РІШЕННЯ

02 листопада 2016 року Справа № 913/1081/16

Провадження № 9/913/1081/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Аграрна Компанія», м. Київ

до Державного підприємства «Дослідне господарство «Агроспілка» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_2», с. Металіст Словяносербського району Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національна академія аграрних наук України, м. Київ

про стягнення 263 815 грн. 05 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність № 18 від 18.05.2016,

від відповідача - представник не прибув,

від 3-ої особи - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором купівлі-продажу № ПТМЦ-01/03/12-31 від 01.03.2012 в сумі 263815,05 грн., з якої: 132409,56 грн. основний борг, 116503,99 грн. інфляційні нарахування та 14901,50 грн. 3% річних.

У судове засідання прибув повноважний представник позивача.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Національна академія аграрних наук України, явку своїх представників в засідання суду не забезпечили, відзиви на позовну заяву не надали, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Оскільки відповідач у справі знаходиться на території проведення АТО інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчать роздруковані сторінки з мережі Інтернет (а.с. 28, 36).

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасників судового процесу, зокрема, відповідача який знаходиться на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Крім того, на запит суду Національний науковий центр «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_2» листом № 1-04/1019 від 28.10.2016 повідомив господарський суд про те, що Державне підприємство «Дослідне господарство «Агроспілка» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_2» як самостійна юридична особа безпосередньо підпорядковане Національному науковому центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_2» та знаходиться у віданні Національної академії аграрних наук України; що у звязку з проведенням воєнних дій на території його місцезнаходження та неможливістю здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства наказом в.о. директора № 42 від 16.06.2014 призупинена його діяльність; що на даний час на Державному підприємстві «Дослідне господарство «Агроспілка» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_2» не призначений керівник чи особа, яка виконує його обовязки; що згідно з фінансовою звітністю про результати фінансово-господарської діяльності господарства за І квартал 2014 року кредиторська заборгованість Державного підприємства «Дослідне господарство «Агроспілка» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_2» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Аграрна Компанія» станом на 01.04.2014 відображена в бухгалтерському обліку в розмірі 1915,8 тис. грн. До листа був доданий перелік кредиторів Державного підприємства «Дослідне господарство «Агроспілка» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_2», відповідно до якого за відповідачем обліковується кредиторська заборгованість перед позивачем, в тому числі за дизпаливо, ЗЗР, горох в сумі 1915,8 тис. грн.

Оцінивши обставини справи та наявні в ній докази, вислухавши доводи представника позивача, судом встановлено наступне.

01 березня 2012 року між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу № ПТМЦ-01/03/12-31 (а.с. 12-13) (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач (продавець) зобов'язався передати у власність відповідачу (покупцеві) товарно-матеріальні цінності, згідно зі специфікаціями на кожну окрему партію, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався їх прийняти та оплатити на умовах даного договору.

За умовою п. 2.1 договору ціна, кількість, асортимент товару, базис та умови поставки зазначаються у специфікаціях на кожну окрему партію товару, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.4 договору оплата за товар має бути здійснена протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури згідно із замовленням покупця.

На виконання умов договору позивач за видатковою накладною № 1196 від 25.06.2012 (а.с. 15) поставив відповідачу товарно-матеріальні цінності (ТМЦ) на суму 132409,56 грн., згідно зі специфікацією (додаток № 1 до договору) кінцева дата оплати товару 28.12.2012.

У порушення умов договору, відповідач свої грошові зобов'язання не виконав, на час розгляду справи заборгованість за договором складає 132409,56 грн., що підтверджується й підписаним сторонами актом звірення розрахунків (а.с. 17).

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем за період з 29.12.2012 по 28.09.2016 нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 116503,99 грн. та 3 % річних в сумі 14901,50 грн., згідно розрахунку (а.с. 6).

Під час судового розгляду справи доказів повної або часткової сплати суми боргу за договором відповідачем надано не було.

Заперечень на позов відповідач під час судового розгляду справи не надав, а також не скористався правом участі у судовому засіданні свого представника.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі спірний договір є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

У відповідності з вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував інфляційні втрати за період з 29.12.2012 по 28.09.2016 року в сумі 116503,99 грн.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

При застосуванні індексу інфляції індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, період нарахування інфляції за цією справою має бути визначений з січня 2013 року по серпень 2016 року включно і становити 117 252,98 грн.

Оскільки позивач заявив до стягнення меншу суму, вимога про стягнення інфляційних втрат в розмірі 116503,99 грн. підлягає задоволенню.

Обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню є вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 14901,50 грн.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, натомість відповідачем це не спростовано та не доведено іншого.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають повному задоволенню з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача, Державного підприємства «Дослідне господарство «Агроспілка» Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_2», 93733, Луганська область, Словяносербський район, с. Металіст, вул. Октябрьська, буд. 14, код 34201917, на користь позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Компанія», 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12, код 37469662, борг в сумі 132409,56 грн., інфляційні нарахування в сумі 116503,99 грн. та 3% річних у сумі 14901,50 грн., загалом - 263815,05 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 3957,24 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 04.11.2016.

Суддя А.Г. Ворожцов