КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа№ 910/8162/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не зявились,

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Експохім-Олтіг Груп на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/8162/16 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Експохім-Олтіг Груп

до Публічного акціонерного товариства Оболонь

про стягнення 133835,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення грошових коштів в сумі 133835,45 грн., а саме пені в сумі 21084,87 грн., інфляційного збільшення суми боргу в сумі 109197,77 грн. та 3% річних в сумі 3552,81 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/8162/16 позовні вимоги задоволено частково.

Рішення суду мотивоване тим, що з 23.12.2014р. та 10.01.2015р. (відповідно) розпочинається перебіг строку позовної давності, який спливає згідно з ч.6 ст.232 ГК України з 23.12.2015р. по 10.01.2016р. (відповідно), а з позовом до суду Позивач звернувся 28.04.2016р., тобто з порушенням строку позовної давності, встановленого законом.

Згідно з ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд прийшов до висновку, що пеня, нарахована за період з 28.04.2015р. по 23.06.2015р. за видатковими накладними № РН-0001888 від 08.12.2014р., № РН-0001997 від 26.12.2014р., задоволенню не підлягає у зв'язку зі спливом позовної давності.

ОСОБА_2 того, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню збитки від інфляції у сумі 109197,77 грн. та 3 % річних у сумі 3541,23 грн., тобто у меншій сумі, ніж вказано у розрахунку Позивача, оскільки ним невірно проведено нарахування 3% річних по видатковій накладній №РН-0001888 від 08.12.2014р. за період прострочення з 08.02.2015р. по 20.05.2015р.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у частині відмови у стягненні пені за договором поставки №11-ОПП у розмірі 21084,87 грн., прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги про стягнення на користь Позивача пені в зазначеній сумі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що строк позовної давності в один рік враховується окремо щодо кожного дня, за який нараховується пеня в рамках 6 місяців з моменту, коли зобовязання мало бути виконано.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2016р. прийнято апеляційну скаргу до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.09.2016р.

Розпорядженням від 13.09.2016р. у звязку з перебуванням судді Ільєнок Т.В. яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Станіка С.Р., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. прийнято справу до провадження визначеним складом суду та призначено до розгляду на 13.09.2016р.

В судовому засіданні 13.09.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва на 27.09.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. в звязку з відрядженням судді-доповідача ОСОБА_3 з 26.09.2016р. по 30.09.2016р., призначено нову дату розгляду справи на 11.10.2016р.

В судовому засіданні 11.10.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва на 25.10.2016р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

03.01.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір поставки №11-ОПП, відповідно до якого Позивач зобовязується передати (поставити) в обумовлений строк (строки) Відповідачу товар (товари), а Відповідач зобовязується прийняти й оплатити вказаний товар (товари) у кількості, якості й асортименті, зазначених у додаткових угодах, додатках до договору, специфікаціях, заявках, що виставляються Відповідачем і є частиною цього договору з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п.2.1 договору ціни за одиницю товару, що постачаються Позивачем згідно замовлень Відповідача є договірними, остаточно узгоджуються та вказуються сторонами у додаткових угодах, додатках до договору (специфікаціях) на поставку партії товару і є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п.3.1, 3.2 договору поставка товарів здійснюється на умовах DDP, місце поставки склад Відповідача, розташований за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, буд. 3. Право власності на поставлені товари переходить до Відповідача в момент отримання товару від Позивача у пункті поставки товару на складі Відповідача за адресою м. Київ, вул. Богатирська, буд. 3.

Згідно з п.4.1 строк поставки товару зазначається в додаткових угодах, додатках до договору (специфікаціях) чи інших аналогічних документах, що є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п.4.3 договору передача товару від Позивача Відповідачу здійснюється за видатково-прибутковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. На загальну вартість товару нараховується ПДВ за ставкою, встановленою чинним законодавством. Дата, вказана Відповідачем у видатково-прибутковій накладній про прийняття товару, є датою поставки товару Позивачем.

Згідно з п.7.1, 7.2 договору оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача, на підставі рахунків-фактур або видаткових накладних, або товаро-супровідних накладних, в термін, що не перевищує 60 календарних днів з дати постачання товар.

Відповідно до п.10.1 договору цей договір вступає в дію з дати його укладання обома сторонами і діє до 31.12.2014р., а в частині здійснення розрахунків до повного виконання зобовязань.

В подальшому додатковою угодою №4 від 12.06.2014р. до договору сторони погодили, що предметом поставки є кислота молочна 80% (Galactic, країна виробник Бельгія) та лимонна кислота (моногідрат) та інша хімічна продукція, а додатковою угодою №7 від 13.11.2014р. встановили, що оплата за товар здійснюється шляхом переказу грошових коштів, в термін, що не перевищує 14 календарних днів з дати поставки товару.

13.11.2014р. між Позивачем та Відповідачем була укладена додаткова угода №7 до договору поставки №11-ОПП від 03.01.2014р. відповідно до якої сторони домовились що оплата за товар здійснюється шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Позивача, що вказаний в реквізитах Позивача в цьому договорі, в термін, що не перевищує 14 календарних днів з дати поставки партії товару.

Відповідно до п.6 додаткової угоди, дана додаткова угода №7 до договору №11-ОПП від 03.01.2014р. поставки набирає чинності з моменту її підписання та скріплення печатками сторонами та діє протягом строку її договору.

На виконання умов договору Позивач поставив Відповідачеві товар на загальну суму 767059,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000054 від 21.01.2014р. на суму 104371,20 грн., видатковою накладною №РН-0001274 від 08.09.2014р. на суму 121593,60 грн., видатковою накладною №РН-0001492 від 01.10.2014р. на суму 118425,60 грн., видатковою накладною №РН-0001765 від 13.11.2014р. на суму 140889,60 грн., видатковою накладною №РН-0001888 від 08.12.2014р. на суму 140889,60 грн., видатковою накладною №РН-0001997 від 26.12.2014р. на суму 140889,60 грн.

Проте, Відповідачем оплата отриманого товару була здійснена з порушенням строків оплати, визначених договором поставки та додатковою угодою №7.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З встановлених судом обставин вбачається, що в між сторонами був укладений договір поставки, відповідно до умов якого Позивачем була здійснена поставка товару на суму 767059,20 грн., проте Відповідачем здійснена оплата товару з порушенням строків, передбачених договором. В звязку з порушенням зобовязань Відповідачем Позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 3552,81 грн. та збитки від інфляції в сумі 109197,77 грн.

Перевіривши нарахування Позивача, враховуючи, що Позивачем по накладній дійсно не враховано платіж на суму 20000,00 грн. проведений 28.05.2016р., апеляційний суд вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме 3% річних в сумі 3495,21 грн. та інфляційні втрати в сумі 109163,81 грн.

Згідно з ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся з вказаним позовом, згідно з штампом органу поштового звязку на конверті, який був направлений до канцелярії господарського суду міста Києва 28.04.2016р.

Таким чином, оскільки право Позивача нараховувати пеню виникло з дня порушення Відповідачем зобовязання сплатити отриманий товар та припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то суд приходить до висновку, що позовна давність в один рік сплила щодо вимог про стягнення неустойки у період до 28.04.2015р. включно.

Тобто, за видатковою накладною №РН-0001888 від 08.12.2014р. Відповідач повинен був здійснити оплату отриманого товару в термін що не перевищує 14 календарних днів з дня поставки партії товару, а саме до 22.12.2014р. З 23.12.2014р. у Позивача виникло право нараховувати пеню, яке припинилось через 6 місяців - 22.06.2015р.

За видатковою накладною №РН-0001997 від 26.12.2014р. Відповідач повинен був здійснити оплату отриманого товару в термін що не перевищує 14 календарних днів з дня поставки партії товару, а саме до 09.01.2015р. З 10.01.2015р. у Позивача виникло право нараховувати пеню, яке припинилось через 6 місяців - 09.07.2015р.

Враховуючи строк позовної давності в один рік, а також дату звернення Позивача з вказаним позовом (28.04.2016р.), Позивач має право на стягнення пені нарахованої за період з 29.04.2015р. по 22.06.2015р. (строк припинення нарахування пені) та 24.06.15р. (строк визначений Позивачем) відповідно.

За вказаних обставин суд вважає за можливе задовольнити вимогу Позивача про стягнення з Відповідача пені в сумі 19695,27 грн. за розрахунком суду, виходячи зі строків початку її перебігу, з врахуванням строку позовної давності відповідно до ст.258 Цивільного кодексу України, та строків нарахування, заявлених Позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню частково, а рішення господарського суду міста Києва відповідній зміні.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Експохім-Олтіг Груп на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/8162/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/8162/16 змінити, викласти резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Експохім - ОСОБА_4 (01135, АДРЕСА_1; ) до Публічного акціонерного товариства Оболонь (МСП 04655, м. Київ, вул. Богатирська, 3; ) задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Оболонь (МСП 04655, м. Київ, вул. Богатирська, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Експохім - ОСОБА_4 (01135, АДРЕСА_1; ) пеню в сумі 19695 (девятнадцять тисяч шістсот девяносто пять) грн. 27 коп., втрати від інфляції у сумі 109163 (сто дев'ять тисяч сто шістдесят три) грн. 81 коп., 3% річних у сумі 3495 (три тисячі чотириста девяносто пять) грн. 21 коп., 1985 (одна тисяча девятсот вісімдесят пять) грн. 32 коп. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити»

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Оболонь (МСП 04655, м. Київ, вул. Богатирська, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Експохім - ОСОБА_4 (01135, АДРЕСА_1; ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 2057 (дві тисячі пятдесят сім) грн. 52 коп.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.Р. Станік

ОСОБА_1