ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.11.2016 р. Справа № 914/1380/16

За заявою: Львівського міського комунальне підприємство Львівтеплоенерго, м.Львів

про: розстрочку виконання судового рішення у справі № 914/1380/16

За позовною заявою: Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі 5 660 051,99 грн.

Суддя Ділай У.І.

При секретарі Климишин Ю.О.

Представники

Від заявника: не зявився.

Від позивача: ОСОБА_1 представник ( Довіреність №177/16 від 27.04.2016 р.)

На розгляд господарського суду Львівської області поступила заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області у справі № 914/1380/16.

Ухвалою суду від 26.10.2016 р. заяву прийнято та призначено судом до розгляду на 08.11.2016 р.

07.11.2016р. від позивача через канцелярію суду поступили Заперечення на заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду у справі №914/1380/16, в якій зазначив наступне. Боржником не надано належних доказів, які б свідчили про фактичну неможливість виконання судового рішення (наприклад, банківських виписок про відсутність коштів на банківських рахунках та довідок про відсутність майна, на яке можна звернути стягнення та інше).

Крім «винятковості випадків» (ст. 121 ГПК України), пунктом 2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.09.96 N02-5/333 «Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України», вказано, що вирішуючи питання про відстрочку/розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін. Господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність Інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувана при затримці виконання рішення.

ДК «Газ України» не є газовидобувною компанією. Інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку з своїх контрагентів у ДК «Газ України» не існує. Кошти, що надходять до ДК «Газ України», перераховуються до Державного

бюджету України, а також спрямовуються на погашення державного боргу перед іноземними постачальниками за поставлений природний газ.

Враховуючи все вище наведене, позивач просить суд відмовити в задоволенні заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2016р. у справі №914/1380/16.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив та заперечив проти задоволення заяви боржника про розстрочку виконання рішення.

Як зазначено у заяві про розстрочку виконання рішення, товариство перебуває у складному фінансовому становищі, що значно утруднює виконання рішення суду.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» є монополістом з надання послуг опалення та гарячого водопостачання, зупинення діяльності підприємства через фінансовий тягар спричинений примусовим виконанням рішення (в зв'язку і одночасним проведенням виконавчих дій на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та ПАТ НАК «Нафтогаз України») є недопустимим.

При цьому, ЛМКП «Львівтеплоенерго» проводить усі можливі заходи щодо стягнення заборгованості за надані послуги з опалення га гарячого водопостачання, і як наслідок планує отримати від боржників кошти, які будуть спрямовані на погашення заборгованості перед ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України».

Проведення виконавчих дій, накладення стягнення на майно підприємства унеможливлює його господарську діяльність, що створить реальну загрозу банкрутства останнього, що в свою чергу призведе до аварійної ситуації в опалювальний період.

Як зазначив боржник, тариф на послуги з теплопостачання та централізованого опалення, що діє у м. Львові, є економічно необґрунтованим. ЛМКП «Львівтеплоенерго» не те, що не отримує прибутку від здійснення своєї діяльності, а й не покриває фактичної виробничої собівартості виробленої теплової енергії та наданих послуг. Нерегулярно з бюджету отримується субвенція на погашення заборгованості з річниці в тарифах у зв'язку із невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Проте, така субвенція, спрямована лише на покриття затрат на вироблення теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для категорії «населення». Тобто, не відшкодовується різниця в тарифах. затверджених для категорії споживачів «бюджетні органи/установи/організації», прибуток підприємство, відповідно, також не отримує.

У зв'язку з цим, підприємство не має змоги вчасно розраховуватися за поставлений державною компанією газ, і через збитковість затверджених державою тарифів, змушене нести непомірні додаткові витрати: сплачувати на користь Позивача десятки мільйонів гривень пені, інфляційних втрат, 3% річних, а також сплачувати, відповідно, мільйони гривень виконавчого збору на користь державної виконавчої служби.

За повідомленням відповідача, для уникнення банкрутства теплопостачальних підприємств, у зв'язку з ситуацією, що склалася, було запроваджено на законодавчому рівні процедуру погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Виконавчі провадження було зупинено на підставі попередньої редакції ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, у травні 2015 року до Закону України «Про виконавче провадження» було внесено зміни: не зупиняються виконавчі провадження стосовно стягнення заборгованості на користь НАК «Нафтогаз України» та її дочірніх компаній.

На даний момент одночасно відновлено усі виконавчі провадження, зокрема, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Львівській області, Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. По даних виконавчих провадженнях арештовано усі рахунки ЛМКП «Львівтеплоенерго» в банківських установах, винесено постанови про арешт майна та заборону його відчуження. На підтвердження надано копії постанов про арешт коштів боржника та постанови про відкриття виконавчою провадження, винесені в 2016 році.

На думку відповідача, одночасне проведення виконавчих дій по всіх провадженнях може суттєво вплинути на фінансовий стан підприємства, яке надає послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання у м. Львові.

Також у своїй заяві боржник вказує на дебіторську заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» за 1 півріччя 2016 року контрагентів перед підприємством у розмірі 110 903 тис. грн. При цьому, згідно Звіту про фінансові результати за І півріччя 2016 року, підприємство отримало збитку на 51 447 тис. грн.

Накладення стягнення на майно підприємства унеможливить його господарську діяльність, що створить реальну загрозу банкрутства останнього, що в свою чергу призведе до аварійної ситуації в опалювальний період.

Невідповідність затверджених тарифів на теплову енергію і послуги і теплопостачання реальним витратам на ведення господарської діяльності компенсується державною нерегулярно, та й тільки в частині споживачів категорії «населення», що І призвело до зростання кредиторської заборгованості.

Враховуючи все наведене, заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2016р. у справі №914/1380/16 на 12 місяців з оплатою рівними частками щомісяця.

При прийнятті ухвали суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Також, підставою для розстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений господарським судом. Вказана заява розглядається за правилами ГПК України, тому заявник повинен надати докази наявності обставин, що передбачені ст. 121 ГПК України.

Крім того, у п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Вказана частина статті визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим. ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Таким чином, в основу судового акту про надання, зокрема, розстрочки виконання рішення суду, має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Розстрочка виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Розстрочка має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Також з матеріалів справи вбачається, що боржником частково погашено заборгованість за рішенням господарського суду Львівської області 28.04.2011 р. по справі №5015/2051/11, яка станом на 25.08.2015 р. становить 10 466 744,69 грн., що підтверджується листом ДК Газ України НАК Нафтогаз України №31/13-3224 від 25.08.2015 р. та не заперечується божником, тобто боржник не уникає виконання вказаного рішення, а також те що ЛМКП Львівтеплоенерго забезпечує опалення та гарячу воду бюджетним установам, організаціям, населенню та іншим споживачам.

На переконання суду, виконання рішення у встановлений строк, без надання розстрочки може спричинити негативні наслідки для підприємства боржника, зокрема, унеможливить господарську діяльність підприємства, що створить реальну загрозу платоспроможності підприємства, що в свою чергу призведе до аварійної ситуації в опалювальний період. Надання розстрочки дозволить уникнути припинення функціонування підприємства, надасть змогу останньому активізувати діяльність з проведення підготовки до опалювального сезону та надання послуг з теплопостачання.

Враховуючи наведене у заяві ЛМКП «Львівтеплоенерго», додані заявником докази, з метою надання можливості добровільного виконання заявником судового рішення суд врахував матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, та інші обставини справи, і вирішив заяву ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволити частково, а саме, розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2016р. у справі №914/1380/16 на 6 місяців з оплатою рівними частками щомісяця.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2016р. у справі №914/1380/16 задоволити частково.

2. Розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2016р. у справі №914/1380/16 наступним чином:

- з 09.11.2016 р. по 09.04.2016 р. - щомісячно по 855 389,81 грн. ;

- з 09.04.2016 р. по 09.05.2016 р. 855 389,82 грн.

Суддя Ділай У.І.