РІШЕННЯ

07 листопада 2016 року Справа № 913/1119/16

Провадження № 5/913/1119/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Зета-Рент, м. Луганськ

про стягнення 430199 грн. 06 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Віннікова С.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 19.09.2016 № 863-107;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором надання послуг від 05.08.2013 № 815-13 в сумі 270142 грн. 50 коп., пені в сумі 160056 грн. 56 коп.

Позивач подав заяву про уточнення розміру позовних вимог від 21.10.2016 № 863-606К-302, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором надання послуг від 05.08.2013 № 815-13 в сумі 270142 грн. 50 коп., пеню в сумі 30618 грн. 63 коп. та штраф в сумі 18909 грн. 97 коп.

Вказана заява позивача прийнята судом до розгляду як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався, витребувані судом документи не надав.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

При цьому, відповідач не заявив клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (зі змінами) у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" розяснено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14). Так, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву повязано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача є 91007, м. Луганськ, вул. Лутугінська, б. 12.

Листом від 16.03.2015 №511-30-100 УДППЗ Укрпошта повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень до вказаного населеного пункту.

Оскільки відповідач у справі знаходиться на території проведення АТО інформація про час і місце судового засідання також була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчить роздрукована сторінка з мережі Інтернет.

Крім того, відповідачу про час та місце проведення судового засідання повідомлялось шляхом надання телефонограми за номером телефону, зазначеному у безкоштовного витягу: НОМЕР_1, про що свідчить телефонограма, що знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тому у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна позиція викладена у Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз», як замовником, та приватним підприємством «Зета-Рент», як виконавцем, 05.08.2013 був укладений договір надання послуг № 815-13 (далі договір, а.с. 8-9).

Предметом даного договору (п. 1.1 договору ) є правовідносини, за якими замовник доручає, а виконавець приймає на себе обовязки з проведення демонтажу обєктів, що знаходяться у власності ПАТ «Луганськтепловоз», а саме: приміщення колишнього золовідстійника інв. № 000082, розташованого за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107, мазутосховища інв. № 000119, розташованого за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107-28; нафтокачки мазутного господарства інв. № 000382, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107-27; насосу ИНС-60Х231N2733 інв. № 053195, насосу ИНС-38Х220N7560 інв. № 053196, насосу ИНС-38Х88N385 інв. № 053242, які розташовані за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107, згідно із додатком № 1 «План-схема», який є невідємною частиною цього договору. Матеріали (відходи) отримані в результаті демонтажу обєктів замовник передає на платні основі виконавцю згідно специфікації № 1 (додаток № 2), яка є невідємною частиною цього договору.

За положеннями п. 2.2 договору оплата виконавцем матеріалів (відходів) здійснюється шляхом попередньої оплати 100% вартості матеріалів (відходів) на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п. 4.1 договору приймання-передача матеріалів (відходів) отриманих в результаті демонтажу обєктів відповідно до умов п. 1.1 цього договору оформлюється актом приймання-передачі матеріалів (відходів) на підставі накладних, оформлених відповідно з діючим законодавством України після сортування та зваження. Матеріали (відходи) передаються виконавцю в присутності уповноваженого представника замовника.

З наданих позивачем видаткових накладних від 08.04.2014 № 6/757, від 09.04.2014 № 7/757, від 10.04.2014 № 9/757 та від 11.04.2014 № 8/757 на загальну суму 630142 грн. 50 коп. (а.с. 16-19) вбачається, що продавець у повному обсязі виконав передбачені умовами договору зобовязання, а відповідач прийняв товар без зауважень та претензій.

Так, відповідач свої обовязки за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості відходів виконав частково в сумі 360000 грн. 00 коп. (а.с. 44), внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 270142 грн. 50 коп.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобовязань, позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Договір № 815-13 від 05.08.2013, укладений між сторонами у справі, містить в собі елементи договору надання послуг та купівлі-продажу.

Правовідносини, які склалися між учасниками судового процесу та стали підставою для звернення із вказаним позовом до суду є відносини з купівлі-продажу матеріалів (відходів).

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини першої ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Позивач виконав свої зобовязання до отримання передплати.

Поставлені позивачем матеріали були прийняті відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Так, у даному випадку поставка матеріалів є зустрічним виконанням зобовязання.

Відповідно до ч. 2 цієї статті при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Згідно ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено факт виконання позивачем взятих на себе за договором зобовязань на загальну суму 270142 грн. 50 коп.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобовязань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 270142 грн. 50 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Умовами п. 6.3 договору за порушення строків оплати, строків проведення робіт з демонтажу обєктів, строків проведення робіт з вивезення матеріалів (відходів) з території замовника, строків проведення рекультивації земель, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості від вартості цього договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф в розмірі 7% від вартості цього договору.

Позивач з посиланням на вказаний пункт договору просить стягнути з відповідача пеню за період з 05.05.2014 по 05.11.2014 в сумі 30618 грн. 63 коп. та штраф в сумі 18909 грн. 97 коп.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Статтею 216 цього ж Кодексу передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Законодавством обмежено максимально граничний розмір пені, що не було враховано позивачем при здійсненні розрахунку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», який є чинним на даний час, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення неустойки без врахування максимального граничного розміру пені обмеженого законодавством є неправильним.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає, що обґрунтованими періодами нарахування пені є 11.04.2014-11.10.2014 за накладною від 10.04.2014 № 6/757 та 12.04.2014-12.10.2014 за накладною від 11.04.2014 № 8/757, враховуючи приписи ст.ст. 538 та 693 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вказане та визначений позивачем період нарахування пені (05.05.2014 05.11.2014), суд задовольняє вимоги щодо стягнення пені за період з 05.05.2014 по 11.10.2014 за накладною від 10.04.2014 № 6/757 та з 05.05.2014 по 12.10.2014 за накладною від 11.04.2014 № 8/757.

Тому, суд дійшов до висновку, що з відповідача підлягає стягнення пеня в сумі 26454 грн. 20 коп. та штраф в сумі 18909 грн. 97 коп.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. З відповідача підлягають стягненню заборгованість в сумі 270142 грн. 50 коп., пеня в сумі 26454 грн. 20 коп., штраф в сумі 18909 грн. 97 коп. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати у сумі 4732 грн. 60 коп. покладаються на відповідача у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз до ОСОБА_1 підприємства Зета-Рент про стягнення 430199 грн. 06 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Зета-Рент, м. Луганськ, вул. Лутугінська, б. 12, код 34020247, на користь Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, б. 50 «Б», код 05763797, заборгованість в сумі 270142 грн. 50 коп., пеня в сумі 26454 грн. 20 коп., штраф в сумі 18909 грн. 97 коп. та судовий збір в сумі 4732 грн. 60 коп. Наказ видати.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано - 09.11.2016.

Суддя С.В.Вінніков

Надр. 3 прим.

1-до справи

2-позивачу за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, 52Б

3- відповідачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою: м. Луганськ, вул. Лутугінська, 12, (не направляється у звязку з тим, відповідно до листа УДППЗ Укрпошта від 16.03.2015 №511-30-100 пересилання пошти до вказаного населеного пункту тимчасово не здійснюється).