КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. Справа№ 09-06/2572

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Яковлєва М.Л.

За участі представників:

від позивача (стягувача): Столярець О.В. - представник

від відповідача (боржника): Демидас Д.А. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.09.2016 у справі № 09-06/2572 (суддя: Спаських Н.М.)

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Відкритого акціонерного товариства «Азот»

про стягнення 181 087 758,56 грн. (в рамках поданої заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29.09.2016 року заяву Публічного акціонерного товариства «Азот» від 19.09.2016 року № 501-06/253-1995 про визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 25.07.2014, виданого на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2014 у справі № 09-06/2572 таким, що не підлягає виконанню - задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.09.2016 у справі № 09-06/2572 скасувати та постановити нове рішення по справі, яким відмовити ПАТ «Азот» у визнанні наказу Господарського суду Черкаської області від 25.07.2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції було взято до уваги лише доводи заявника та не взято до уваги заперечення представників ДК «Газ України».

12.10.2016 від представника позивача надійшли письмові доповнення до апеляційної скарги.

27.10.2016 представником позивача подано клопотання про долучення судової практики.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.11.2016 у зв'язку з перебуванням судді Тищенко О.В. яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: Тарасенко К.В. - головуючий суддя, судді: Іоннікової І.А., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: Тарасенко К.В. - головуючий суддя, судді: Іоннікової І.А., Яковлєв М.Л.

Представники сторін у судове засідання 01.11.2016 з'явились та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем було заявлено позов про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Азот» 368 871 831,51 грн. основного боргу з оплати за поставлений по договору № 381-21-06/10-116 від 26.03.2010 року (далі - Договір) природний газ, 4 477 450,29 грн. пені за прострочення виконання грошових зобов'язань та 2 197 701,87 грн. три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням у даній справі від 09.03.2011 року (т.2 а.с. 145-158) Господарським судом Черкаської області позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з ВАТ «Азот» на користь Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» - 165 337 761,14 грн. основного боргу, 455 770,65 грн. пені, 8 277 997,34 грн. інфляційних нарахувань, 2 914 293,62 грн. три проценти річних та 25736,00 грн. судових витрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2014 року (том. 3 а.с. 192-199) рішення суду першої інстанції від 09.03.2011 року було змінено та стягнуто - 165 337 761,14 грн. основного боргу, 4 557 706,46 грн. пені, 8 277 997,34 грн. інфляційних нарахувань, 2 914 293,62 грн. три проценти річних та судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.08.2014 року (том 3 а.с. 239-242) постанова Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2014 року залишена без змін.

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2014 було видано, зокрема, наказ від 25.07.2014 року із загальною сумою стягнення 181 113 494,56 грн. (а.с. 139).

Ухвалою від 22.09.2015 судом затверджено укладену між сторонами в процесі примусового виконання судового рішення мирову угоду від 16.09.2015.

20.09.2016 Публічне акціонерне товариство «Азот» звернувся до суду зі заявою № 501-06/253-1995 від 19.09.2016 про визнання наказу Господарського суду про стягнення 181 113 494,56 грн. таким, що не підлягає виконанню, оскільки борг по мировій угоді сплачено повністю.

За змістом укладеної сторонами та затвердженої судом мирової угоди від 16.09.2015 року ( а.с. 131) відповідач сплачує на користь позивача на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2014 лише 176 105 979,55 грн. до 24 вересня 2015 року включно. Після сплати цих коштів сторони складають акт звіряння розрахунків, яким фіксують повне виконання умов мирової угоди та відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за рішенням суду у даній справі.

Ухвалу від 22.09.2015 року про затвердження умов мирової угоди судом складено як виконавчий документ у відповідності до вимог ст. 18,19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін'юсту України від 25.09.2015 року (а.с. 138) було закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу суду у даній справі від 25.07.2014 року з підстав затвердження судом мирової угоди між сторонами, на підставі п. 2 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження». Оригінал наказу повернуто до суду та приєднано до справи (а.с. 139).

Платіжними дорученнями від 24 вересня 2015 року (а.с. 142-143) ПАТ «Азот» сплатило позивачу 176 105 979,55 грн. повністю, як було передбачено умовами мирової угоди та в обумовлений нею строк (до 24.09.2015).

Частинами 2, 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Дана норма ст. 117 ГПК України не передбачає пресічного строку чи обставини, яка унеможливлює звернення заявника до суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає до виконання (наприклад, на відміну від ст. 120 ГПК, яка передбачає, що заява про видачу дублікату наказу може бути подана лише до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання).

Обґрунтовуючи заяву, боржник вказує, що поданою заявою ПАТ «Азот» прагне досягти правової визначеності у питанні наявності у справі двох виконавчих документів, які є юридичними актами та підставами для стягнення боргу -- це ухвала про затвердження мирової угоди між сторонами від 22.09.2015 та наказ від 25.07.2014 року. Наказ суду містить більшу суму стягнення, ніж ухвала і після повного виконання мирової угоди між сторонами відповідач хоче мати остаточний юридичний висновок про те, що стягнення за наказом більше ніколи не може мати місця у відносинах сторін.

Ст. 117 ГПК України не передбачає формальних підстав (тобто не пов'язаних із доказуванням відсутності боргу), за якими заявнику можна відмовити у прийнятті цієї заяви та у її задоволенні. Також ця норма не обмежує заявника і у строках подачі такої заяви до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відхилення доводів позивача про те, що у задоволенні заяви слід відмовити, бо повторне пред'явлення наказу до виконання вже не можливо, строк цього пред'явлення сплив, а виконавчим документом у справі вже є не наказ від 25.07.2014, а ухвала про затвердження мирової угоди від 22.09.2015 року, оскільки чинним законодавством не передбачено такої підстави для відмови у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Позивач також не вправі заперечувати проти заяви ПАТ «Азот» порушенням прав держави на стягнення виконавчого збору у провадженні по примусовому виконанню наказу суду, оскільки за правилами ГПК України у господарському процесі особа повинна захищати лише власне порушене право.

За змістом ст. 117 ГПК України єдиною підставою для задоволення поданої відповідачем заяви є доведення факту відсутності обов'язку боржника повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Такою обставиною у даній справі є те, що борг за мировою угодою у справі відповідачем на користь позивача сплачено повністю.

Суд не вбачає порушення майнового чи іншого права позивача у випадку задоволення поданої відповідачем заяви, оскільки позивач вже отримав повне виконання за позовними вимогами у справі на підставі мирової угоди між сторонами.

Оскільки, відповідач довів наявність обставин, передбачених чинним законодавством, які обумовлюють необхідність визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а позивач не довів передбачених чинним законодавством підстав для відмови заявнику у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає до виконання, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.09.2016 року по справі № 09-06/2572 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 09-06/2572 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

М.Л. Яковлєв