поставлена на ній є підробленою. Однак, в той же час судом встановлено, що підписи вказаної особи на накладних, на договорі та товаро-транспортній накладній є ідентичними, як і печатка.

Крім того, у підтвердження отримання відповідачем товару за накладною від 13.05.2016 року матеріали справи містять копію (оригінал було надано суду для огляду) товаро-транспортною накладної від 13.05.2016 року № АТ-000003109 з якої вбачається поставка позивачу ТОВ "Агротехніка" після переробки давальницької сировини за договором від 03.09.2012 року № ВЗ-ДС-№78 товару в масі, яка відповідає масі товару вказаній в накладній від 13.05.2016 року № 325 (комбікорм, який є предметом договору укладеного між позивачем та відповідачем у даній справі), який за цією ж накладною був поставлений відповідачу - ФГ "Ім. Шевченка", що підтверджується підписом директора відповідача на накладній та печаткою господарства. В товаро-транспортній накладній, в графі одержувач, міститься посилання на товариства як позивача так і відповідача (а.с. 77). В судовому засіданні директор відповідача пояснив суду, що не пам'ятає чи підписував вказану товаро-транспортну накладну, тоді як не зміг пояснити факт скріплення свого підпису печаткою товариства, зазначив про те, що печатка з господарства не викрадалась, тому до правоохоронних органів він з цього приводу не звертався.

За вказаних вище обставин, оскільки факт невиконання зобов'язань за договором належним чином доведений та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу 48 352 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 11.2. Договору в разі прострочення покупцем платежу, передбаченого п. 3.4 договору, покупець оплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожний календарний день такого прострочення та двадцять п'ять відсотків річних від простроченої суми за кожний день прострочки.

На підставі пункту 11.2. Договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 12.06.2016 року по 19.09.2016 року в розмірі 2 012 грн. 24 коп. (а.с. 30) та 25 % річних від суми основного боргу в розмірі 3 278 грн. 66 коп (а.с. 29).

11.10.2016 року позивач подав заяву, в якій, здійснивши перерахунок пені та 25% річних станом на 18.10.2016 року, просить збільшити позовні вимоги та стягнути з позивача суму основного боргу в розмірі 48 352 грн. 00 коп, 25% річних від суми основного боргу - 4 239 грн. 08 коп., нарахованих з12.06.2016 року по 18.10.2016 року, та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 5 386 грн. 28 коп., нараховану за період з 12.06.2016 року по 18.10.2016 року (а.с. 34-38).

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У п. 4.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасне повернення позики Позичальник зобов'язаний сплатити Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 25% річних за кожен день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши подані позивачем розрахунки: пені в сумі 5 386 грн. 28 коп. та 25% річних в розмірі 4 239 грн. 08 коп., судом встановлено, що позивачем в розрахунку пені невірно визначено дату прострочення виконання зобов'язання з повернення позики, відповідно до умов договору. Відтак, розрахунок пені проведено арифметично неправильно, просторочення з оплати товару отриманого відповідачем за накладною від 13.05.2016 року настало 13.06.2016 року, у зв'язку з чим вимога позову в цій частині підлягає частковому задоволенню в сумі 5 363 грн. 64 коп., а в решті вимог в цій частині слід відмовити.

25 % річних позивачем нараховано вірно в сумі 4 239, 08 грн., тому в цій частині вимог позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач подав відзив на позов, в якому вказує, що Фермерське господарство не замовляло та не отримувало товар від ТОВ "ЮТ-АГРО" за видатковою накладною від 13.05.2016 року № 325. Відповідач зазначає, що видаткова накладна не є належним та допустими доказом, тому що, підпис у цій накладній в графі "отримав" не належить голові ФГ "ім.Шевченка".

24.10.2016 року відповідачем було подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої та технічної експертизи видаткової накладної № 325 від 13.05.2016 року. Відповідач у своєму клопотання вказує питання, які вважає за потрібне поставити перед експертом, а саме:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у графі "Отримав(ла)" видатковій накладній № 325 від 13 травня 2016 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО", ОСОБА_2 чи іншою особою?

- Чи вчинено вказаний підпис 13 травня 2016 року, коли була складена видаткова накладній №325, чи вчинено його до написання накладної чи після її написання?

- Яким чином виконаний підпис від імені ОСОБА_2 в видатковій накладній № 325 від 13 травня 2016 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю"ЮТ-АГРО" (за допомогою технічних засобів чи писальним приладом)?

- Чи нанесено відтиск печатки Фермерського господарства "ім.Шевченка'" у графі «Отримав(ла)» видаткової накладної № 325 від 13 травня 2016 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО", наданою печаткою (оригіналом) Фермерського господарства ім.Шевченка ?

- Чи нанесений відтиск печатки у той час, яким датована видаткова накладна № 325 від 13 травня 2016 року?

Доручити проведення експертизи експертній установі - Рівненському НДЕКЦ (науково-дослідному експертному криміналістичному центру) Міністерства внутрішніх справ України.

Відтак, на підставі вказаного суд встановив, що відповідачем опорюється підпис директора на накладній від 13.05.2016 року, тоді як враховує, що у підтвердження передачі товару та його отримання відповідачем позивачем подано в матеріали справи, як було вказано вище, товаро-транспортну накладну від 13.05.2016 року № АТ-000003109.

Враховуючі викладене вище, висновок суду про ідентичність підписів на всіх накладних, здійснених директором відповідача ОСОБА_2, усними поясненнями директора в судовому засіданні, враховуючи скріплення підписів печаткою господарства на всіх накладних, договорі та товаро-транспортній накладній від 13.05.2016 року № АТ-000003109, з урахуванням також не подання відповідачем доказів у підтвердження викрадення печатки господарства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення у справі судової експертизи.

Згідно із ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Враховуючи приписи вказаної норми ГПК України суд вважає, що визначені відповідачем питання, які слід поставити перед експертом ,а тобто ті які на його думку потребують спеціальних знань не є такими, що вплинуть на результати розгляду справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення судової експертизи, ще і з тих підстав, що відповідач заперечує підпис директора тільки на накладній від 13.05.2016 за якою рахується заборгованість, всі інші накладні відповідачем оплачені, до того ж відповідач не просить провести експертизу підпису директора та печатки на товаро-транспортній накладній від 13.05.2016 року № АТ-000003109, яка також є належним доказом передачі твоару відповідачу. Подання клопотання про призначення у справі експертизи підпису директора відповідача та печатки на одній із накладних свідчить лише про намір затягнути винесення рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Ім.Шевченка" (35720, Рівненська область, Здолбунівський район, с. Копиткове, вул. Шкільна, буд. 9, код 25320585) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО" (33028, м. Рівне, вул. Драгоманова, 27, код 36922125) 48 352 (сорок вісім тисяч триста п'ядесят дві) грн. 00 коп. основного боргу, 4 239 (чотири тисячі двісті тридцять дев'ять ) грн. 08 коп. - 25% відсотків річних, 5 363 (п'ять тисяч триста шістдесят три) грн. 64 коп. пені та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В частині стягнення 22, 64 грн. пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 07.11.2016 року.

Суддя Гудзенко Я.О.