ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 листопада 2016 року Справа № 921/703/15-г/18
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівКартере В.І. Козир Т.П.
розглянувши матеріали касаційної скарги Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня"
на рішення від на додаткове рішення від та на постанову відГосподарського суду Тернопільської області 18.05.2016 Господарського суду Тернопільської області 26.05.2016 Львівського апеляційного господарського суду 01.09.2016
у справі№ 921/703/15-г/18
Господарського судуТернопільської області
за позовомПершого заступника прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області
до1. Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" 2. Відділу державної реєстрації Борщівської районної державної адміністрації
провизнання недійсними окремих положень статуту та скасування запису в Єдиному державному реєстрі
ВСТАНОВИВ:

Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016, додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 у справі № 921/703/15-г/18.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні (сторонам) у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Вищий господарський суд України встановив, що скаржником не надано доказів надсилання копії касаційної скарги позивачу у даній справі - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Тернопільській області, що є підставою, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

Крім того, статтею 110 ГПК України встановлено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Відповідно до частини третьої ст. 105 ГПК України постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно з п. 5 частини першої ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Оскаржувана постанова була винесена 01.09.2016, двадцятиденний строк на її оскарження закінчився 21.09.2016 (середа), в той час, як скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою 26.09.2016 (що вбачається зі штемпеля поштового відділення зв'язку на конверті, в якому була надіслана касаційна скарга), тобто скаржник звернувся з касаційною скаргою із пропуском двадцятиденного строку для її подання, чим порушив вищенаведені норми ГПК України.

З клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня" до Вищого господарського суду України не звертався. Водночас, відсутність у касаційній скарзі причин пропуску строку касаційного оскарження унеможливлює відновлення пропущеного строку й за ініціативою суду.

Наведене є підставою, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016, на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2016 та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 у справі № 921/703/15-г/18 підлягає поверненню скаржнику відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути Міжгосподарському пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016, на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2016 та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 у справі № 921/703/15-г/18.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіВ.І. КАРТЕРЕ
Т.П. КОЗИР