ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2016 р. Справа № 917/2111/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Камишева Л.М., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2;

треті особи не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №2749П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року по справі №917/2111/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Криворізький залізорудний комбінат" м. Кривий ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Укртатнафта, м. Кременчук, Полтавська обл.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Публічне акціонерне товариство Транснаціональна Фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта, м. Кременчук, Полтавська обл.

2. Державне підприємство Придніпровська залізниця, м. Дніпропетровськ

про стягнення 209345,98 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року по справі №917/2111/15 (суддя Бунякіна Г.І.) у позові відмовлено.

Додатковим рішенням від 09.09.2016 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Криворізький залізорудний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Укртатнафта 10164 витрат за проведення судової експертизи.

Позивач з рішенням не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Укртатнафта надало заперечення на апеляційну скаргу, в яких просило рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Будучи належним чином повідомленим про дату і місце судового розгляду, треті особи у судове засідання не зявились, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату і місце судового розгляду були повідомлені належним чином ухвалою суду від 17.10.2016 року.

Від інших учасників процесу відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального Кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Як досліджено судом першої інстанції, 28.12.2011 року між публічним акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (постачальник) укладено договір № 3858/2/2118 поставки нафтопродуктів (далі - Договір).

На виконання умов пункту 3.5 Договору позивач платіжним дорученням №13829 від 14.09.2012 року перерахував на користь ОСОБА_3 "Укртатнафта" 2 236 327,35 грн. передоплати за дизельне паливо згідно рахунку постачальника № 93117275 від 13.09.2012 року.

Оскільки згідно з пунктом 4.2 Договору при відвантаженні залізничним транспортом товаровідправником за Договором є ТОВ "Торговий дім "Укртатнафта", останнє 20.09.2012 року за залізничними накладними № 43107127 та № 43107150 відвантажило на адресу ПАТ "Кривбасзалізрудком" дизельне пальне в двох цистернах масою 90,15 тонн вартістю 991 829,98 грн. (згідно виписаного ПАТ "Укртатнафта" супровідного рахунку - фактури № 26296 від 20.09.2012 року).

На станції П'ятихатки державного підприємства "Придніпровська залізниця" 24.09.2012 року за наслідками проведеного контрольного зважування вагоно-цистерн № 72804529 та № 72849649, в яких надійшло дизельне пальне за вищевказаними залізничними накладними, встановлено відхилення маси наявного дизельного пального від маси, зазначеної товаровідправником в залізничних накладних.

Про виявлену нестачу ДП "Придніпровська залізниця" складено комерційні акти Форми ГУ-22 № 039514/21 та № 039515/22 від 24.09.2012 року, в яких констатовано факт нестачі та зазначено, що ЗПП відправника справні, витікання вантажу та доступу до вантажу немає.

Після надходження товару на адресу позивача 27.09.2012 року комісією останнього проведено приймання товару за кількістю шляхом зважування, під час якого також виявлено нестачу пального в загальній кількості 19,60 тонн, про що свідчить акт № 6-2 від 27.09.2012 року про нестачу пального в цистерні № 72849649 в кількості 7,65 тонн та акт № 6-3 від 27.09.2012 року про нестачу пального в цистерні № 72804529 в кількості 11,95 тонн.

Про виявлену нестачу на виконання пункту 6.5 Договору позивачем 27.09.2012 року направлено телеграму на адресу ТОВ "Торговий дім "Укртатнафта" про виклик повноважного представника для участі в прийманні дизельного пального за кількістю та складання двохстороннього акту про фактичну кількість поставленого пального.

Комісією ПАТ "Кривбасзалізрудком" за участю представника ТОВ "Торговий дім "Укртатнафта" за результатами приймання дизельного пального 28.09.2012 року було складено двосторонній акт № 32 Форми № 5-НП, яким встановлено розмір фактичної нестачі з врахуванням норми природних втрат та похибки в кількості 19,028 тонн. У даному акті зазначено, що на вагоно-цистерні № 72804529 запірно-пломбувальний пристрій "Варта-Універсал МІ" № С828907 має видимі сліди пошкодження тросу, а на вагоно-цистерні № 72849649 при відкручених барашках без зняття ЗПП присутня сегментна щілина 2,5-3 см; при піднятті кришки на буртику горловини є свіжі сліди пошкодження металу у вигляді вм'ятин і потертостей; трос запірно-пломбувального пристрою "Варта-Універсал МІ" №С828916 має різкий перегиб.

Оскільки відповідно до пункту 6.4. Договору претензії по нестачі товару подаються до вантажовідправника, позивач звертався із претензіями № 53-02/10577 від 04.10.2012 року та № 53-02/8590 від 29.10.2013 року до відповідача. Останній відреагував листом № 23ю/157 від 12.12.2013 року, яким послався на наявність видимих слідів механічного впливу на ЗПП, що може бути наслідком несанкціонованого доступу до вантажу під час слідування залізничними шляхами, тобто, під час перевезення.

Позивач, посилаючись на ті обставини, що цистерни №72849649 та №72804529 надійшли на адресу ПАТ "Кривбасзалізрудком" у справному стані, ЗПП не пошкоджені, вантаж під час перевезення супроводжувався, зазначає, що комерційні акти залізниці та двосторонній акт вантажоодержувача та вантажовідправника свідчать про неправильне зазначення маси вантажу вантажовідправником у перевізних документах та недовантаження товару.

Враховуючи те, що за дизельне пальне в кількості 90,15 тонн позивачем у повному обсязі сплачено постачальнику ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (виходячи з його договірної вартості 9 168,33 грн. за одну тонну без ПДВ), то нестача дизельного пального в кількості 19,028 тонн, яка була виявлена на станції П'ятихатки, завдала ПАТ "Кривбасзалізрудком" матеріальні збитки у розмірі 209 345,98 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виходив з наступного.

Позивач стверджує, що дизельне пальне в кількості 90,15 тонн договірною вартістю 9 168,33 грн. за одну тонну без ПДВ позивачем оплачено у повному обсязі, однак, відповідачем поставлено не у повному обсязі. Як на доказ позивач посилається на комерційні акти форми ГУ-22 № 039514/21 та № 039515/22 від 24.09.2012 року, а також акти № 6-2 та № 6-3 від 27.09.2012 року про нестачу пального.

Згідно з п. 2.2.1 Договору укладення договору перевезення із залізницею є обов'язком ТОВ "Торговий дім "Укртатнафта".

Відповідно до п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Отже, факт укладення договору перевезення ТОВ "Торговий дім "Укртатнафта" із залізницею підтверджується залізничними накладними № 43107127 та № 43107150 від 20.09.2012 року.

За викладеного, ТОВ "Торговий дім "Укртатнафта" вважається таким, що належним чином виконало свої обов'язки в частині надання послуг по оформленню і відвантаженню нафтопродуктів, з моменту приймання вантажу до перевезення (момент приймання вантажу визначається відміткою залізниці в накладній) згідно підпункту d) п. 4.1.1 Договору.

Згідно з Договором ПАТ "Укртатнафта" здійснює передачу нафтопродукту ТОВ "Торговий дім "Укртатнафта" шляхом завантаження в залізничні цистерни.

У відповідності до технології наливу нафтопродуктів на естакаді наливу ПАТ "Укртатнафта" після комісійного огляду завантажених вагоно-цистерн вони залюковуються та опломбовуються в присутності прийомоздавальника станції Кагамлицька та стрільця ВОХР залізниці. При цьому складається відомість запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП).

З матеріалів справи вбачається, що заповнені нафтопродуктами вагоно - цистерни № 72804529 та № 72849649 залюковані, опломбовані та зважені на повірених у встановленому порядку електронних вагах в присутності прийомоздавальника ст. Кагамлицька та стрільця ВОХР, про що складено відомість запірно - пломбувальних пристроїв (ЗПП). Факт відповідності маси дизельного палива, зазначеної в перевізних документах, масі фактично завантаженій ПАТ "Укртатнафта" у вагоно-цистерни № 72804529 та №72849649 підтверджується також відвантажувальною відомістю від 20.09.2012 р. та квитанціями зважування від 20.09.2012 р. на електронних вагах вантажопідйомністю 200 тонн -"Вимірювальна система зважування залізничних вагонів (составів) у русі "TRAPPER SCALEX" № 0400700".

Наведене свідчить, що при відправленні спірних вагоно-цистерн в них була саме така кількість нафтопродуктів, яка вказана у супровідних документах.

У рішенні судом встановлено, що нестача нафтопродуктів виявлена 24.09.2012 року на станції П'ятихатки державного підприємства "Придніпровська залізниця" за наслідками проведеного контрольного зважування вагоно-цистерн № 72804529 та № 72849649, в яких надійшло дизельне пальне за вищевказаними залізничними накладними. При цьому, у складених комерційних актах Форми ГУ-22 № 039514/21 та № 039515/22 від 24.09.2012 року зазначено, що ЗПП відправника справні, витікання вантажу та доступу до вантажу немає.

Але 28.09.2012 року комісією ПАТ "Кривбасзалізрудком" за участю представника ТОВ "Торговий Дім "Укртатнафта" складено двосторонній акт №32 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю форми № 5-НП, згідно якого розмір фактичної нестачі з урахуванням норми природних втрат та похибки склав 19,028 тонн.

Указаним актом встановлено також, що на вагоно-цистерні № 72804529 запірно - пломбувальний пристрій "Варта-Універсал МІ" № С828907 має видимі сліди пошкодження тросу, а на вагоно-цистерні № 72849649 при відкручених барашках без зняття ЗПП присутня сегментна щілина 2,5-3 см; при піднятті кришки на буртику горловини є свіжі сліди пошкодження металу у вигляді вм'ятин і потертостей; трос запірно - пломбувального пристрою "Варта -Універсал МІ" № С828916 має різкий перегиб.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, для зясування наявності факту будь-якого зовнішнього втручання в конструкцію запірно - пломбувальних пристроїв на вагон-цистернах № 72804529, № 72849649 після їх накладення та наявність пошкоджень на внутрішній поверхні циліндрів, причин, характер та результат таких пошкоджень місцевим судом призначалась судова трасологічна експертиза, за висновком якої вбачається, що після встановлення (навішування) запірно - пломбувальні пристрої "Варта-Універсал М" № С828916 УЗ та № 0828907 УЗ були пошкоджені - здійснювалися дії спрямовані на натягування/розтягування запірних канатів після їх встановлення (навішування). Про що свідчать краплевидні сліди від кульок сепараторів на внутрішніх поверхнях циліндрів, слідів від кульок сепараторів на поверхнях запірних канатів, слідів ковзання на поверхнях запірних канатів, залишкової деформації запірних канатів та головок зі стрижнями.

Однак, оскільки доступу до обєктів дослідження (вагоно-цистерн) судовому експерту надано не було, відсутня й можливість встановити чи свідчать вказані пошкодження про доступ до вантажу, а також чи утворилися пошкодження при взаємодії будь-яких предметів та запірно-пломбувальних пристроїв "Варта-Унівесал-М" № С828907, № С828916 або з пломбувальною провушиною заливної горловини люка вагоно-цистерни, на яку встановлено запірно-пломбувальний пристрій (ЗПП).

Відповідно до частини 3 ст. 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (п. 4 ст. 611 Цивільного кодексу).

Згідно із ст. 218 Господарського кодексу України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 Господарського кодексу України).

Статтею 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків (ст. 226 Господарського кодексу України).

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання згідно із частинами 2 та 3 ст. 623 Цивільного кодексу України, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Отже, підставою для настання цивільно-правової відповідальності за завдання збитків є правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: шкоду, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв'язок між ними; вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності. Тобто, для застосування деліктної відповідальності до відповідачів необхідною умовою є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки особи, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем будь-якого зобов'язання щодо відвантаження дизельного пального, а відтак позивачем не доведено факт передачі відповідачем перевізнику дизельного пального в кількості, меншій, ніж зазначено у перевізних документах.

Отже, позивачем не доведено чотирьох складових правопорушення відповідно до чинного законодавства (наявність неправомірної поведінки відповідача, безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками і розміром відшкодування) з боку відповідача щодо понесених позивачем збитків, визначених як ціна позову.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції апелянтом не надано ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів, які б спростували висновки, викладені в рішенні господарського суду першої інстанції, та всупереч вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не доведені ті обставини, на які апелянт посилався, як на підставу своїх вимог.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами.

Таким чином, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 п. 1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року по справі №917/2111/15 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 07.11.2016 року

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Шепітько І.І.