ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р.Справа № 922/3116/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємтсва "Греста", м. Харків
до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 104 579,42 грн.
за участю :

Представник позивача - не з"явився;

Представник відповідача - ОСОБА_2 довіреність №230 від 12.01.2016;

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство "Греста", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (відповідач) про стягнення 104 579,42 грн. заборгованості за Договором купівлі - продажу нежитлових приміщень, орендованих ПП "Греста" №4237-В-С від 18.12.2008 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.09.2016 року за позовною заявою було порушено провадження по справі № 922/3116/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 жовтня 2016 року (суддя Інте Т.В.).

Згідно розпорядження №836 від 30.09.2016 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, у зв'язку з відставкою судді Інте Т.В., протоколом повторного автоматичного розподілу справи між суддями, для розгляду справи №922/3116/16 призначено суддю Денисюк Т.С..

Ухвалою суду від 03.10.2016 року розгляд справи було відкладено на 18 жовтня 2016 року.

18 жовтня 2016 року до суду надійшов відзив Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на позовну заяву (вх.№34200), який було досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Разом з тим, 18.10.2016 року відповідач подав до суду клопотання про застосування до позовних вимог Приватного підприємства "Греста" строку позовної давності (вх. №34198), мотивоване тим, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2009 року по справі №60/83-09, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.04.2010 року, було розірвано Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 4237-В-С від 18.12.2008 року, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Приватним підприємством "Греста". Таким чином, відповідач зазначив, що ПП "Греста" мало право звернутись до господарського суду Харківської області з відповідною вимогою про повернення грошових коштів у строк з 03.04.2010 року по 03.04.2013 року.

Вказане клопотання було прийнято судом до розгляду.

Ухвалою суду від 18.10.2016 року розгляд справи було відкладено на 01 листопада 2016 року.

Позивач правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення відповідної ухвали за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, 31 жовтня 2016 року позивач надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 35602) у зв"язку із відрядженням повноважного представника Приватного підприємства "Греста".

Вирішуючи вказане клопотання суд виходить з наступного.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

При цьому, зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Оскільки явка в судове засідання представників сторін це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, оскільки явка в судове засідання представників сторін обов'язковою судом не визнавалась, на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Разом з тим, суд також приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, рлозгляд справи неодноразово відкладався для надання можливості надати нові докази, тощо).

З огляду на наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача, який брав участь в судовому засіданні 01 листопада 2016 року, заяву про застосування строків позовної давності підтримував, проти позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

18 грудня 2008 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (продавець) та Приватним підприємством "Греста" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих Приватним підприємством "Греста" за № 4237-В-С.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору сторони визначили, що продавець продає, а покупець купує нежитлові приміщення: підвальної частини № XIV - XIX в житловому будинку літ. "Б-5" загальною площею 145,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 12 (дванадцять), орендовані приватним підприємством "Греста", згідно з договором оренди № 2066 від 11.07.2001 року.

Відповідно до пункту 2.1. Договору, оціночна вартість нежитлових приміщень, що відчужуються, визначена у відповідності до Методики оцінки вартості майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003 р., зафіксована у висновках оцінювача про вартість об'єкта оцінки, затверджених наказом управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Харківської області № 2330 від 26.09.2008 р. і складає 351 908,00 грн., що є ціною визначених п.1.1. договору нежитлових приміщень. Ціна продажу нежитлових приміщень становить разом з сумою податку на додану вартість (20 відсотків від вартості нежитлових приміщень) - 422 290,00 грн.

У п. 3.2. Договору зазначено, що покупець сплачує продавцю вартість нежитлового приміщення в сумі 422290,00 грн. протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього Договору. При умові внесення покупцем не менше 50% від ціни продажу, термін оплати продовжується ще на 30 календарних днів.

На виконання умов зазначеного Договору Приватне підприємство "Греста" частково сплатило вартість об`єкту приватизації в сумі 190 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 29.01.2009 року на суму 30 000,00 грн. та платіжним дорученням №2 від 09.04.2009 року на суму 160 000,00 грн..

Однак, з огляду на те, що Приватне підприємство "Греста" не виконало в повному обсязі свої зобов'язання за Договором купівлі-продажу нежитлових приміщень № 4237-В-С в частині своєчасної сплати ціни продажу об'єкта приватизації, рішенням господарського суду Харківської області від 02.06.2009 року по справі №60/83-09 позовні вимоги Прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Греста" на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради суму неустойки за договором купівлі-продажу № 4237-В-С від 18.12.2008 року у розмірі 84458,00 грн., на користь державного бюджету України 844,58 грн. державного мита, на користь державного бюджету України 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти позовних вимог щодо розірвання Договору купівлі-продажу № 4237-В-С від 18.12.2008 року відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2009 року - рішення Господарського суду Харківської області від 02.06.2009 року по справі №60/83-09 скасовано частково в частині відмови у задоволенні позову щодо розірвання договору купівлі-продажу № 4237-В-С від 18.12.2008 року та прийнято в цій частині нове рішення: розірвано Договір № 4237-В-С від 18.12.2008 року купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № XIV-XIX загальною площею 145,0 кв.м., розташованих в житловому будинку літ. "Б-5" по проспекту Леніна, 12 у місті Харкові, який посвідчений 18.12.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Приватним підприємством "Греста".

Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2010 року касаційна скарга Приватного підприємства "Греста" залишена без задоволення, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2009 року у справі №60/83-09 господарського суду Харківської області - без змін.

Враховуючи викладене, позивач, керуючись пунктом 6.4. Договору, яким передбачено, що грошові кошти, що перевищують розмір штрафних санкцій, сплачених Покупцем, підлягають поврненню, зазначає в позовній заяві, що грошові кошти Приватного підприємства "Греста" в розмірі 104 579,42 грн. мають бути повернені Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України).

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Згідно ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що Договір купівлі - продажу нежитлових приміщень №4237-В-С від 18.12.2008 року було розірвано, підстави набуття та збереження грошових коштів у відповідача відпали, а позовні вимоги позивача можна вважати правомірними та обґрунтованими.

Разом з тим, в процесі судового розгляду даної справи, відповідачем було подано до суду заяву про застосування позовної давності до вищевказаних вимог Приватного підприємства "Греста".

В Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Тобто, позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Визначення початку відліку позовної давності міститься в ст. 261 Цивільного кодексу України, зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2009 року було розірвано Договір № 4237-В-С від 18.12.2008 року купівлі-продажу, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Приватним підприємством "Греста", а постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2010 року касаційна скарга Приватного підприємства "Греста" залишена без задоволення, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2009 року у справі №60/83-09 господарського суду Харківської області - без змін.

Таким чином, початок перебігу позовної давності щодо повернення грошових коштів починається саме з дати винесення постанови Вищим господарським судом України, а ПП "Греста" мало право звернутись до суду із відповідною вимогою з 03.04.2010 року. Проте, даний позов було подано Приватним підприємством "Греста" до господарського суду лише 16 вересня 2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Право на задоволення позову або право на позов у матеріальному розумінні це право позивача вимагати від суду задоволення позову.

Зі спливом позовної давності особа втрачає право на позов саме в матеріальному розумінні.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу, тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що позивач мав право звернутися до Господарського суду Харківської області із відповдною вимогою у строк з 03.04.2010 року, не надав доказів наявності обставин, які заважали йому протягом всього строку позовної давності звернутися до відповідача з позовом, не навів об'єктивних поважних причин пропуску строку позовної давності, не просить відновити пропущений строк позовної давності і не надав доказів наявності поважних причин його пропуску, суд вважає за необхідне, в силу вимог статті 267 Цивільного кодексу України, застосувати позовну давність за заявою відповідача до позовних вимог позивача.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 07.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

Справа № 922/3116/16.