ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. Справа № 5023/2756/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І. В., суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Тихий П.В.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників:

ініціюючого кредитора ПП "АЗЧ Постач" - Шишлов О.М. за довіреністю від 20.08.2016 р.,

кредитора ПП "Юнітрейд Плюс" - Курячий О.П. за довіреністю від 01.11.2016 р.,

боржника - Соловей Г.В. за довіреністю від 26.09.2016 р.,

Головного територіального управління юстиції у Харківській області - Каштан М.В. за довіреністю №55 від 03.02.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", м. Харків (вх.№2682 Х/2-8)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.09.2016 р. у справі № 5023/2756/11

за заявою Приватного підприємства "АЗЧ Постач", м. Харків,

до Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", м. Харків,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.09.2016 по справі 5023/2756/11 (суддя Яризько В.О.) задоволено заяву приватного підприємства "Юнітрейд плюс" про заміну кредитора.

Здійснено заміну кредитора боржника Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", а саме Іноземного підприємства "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" на його правонаступника Приватне підприємство "Юнітрейд Плюс".

Ухвалено внести зміни до реєстру вимог кредиторів по справі № 5023/2756/11, здійснивши заміну кредитора Іноземного підприємства "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" на його правонаступника Приватне підприємство "Юнітрейд Плюс" з сумою вимог 40539913,11 грн. - четверта черга.

ДП "Харківський завод шампанських вин" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Приватному підприємству "Юнітрейд Плюс" у задоволенні клопотання про заміну кредитора у справі №5023/2756/11.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013р. не містять положень, що надають змогу замінити кредитора в справі про банкрутство. Крім того, зауважує на тому, що укладена між ІП ТД "ХЗШВ" та ПП "Юнітрейд плюс" угода №140116 від 14.01.2016 за своїм змістом та умовами фактично є договором факторингу, а отже, ІП ТД "ХЗШВ" ІП ТД "ХЗШВ" відступив право грошової вимоги всупереч приписів Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послугу та положенням ст. 1077, ст. 1078 ЦК України, оскільки особою, яка відступає право грошової вимоги може бути банк або фінансова установа, якою ІП ТД "ХЗШВ" не є. До того ж, скаржник зазначає, що укладений договір уступки права вимоги може завдати шкоди інтересам ДП "ХЗШВ", оскільки останнє є кредитором у справі про банкрутство ІП ТД "ХЗШВ".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.10.2016 року.

12.10.2016 кредитором - ПП "АЗЧ Постач" через канцелярію суду апеляційної інстанції надано клопотання (вх. №10376) про припинення апеляційного провадження у справі №5023/2756/11 з перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 15.09.2016 р. з огляду на те, що нормами Господарського процесуального кодексу та приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника" не передбачено можливості оскарження ухвали про заміну кредитора.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.10.2016 розгляд справи відкладено на 01.11.2016, зобов'язано ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" та ПП "Юнітрейд Плюс" надати суду документальні докази, що підтверджують виконання сторонами умов п. 5 договору №140116 відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2016, а саме, порядку та умов здійснених розрахунків між сторонами. Відзив на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції по справі зобов'язано надати розпорядника майна ДП "Харківський завод шампанських вин".

28.10.216 розпорядником майна ДП "Харківський завод шампанських вин" Стєбєлєвим А.М. через відділ документального забезпечення суду надано відзив (пояснення) на апеляційну скаргу (вх. №10940), в якому він зауважує на тому, що заміна кредитора у справі може призвести до неможливості укладення мирової угоди, як подальшої стадії у справі про банкрутство ДП "Харківський завод шампанських вин", та, за наслідком такої заміни, призведе до порушення прав та інтересів кожної сторони у справі.

01.11.2016 ПП "Юнітрейд Плюс" через відділ документального забезпечення суду надано заперечення на апеляційну скаргу (вх. 311050), в якому кредитор заперечує повністю вимоги, викладені в апеляційній скарзі, вважає ухвалу господарського суду Харківської області від 15.09.2016 у справі №50232756/11 законною та такою, що винесена за умов повного дотримання норм матеріального та процесуального права. Просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Також, на підтвердження виконання сторонами умов п. 5 договору №140116 відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2016 ПП "Юнітрейд Плюс" надано документальні докази, які долучені судом до матеріалів справи.

В судове засідання 01.11.2016 представники інших учасників провадження у справі про банкрутство не з'явились, про причини нез'явлення суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Як зазначено у пункті 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення учасників процесу у справі про банкрутство про час і місце проведення судового засідання, а також приймаючи до уваги, що неявка інших учасників провадження не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами в судовому засіданні 01.11.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні 01.11.2016 доводи представників боржника, ПП "Юнітрейд Плюс", ПП "АЗЧ Постач", Головного територіального управління юстиції у Харківській області, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2011 за заявою кредитора - Приватного підприємства "АЗЧ Постач" порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою суду від 15.01.2013 зобов'язано кредитора - ПП "АЗЧ Постач" в десятиденний строк з дня прийняття ухвали опублікувати в офіційному друкованому органі України газеті "Голос України" або "Урядовий Кур'єр" оголошення про порушення справи про банкрутство ДП "Харківський завод шампанських вин".

Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бихно О. М., якого разом з керівником боржника зобов'язано в тридцятиденний строк від дня публікації оголошення розглянути вимоги кредиторів, за наслідками розгляду вимог кредиторів повністю або частково визнати їх або відхилити, з обґрунтуванням підстав відхилення, про що розпоряднику майна повідомляти письмово заявників та господарський суд. Після розгляду заявлених у встановленому порядку вимог кредиторів розпоряднику майна скласти реєстр вимог кредиторів та надати складений і підписаний керівником підприємства і головним бухгалтером підприємства реєстр вимог кредиторів суду. Зобов'язано розпорядника майна до попереднього засідання здійснити аналіз фінансового становища підприємства, інвестиційного положення, та положення на товарному ринку. Призначено попереднє засідання господарського суду.

12.11.2013 ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" звернувся до господарського суду із заявою (вх.№ 42011 від 12.11.2013) з грошовими вимогами до боржника ДП "Харківський завод шампанських вин" м. Харків в сумі 45 907 517,95 грн.

Ухвалою суду від 19.02.2015р. припинено обов'язки арбітражного керуючого Кот Т.В. у справі про банкрутства ДП "Харківський завод шампанських вин", призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Стєбєлєва А.М.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. заяву ІП "ТД"ХЗШВ" з грошовими вимогами до боржника в сумі 45 907 517 ,95 грн. задоволено в повному обсязі. Як встановлено судом, вимоги ІП ТД "ХЗШВ" виникли за договором оренди обладнання № 1-32/10/08, укладеним 31.10.2008р. між ІП "Торговий дім "ХЗШВ" та ДП "Харківський завод шампанських вин".

За результатами попереднього засідання, що відбулось 16.11.2015р., господарським судом Харківської області затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів ДП "Харківський завод шампанських вин", до якого, зокрема, включені вимоги Іноземного підприємства "Торговий дім "ХЗШВ" в розмірі 45 907 517,95 грн., які віднесені до четвертої черги погашення.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.01.2016р. ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2015р. у справі № 5023/2756/11 про визнання грошових вимог Іноземного підприємства "Торговий дім "ХЗШВ" залишено без змін. Ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2015р. у справі № 5023/2756/11 про затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів ДП "Харківський завод шампанських вин" попереднє засідання в частині затвердження грошових вимог ІП "ТД"ХЗШВ" та включення їх до реєстру вимог кредиторів залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016р. касаційну скаргу ДП "Харківський завод шампанських вин" частково задоволено.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.01.2016, якою залишено без змін ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2015 про визнання грошових вимог ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" та ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2015 про затвердження реєстру вимог кредиторів ДП "Харківський завод шампанських вин" в частині затвердження грошових вимог ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" та включення їх до реєстру вимог кредиторів по справі №5023/2756/11 щодо подвійної плати за користування річчю, що нарахована з травня 2009 року по квітень 2011 року, у розмірі 5367604,84 грн. скасовано та в цій частині грошових вимог відмовлено.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.01.2016, ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2015 про визнання грошових вимог ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" та ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2015 про затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів ДП "Харківський завод шампанських вин" в частині грошових вимог ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" та включення їх до реєстру вимог кредиторів, які складаються з вартості неповернутого майна-39839790,87 грн.; несплачених орендних платежів-700122,24 грн., а всього в сумі 40539913,11 грн. по справі № 5023/2756/11 залишено без змін.

17.05.2016р. ПП "Юнітрейд Плюс" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою в якій просило суд здійснити заміну кредитора (сторону) ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" у справі №50232756/11 в частині кредиторських вимог до боржника на загальну суму 40539913,11 грн., яка складається з вартості неповернутого майна - 39839790,87 грн. та несплачених орендних платежів в розмірі 700122,24 грн., її правонаступником - ПП "Юнітрейд Плюс", посилаючись на укладену між ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" та ПП "Юнітрейд Плюс" угоду №140116 про відступлення права вимоги від 14.01.2016 року. (а.с. 217-221 т. 20)

За результатом розгляду заяви ПП "Юнітрейд Плюс", судом першої інстанції винесено ухвалу від 15.09.2016, якою заяву ПП "Юнітрейд Плюс" про заміну кредитора задоволено. Здійснено заміну кредитора боржника ДП "Харківський завод шампанських вин", а саме Іноземного підприємства "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" на його правонаступника Приватне підприємство "Юнітрейд Плюс". Внесено зміни до реєстру вимог кредиторів по справі № 5023/2756/11, здійснивши заміну кредитора Іноземного підприємства "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" на його правонаступника Приватне підприємство "Юнітрейд Плюс" з сумою вимог 40539913,11 грн. - четверта черга.

Зазначена ухвала є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи, що справу №50232756/11 про банкрутство ДП "Харківський завод шампанських вин" порушено 15.04.2011, приймаючи до уваги вимоги перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011р., до спірних правовідносин застосовуються приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство).

Як вже зазначалось, за результатом касаційного перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 16.11.2015 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 13.01.2016, Вищим господарським судом було прийнято постанову від 26.04.2016, якою касаційну скаргу ДП "Харківський завод шампанських вин" частково задоволено. Визнано грошові вимоги ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" до боржника та правомірність включення до реєстру вимог кредиторів в розмірі 40539913,11 грн., які складаються з вартості неповернутого майна-39839790,87 грн. та несплачених орендних платежів-700122,24 грн.

Таким чином, грошові вимоги ІП ТД "ХЗШВ" до боржника в розмірі 40539913,11 грн. підтверджується судовим рішенням, що набрало законної сили та включено до реєстру вимог кредиторів ДП "Харківський завод шампанських вин" до четвертої черги погашення.

Статтею 1 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 року передбачено, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Пунктом 51 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" №15 від 18.12.2009 року роз'яснено, що статтею 512 ЦК встановлено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, в тому числі й грошовому. Законом не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов'язаннями до іншої особи у провадженні у справі про банкрутство. Тому арбітражні керуючі мають вносити до реєстру відомості про заміну кредиторів за грошовими зобов'язаннями у разі переходу їх права вимоги відповідно до правил ЦК, а господарські суди - зобов'язувати арбітражних керуючих вносити відповідні зміни до реєстру в разі оскарження необґрунтованої відмови арбітражних керуючих у внесенні відомостей про заміну кредитора. Особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до абзацу двадцять другого статті 1 Закону.

Заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника і не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

Положеннями статті 25 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Колегія суддів зазначає, що процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником). У зв'язку з чим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов'язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 25 ГПК України, являє собою перехід процесуальних прав та обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

При цьому, згідно статті 33 ГПК України, обов'язок доведення факту правонаступництва (у спірних відносинах - переходу відповідного права вимоги) покладається на зацікавлену сторону (у даному випадку - нового кредитора).

Таким чином, процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником), тому у кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, які мали місце.

Отже, вищенаведеними приписами законодавства передбачено можливість переходу прав кредитора з грошовими вимогами до боржника у провадженні у справі про банкрутство до іншої особи. Особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі в силу вимог абзацу 22 статті 1 Закону про банкрутство отримує статус учасника провадження, про що судом виноситься ухвала.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 14.01.2016 між Іноземним підприємством "Торговий дім "ХЗШВ" (Цедент) та ПП "Юнітрейд плюс" (Цесіонарій) укладено договір №140116 відступлення права вимоги (цесії).

У відповідності до п. 1 договору, Цедент в порядку та на умовах, визначених договором відступає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги до Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" у розмірі кредиторських вимог, яка виникла та існує на підставі ухвали суду Харківської області від 16.11.2015 року та підтверджена постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року у справі 5023/2756/11. Право вимоги виникає у цесіонарія в момент набрання чинності цього Договору.

У відповідності до п. 2 договору, Цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання обов'язків по сплаті заборгованості (кредиторської вимоги) у розмірі 45 907 517,95 грн.

Згідно п. 3 угоди №140116 від 14.01.2016, право вимоги, що відступається Цесіонарієві, засвідчується судовими рішеннями по справі №5023/2756/11 та документацією, що надавалась Цедентом під час подання кредиторської вимоги.

Копії документів, визначених у п. 3 цього Договору, та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає цедент за цим Договором, передаються Цедентом Цесіонарію в момент підписання Сторонами цього Договору. (п. 4 договору)

Згідно з п. 5 договору, порядок та умови розрахунків між сторонами за відступлення права вимоги визначаються Цедентом та Цесіонарієм окремо. Також вказаним пунктом сторони встановили, що оплата за відступлене право вимоги може бути здійснено будь-яким способом не забороненим чинним законодавством у т.ч. шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог та/або вексельним розрахунком.

За змістом п. 6 договору, сторони повідомляють Боржника про заміну кредитора в порядку передбаченому чинним законодавством.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками сторін. (п 9 договору)

Посилаючись на вказані обставини, новий кредитор за договором про відступлення права вимоги №140116 від 14.01.2016 - ПП "Юнітрейд Плюс" звернувся до суду з заявою про заміну кредитора (сторони) її правонаступником. Разом із заявою, заявником надано до суду належним чином завірену копію договору №140116 від 14.01.2016 року. (а.с. 217-221 т. 20)

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на час порушення провадження у даній справі) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов'язанні унормовані статтею 512 ЦК України, за приписами якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладені норми, колегія суддів вважає, що уступка права вимоги означає лише заміну кредитора у зобов'язанні, ніяких змін у обсязі прав і обов'язків сторін при відступленні права вимоги не здійснюється. Новий кредитор набуває прав у тому ж обсязі і на тих саме умовах, які мав первісний кредитор на момент укладення договору уступки права вимоги. Заміна кредитора у зобов'язанні не припиняє самого зобов'язання, а тільки приводить до вибуття однієї з його сторін, на місце якої приходить інша особа (кредитор).

Також, колегія суддів зазначає, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов'язаннями до іншої особи у провадженні у справі про банкрутство, в зв'язку з чим, вказані зміни повинні бути відображені у реєстрі вимог кредиторів боржника, на підставі ухвали господарського суду.

Особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження згідно спеціальних вимог статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника і не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з статтями 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 17.05.2016 ПП "Юнітрейд Плюс" було зобов'язано направити на адресу боржника та розпорядника майна копію заяви про заміну сторони та додані до неї документи. Докази направлення надати суду. (а.с. 228 т. 20)

На виконання вимог вказаної ухвали, 06.06.2016 ПП "Юнітрейд Плюс" надано до суду документальні докази, якими підтверджується направлення боржнику та розпоряднику майна Стєбєлєву А.М. копії заяви про заміну сторони та копії договору про відступлення права вимоги (цесії) №140116 від 14.01.2016. (а.с. 38-42 т. 21)

Вказані обставини свідчать, що ДП "Харківський завод шампанських вин" було належним чином повідомлено про факт заміни кредитора у справі.

З матеріалів справи також вбачається, що 07.06.2016 ІП "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" до господарського суду Харківської області надано заяву (вх. №18761 від), згідно якої кредитор підтверджував факт укладення угоди №140116 від 14.01.2016 та зазначав про відсутність претензій до ПП "Юнітрейд Плюс" щодо виконання даної угоди.

Зазначаючи про наявність підстав для вступу ПП "Юнітрейд Плюс" у справу №5023/2756/11 в якості кредитора, також просив задовольнити заяву ПП "Юнітрейд Плюс" про заміну кредитора. (а.с. 43 т. 21)

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Тобто, чинним законодавством встановлено обов'язок первісного кредитора передати новому кредиторові документи, що засвідчують право вимоги та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно п. 3 угоди №140116 від 14.01.2016, право вимоги, що відступається Цесіонарієві, засвідчується судовими рішеннями по справі №5023/2756/11.

У відповідності до умов п. 4 угоди №140116 від 14.01.2016, копії документів, визначених у п. 3 цього Договору та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає цедент за цим Договором, передаються Цедентом Цесіонарію в момент підписання Сторонами цього Договору.

На підтвердження виконання сторонами вказаних умов угоди, ПП "Юнітрейд плюс" 15.09.2016 надано до суду першої інстанції Акт прийому - передачі документів від 15.01.2016, у відповідності до якого Цедент - ІП ТД "ХЗШВ" передав Цесіонарію - ПП "Юнітрейд плюс" документи за переліком, які підтверджують виникнення у ІП ТД "ХЗШВ" права вимоги до боржника - ДП "Харківський завод шампанських вин". (а.с. 197-198 т. 21)

За змістом п. 5 договору, порядок та умови розрахунків між сторонами за відступлення права вимоги визначаються Цедентом та Цесіонарієм окремо, а оплата за відступлене право вимоги може бути здійснено будь-яким способом не забороненим чинним законодавством у т.ч. шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог та/або вексельним розрахунком.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2016 ІП ТД "ХЗШВ" та ПП "Юнітрейд плюс" було зобов'язано надати суду документальні докази, що підтверджують виконання сторонами умов п. 5 договору №140116 відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2016, а саме, порядку та умов здійснених розрахунків між сторонами.

На виконання вимог вказаної ухвали, 01.11.2016 ПП "Юнітрейд плюс" до суду апеляційної інстанції надано заперечення на апеляційну скаргу в якому зазначено, що 15.01.2016 у якості розрахунку за відступлене права вимоги за угодою №140116 від 14.01.2016, ПП "Юнітрейд плюс" передало, а ІП ТД "ХЗШВ" прийняло 10 векселів на загальну суму 45907517,95 грн., про що було складено відповідний акт прийому-передачі векселів від 15.01.2016. Належним чином завірений акт прийому-передачі векселів від 15.01.2016 долучено до матеріалів справи.

Також зазначав, що розрахунок за договором проведений у повному обсязі, що підтверджував наданим до суду Актом звірки взаєморозрахунків за січень 2016 року між ІП ТД "ХЗШВ" та ПП "Юнітрейд плюс", завірена належним чином копія якого долучена до матеріалів справи.

У відповідності до умов п. 1 та п. 9 договору, право вимоги виникає у Цесіонарія в момент набрання чинності цього Договору. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками сторін.

З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів констатує належне виконання учасниками договору приписів законодавства , що регулює перехід прав у зобов'язанні до іншої особи, зокрема, внаслідок передання первісним кредитором - ІП ТД "ХЗШВ" своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) - ПП "Юнітрейд плюс" .

В апеляційній скарзі ДП "Харківський завод шампанських вин" також наголошує на тому, що укладений договір №140116 від 14.01.2016 за своїм змістом та умовами фактично є договором факторингу , а отже, ІП ТД "ХЗШВ" відступив право грошової вимоги всупереч приписів Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послугу та положень ст. 1077, ст. 1078 ЦК України, оскільки вважає, що особою, яка відступає право грошової вимоги, може бути банк або фінансова установа, якою ІП ТД "ХЗШВ" не є.

З урахуванням наведених заперечень, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи з положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) є підставою для заміни кредитора у зобов'язанні.

При цьому, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу, оскільки ст. 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

У цьому випадку права грошової вимоги до боржника переходять до фактора з метою забезпечення виконання зобов'язань клієнта перед фактором (забезпечувальне відступлення).

Загальні умови та порядок здійснення факторингових операцій визначаються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законодавчими актами.

За наведеним визначенням договору факторингу цей договір спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.07.2007 року у справі №26/347-06-6531.

Таким чином, у випадку правової конструкції договору факторингу має місце двостороннє зобов'язання сторін (з однієї сторони - надання грошових коштів у розпорядження, а з другої сторони - відступлення права грошової вимоги та здійснення оплати).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, предметом договору факторингу може бути тільки грошова вимога.

Згідно з частиною 3 статті 1079 Цивільного кодексу України, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Отже, відповідно до вимог статей 1077, 1079 Цивільного кодексу України та статей 4, 5, 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фактор, на момент укладення договору факторингу, повинен мати статус фінансової установи та отримати дозвіл на надання фінансової послуги факторингу.

Відповідно до п. 1 договору про відступлення права вимоги №140116 від 14.01.2016, його предметом є відступлення Цедентом (ІП ТД "ХЗШВ") на користь Цесіонарія (ПП "Юнітрейд плюс") права вимоги, у зв'язку з чим, ПП "Юнітрейд плюс" стає кредитором у зобов'язаннях з боржником - ДП "Харківський завод шампанських вин" у розмірі кредиторських вимог, які визнані та підтверджені судовими рішеннями по справі №5023/2756/11.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що його метою є заміна особи на активній стороні зобов'язання із збереженням всіх інших елементів зобов'язального правовідношення за плату, та не передбачає надання послуг з фінансування під відступлення права грошової вимоги.

Суд зазначає, що в угоді №140116 від 14.01.2016 відсутнє зобов'язання нового кредитора - ПП "Юнітрейд плюс" передати первісному кредитору грошові кошти за плату.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені в пункті 3 частини третьої ст. 47 Закону, а також придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг). В цій нормі Закону факторинг класифікується як кредитна операція, що підтверджує суть факторингу - фінансування під відстрочення права вимоги, надання коштів в розпорядження за плату.

Таким чином, між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса: вони базуються на заміні кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги).

Важливою відмінністю цих двох договорів є те, що при відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов'язання боржника і більше взаємовідносин не має, а ні з боржником, а ні з новим кредитором щодо перерахування коштів первісному кредитору, тож по суті відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов'язань. А в договорі факторингу фактор може отримувати кошти і від клієнта, і від боржника, вони розраховуються із фактором, це передбачено ст.1084 ЦК України.

З норм Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" випливає, що вказаний закон є нормативно-правовим актом спеціальної дії, який регулює відносини, пов'язані з функціонуванням фінансових ринків та надання фінансових послуг. Сфера дії цього закону за суб'єктним складом обмежується: фінансовими установами, особами, які здійснюють діяльність з посередницьких послуг на ринках фінансових послуг, об'єднаннями фінансових установ, включених до реєстру саморегулівних організацій.

У зв'язку з цим відсутні правові підстави для застосування до суб'єктів господарювання, що не є фінансовими установами, та набувають на платній основі право вимоги до третіх осіб на підставі договорів відступлення права вимоги, незалежно від умов такого набуття (з дисконтом, премією або без) норм Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що укладений між сторонами договір №140116 від 14.01.2016 за своєю правовою природою є саме договором купівлі-продажу права вимоги, метою якого є передання прав кредитора іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а не договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

За таких підстав, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено, що договір відступлення права вимоги порушує будь-які норми чинного законодавства України, а також не доведено відсутність у ІП ТД "ХЗШВ" права на укладення вказаного договору.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у процедурі банкрутства суд не вирішує спір по суті, а лише встановлює розмір грошових вимог кредиторів та вчиняє інші дії, передбачені вказаним Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, договір №140116 про відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2016 не визнано недійсним у судовому порядку, доказів вирішення відповідного спору у судовому порядку боржником не надано, а заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника у справі про банкрутство.

З урахуванням наведених приписів, а також встановлених по справі обставин, враховуючи, що грошові вимоги ІП ТД "ХЗШВ" до боржника в розмірі 40539913,11 грн. включені до реєстру вимог кредиторів до 4 черги на підставі судових рішень у даній справі, правомірність переходу прав кредитора у зобов'язанні - ІП ТД "ХЗШВ" до іншої особи - ПП "Юнітрейд плюс" внаслідок укладення угоди №140116 від 14.01.2016 про відступлення права вимоги підтверджується матеріалами справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ПП "Юнітрейд плюс" про заміну кредитора - ІП ТД "ХЗШВ" на ПП "Юнітрейд плюс" в межах визнаних судом кредиторських вимог, а саме в сумі 40539913,11 грн.

В апеляційній скарзі заявник також зазначає, що укладений договір уступки права вимоги може завдати шкоди інтересам ДП "ХЗШВ", оскільки останнє є кредитором у справі про банкрутство ІП ТД "ХЗШВ", сторони мають взаємні грошові зобов'язання, а тому, укладення мирової угоди у справі про банкрутство ДП "Харківський завод шампанських вин" є одним з реальних способів відновити платоспроможність боржника. В той же час, колегія суддів зазначає, що намір боржника до укладення в подальшому мирової угоди не впливає на оцінку доказів, які досліджуються судом в ході вирішення спору щодо наявність правових підстав для здійснення заміни кредитора у даній справі.

Стосовно клопотання ПП "АЗЧ Постач" про припинення апеляційного провадження у справі №5023/2756/11 з перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 15.09.2016 р. через відсутність в Господарському процесуальному кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника" вказівки на можливість оскарження ухвали про заміну кредитора, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Під час провадження у справі про банкрутство господарським судом виносяться не тільки ухвали, які спрямовані на забезпечення судового процесу (наприклад, про призначення судового засідання, відкладення розгляду справи, витребування необхідних документів від сторін та учасників провадження тощо), але й ухвали, які визначають майнові права та обов'язки сторін, інших учасників провадження у справі про банкрутство (ухвали про визнання чи відхилення кредиторських вимог, затвердження змін до плану санації, відмова у призначенні розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, відсторонення керівника тощо).

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала про заміну кредитора впливає на майнові права і обов'язки сторін у справі про банкрутство, у зв'язку з чим, відсутність у Законі та ГПК України прямих вказівок на можливість оскарження ухвали, не може бути підставою для повернення чи відмови у прийнятті апеляційної скарги при відсутності прямої заборони в Законі на її оскарження.

Аналогічна правова позиція викладені і в Рекомендаціях президії Вищого господарського суду України N 04-5/1193 від 04.06.2004 р.

За таких обставин, підстави для припинення апеляційного провадження у справі №5023/2756/11 з перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 15.09.2016 р. відсутні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів, діючи в межах повноважень, наданих суду апеляційної інстанції у відповідності з приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, ухвала господарського суду Харківської області від 15.09.2016 року у справі №5023/2756/11 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", м. Харків залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 15.09.2016 р. у справі № 5023/2756/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Тихий П.В.