КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Справа№ 927/578/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.08.2016

у справі №927/578/16 (суддя - Лавриненко Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертекс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно»

про стягнення 400 000 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Милейко М.О., довіреність №1/1-322 від 19.04.2016

від відповідача: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівертекс» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно» (відповіда ч у справі) про стягнення 400 000грн за неналежне виконання умов договору №10/02/16 на виготовлення продукції з давальницької сировини від 10.02.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівертекс» на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно» виконало роботи за договором, а саме виготовило костюми у кількості 1000 шт на загальну суму 400 000,00 грн. Виконані роботи відповідач не оплатив, у зв'язку з чим позивач просить стягнути суму заборгованості в розмірі 400 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 03.08.2016 року провадження у справі в частині стягнення 50 000 грн. припинено. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертекс» 350 000 грн боргу та 5250 грн судового збору. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Сівертекс» з Державного бюджету України судовий збір в сумі 750 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно», подав апеляційну скаргу №34/1 від 11.08.2016, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.08.2016 у справі №927/578/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що на момент звернення позивача з позовом до суду строк оплати виконаних робіт у відповідача не настав, оскільки позивачем не надано доказів відвантаження виготовленої продукції, з якою положення договору пов'язують настання строку оплати, а тому апелянт вважає позов передчасним, що відповідно є підставою для відмови в його задоволенні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - ОСОБА_1., судді - Калатай Н.Ф., Ропій Л.М. та призначено розгляд справи.

26.09.2016 Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді ОСОБА_1., у зв'язку із звільненням у відставку, справу №927/578/16 передано колегії суддів: головуючий суддя: Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 року справу №927/578/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 02.11.2016.

28.09.2016 до Київського апеляційного господарського суду від позивача у справі надійшло клопотання №1/1-726 від 27.09.2016 (вх. №09-11/19251/16) про долучення додаткових документів до матеріалів справи, а саме про долучення платіжних документів, які підтверджують сплату відповідачем в повному обсязі стягнутої Господарським судом Чернігівської області суми боргу у розмірі 350 000,00 грн та судового збору в сумі 5 250,00 грн.

01.11.2016 Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. у відпустці справу №927/578/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Калатай Н.Ф. Ухвалою Київського апеляційного господарського суд від 01.11.2016 справу №927/578/16 прийнято визначеним складом колегії суддів.

В судовому засіданні 02.11.2016 представник позивача у судовому засіданні 02.11.2016 заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.08.2016 у справі №927/578/16 залишити без змін, враховуючи також при цьому повне виконання відповідачем рішенням суду, яке є предметом оскарження.

Представники апелянта у судове засідання 02.11.2016 не з'явились. ТОВ «Італтекс Меріно» належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №692, про причини неявки відповідач не повідомив.

Зважаючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, а також те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників апелянта.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

10.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно» (замовник за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сівертекс» (виконавець за договором, позивач у справі) було укладено договір №10/02/16 на виготовлення продукції з давальницької сировини (а.с. 10-12), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання по виробництву з наданої замовником давальницької сировини готової продукції в асортименті, кількості, у строки (терміни), що вказані в погоджених сторонами специфікаціях та ростовках, які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 1.2. договору замовник зобов'язався прийняти виготовлену продукцію й оплатити вартість виконаних робіт з її виробництва, відповідно до умов договору.

Виробництво продукції виконавець здійснює з сировини замовника з використанням власних виробничих потужностей та фахівців. Перелік, найменування та вартість сировини, наданої замовнику для виготовлення продукції вказані в акті приймання давальницької сировини до цього договору, що є його невід'ємною частиною (п. 1.3. договору).

У відповідності до п.2.1. договору за виготовлення продукції з давальницької сировини замовник сплачує виконавцеві винагороду в розмірі передбаченому специфікаціями до договору.

Апеляційним судом встановлено, що в специфікації №1 до договору сторони визначили вартість послуг по виготовленню костюму (кітель, брюки) (відповідно до затвердженого зразка) в кількості 1000 комплектів становить 400000,00 грн (а.с. 13). Строк передачі давальницької сировини до 25.02.2016 року. Строк виготовлення продукції: протягом 30 календарних днів з моменту погодження ростовки та отримання виконавцем від замовника давальницької сировини, гофтари (тари), пакетів, ярликів, інших матеріалів визначених сторонами в переліку давальницької сировини та матеріалів, затвердженого сторонами зразка-еталона, технічної документації та лекал.

Згідно п. 2.2. договору замовник перераховує винагороду, передбачену договором на банківський рахунок виконавця в день відвантаження продукції зі складу виконавця.

Пунктом 4.2.2. договору передбачено, що виконавець зобов'язаний повідомити замовника (письмово/електронною поштою/факсом) про закінчення виготовлення продукції та наявність готової продукції для приймання (готовність продукції) протягом 1 календарного дня з моменту її виготовлення.

Пунктом 7.1. договору визначено, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому.

Доказів дострокового припинення чи розірвання договору №10/02/16 на виготовлення продукції з давальницької сировини від 10.02.2016, або визнання його недійсним, сторонами суду не надано, що свідчить про чинність договору на момент розгляду справи у суді.

Відповідно до видаткових накладних (у переробку) №20 від 10.02.2016, №27 від 16.03.2016, №28 від 23.03.2016 (а.с.16-18), підписаних сторонами та скріплених печатками сторін, відповідачем було передано позивачу матеріали для виготовлення продукції (костюму - кітель, брюки).

На виконання умов договору, ТОВ «Сівертекс» в установлений тридцятиденний термін з моменту передачі матеріалів для виготовлення продукції виготовив костюми у кількості 1000 шт., про що 23.03.2016 письмово повідомив відповідача з проханням прийняти продукцію та оплатити вартість її виготовлення згідно виставленого рахунку на оплату №53 від 23.03.2016 на суму 400000,00 грн (а.с.20); продукція упакована та перебуває на складі за адресою позивача, що підтверджується повідомленням (а.с.19), копія якого додана до матеріалів справи.

В підтвердження факту виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за договором №10/02/16 на виготовлення продукції з давальницької сировини від 10.02.2016, позивачем також надано експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК - 255 від 15.06.2016, в якому вказано, що в складських приміщеннях ТОВ «Сівертекс», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Малиновського,36, зберігаються костюми чоловічі в комплектації (кітель,брюки), різних розмірів. Виготовлені в 2016 році з тканини арб.Беркут, у загальній кількості 1000 штук, які запаковані в індивідуальні поліетиленові пакети та укладені в картонні коробки (гофротару) по 5 штук в кожній. Найменування товару, його кількість, умови маркування та пакування відповідають найменуванню, кількості та умовам маркування та пакування, зазначеним в Специфікації № 1 до договору на виготовлення продукції з давальницької сировини №10/02/16 від 10.02.2016, укладеному ТОВ «Італтекс Меріно» та ТОВ «Сівертекс».

Як свідчать матеріали справи, позивачем 30.05.2016 за № 1/1-427 було направлено відповідачу також претензію з вимогою прийняти виготовлену продукцію та оплатити її вартість, яка була отримана відповідачем 31.05.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №058, копія якого додана до матеріалів справи (а.с. 21-23).

Повторна претензія №1/1-494 від 17.06.2016 з проханням прийняти та оплатити вартість виготовленої продукції по договору №10/02/16 від 10.02.2016 була направлена позивачем 21.06.2016 та відповідно отримана відповідачем 22.06.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень №01442071, копії яких додано до матеріалів справи (а.с. 78-80).

Однак відповідач виготовлену позивачем продукцію не забрав та не оплатив, що і стало підставою для звернення ТОВ «Італтекс Меріно» з даним позовом до суду.

Господарський суд Чернігівської області вірно вказав, що за правовою природою укладений між сторонами договір №10/02/16 на виготовлення продукції з давальницької сировини від 10.02.2016 є договором підряду.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 1 ст. 840 ЦК України передбачено, що якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що прийняття виконаних робіт, як визначено ч. 1 ст. 853 ЦК України та п. 1.2., 4.1.2. договору є не правом, а обов'язком замовника, в даному випадку відповідача у справі, під час здійснення якого замовник оглядає роботи та має право заявити про виявлені недоліки.

Як вірно вказано місцевим господарським судом умовами договору №10/02/16 на виготовлення продукції з давальницької сировини від 10.02.2016, сторонами не визначено строку приймання відповідачем від позивача виготовленої продукції.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Беручи до уваги відсутність встановленого договором строку для прийняття відповідачем виконаної роботи від позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з урахуванням ст. 530 ЦК України, відповідач зобов'язаний був прийняти виготовлену продукцію протягом семи днів з моменту отримання повідомлення від позивача.

Як було встановлено вище, повідомлення про готовність продукції було направлено позивачем 23.03.2016, претензію на адресу ТОВ «Італтекс Меріно» направлено 30.05.2016, повторно 22.06.2016.

У відповіді № 29 від 17.06.2016 на претензію позивача від 30.05.2016 за № 1/1-427, відповідач заперечує лише щодо факту наявності збитків за зберігання продукції.

Доказів отримання продукції та сплати її вартості протягом семи днів з дня отримання повідомлення про її готовність, сторонами до суду не надано.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 853 ЦК України якщо ухилення замовника від прийняття виконаної роботи спричинило зміну строку здачі роботи, вважається, що право власності на виготовлену (перероблену) річ перейшло до замовника у момент, коли мало відбутися її передання.

Тобто право власності, а з ним і відповідні обов'язки замовника в тому числі обов'язок оплати, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна переходить до замовника не з того моменту, коли відбулося фактичне прийняття робіт (в даному випадку продукції), а з моменту коли мало відбутися її передання замовнику.

У відповідності до ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи. За умови, що роботи виконані належним чином і в погоджені строки або, за згодою замовника, - достроково.

Оскільки відповідач зобов'язаний був забрати продукцію протягом семи днів з моменту отримання повідомлення позивача, однак не вчинив жодних дій, спрямованих на отримання даної продукції, не надав жодних доказів звернення до позивача із претензіями щодо якості продукції чи відмови у прийнятті продукції, то відповідно до приписів ч. 6 ст. 854 ЦК України у ТОВ «Італтекс Меріно» виникло право власності на виготовлену продукції, що відповідно свідчить про виникнення обов'язку з оплати виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Господарським судом Чернігівської області обґрунтовано встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем на день подачі позову становила 400 000,00 грн.

Всупереч наведеним нормам законодавства та умов договору, відповідач не надав до суду першої інстанції належних та допустимих доказів, які б підтверджували оплату відповідачем виготовленої продукції, що свідчить про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 400 000,00 грн - вартості виготовлених костюмів.

Водночас, як свідчать матеріали справи, в процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи відповідачем на підставі акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №61 від 27.07.2016 на суму 50000,00 грн та акту приймання по якості від 27.07.2016 готової продукції, які підписані уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені печатками юридичних осіб, було отримано від позивача виготовлену готову продукцію в загальній кількості 125 штук, яка була оплачена відповідачем згідно з платіжним дорученням №1816 від 27.07.2016 на суму 50000,00 грн.

Таким чином, враховуючи часткову оплату відповідачем суми боргу, Господарський суд Чернігівської області дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 350 000,00 грн, а провадження у справі в частині стягнення 50 000,00 грн боргу (які сплачені відповідачем після порушення провадження у справі) підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.08.2016 у справі №927/578/16 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що 28.09.2016 року позивачем до суду апеляційної інстанції надані платіжні доручення №1649 від 15.09.2016 на суму 5 250,00 грн та №1648 від 15.09.2016 на суму 350 000,00 грн, які підтверджують проведення відповідачем - ТОВ «Італтекс Меріно», повного розрахунку з позивачем за вироблену продукцію у сумі 350 000,00 грн (а.с. 171), та сплату судового збору за подання позову. Разом з цим відповідно до ст. 101 ГПК України перегляд апеляційним судом рішення у справі здійснюється на підставі наявних у ній доказів чи додатково поданих доказів, які сторона з об'єктивних та поважних причин не змогла подати до суду першої інстанції, однак які існували на момент розгляду справи чи винесення судом рішення. Відтак обставини, які виникли пізніше, ніж прийняте рішення у даній справі та які не могли бути відомими суду першої інстанції при прийнятті 03.08.2016 оскаржуваного рішення, та відповідні документи на підтвердження вказаних обставин, які не були подані до суду першої інстанції не можуть бути підставою для скасування рішення Господарського суду Чернігівської області у даній справі. Аналогічне роз'яснення надано у п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» від 17.12.2011 року №7, де зазначено, що ст. 104 ГПК України не передбачено можливості скасування або зміни рішення у зв'язку із зміною стану розрахунків між сторонами (наприклад, зменшення або збільшення заборгованості) інших обставин, якщо така зміна сталася після прийняття рішення місцевого господарського суду.

Як вбачається з поданих документів, оплата заборгованості була здійснена вже після винесення Господарським судом Чернігівської області оскаржуваного рішення від 03.08.2016 у даній справі, та оплачена, як вбачається із призначення платежу саме на примусове виконання даного рішення, а відтак колегія суддів Київського апеляційного господарського суду при перевірці законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, не може досліджувати та надавати юридичну оцінку обставинам, які не існували на момент винесення даного рішення, та доказам, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає, а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно» задоволенню не підлягає. Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Італтекс Меріно» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.08.2016 у справі №927/578/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.08.2016 у справі №927/578/16 залишити без змін.

3. Справу №927/578/16 повернути до Господарського суду Чернігівської обалсті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді Н.Ф. Калатай

А.О. Мальченко