ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р.Справа № 922/2865/16

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Аріт К.В.
при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону, м.Вінниця в інтересах держави в особі 1.Міністерства внутрішніх справ України, м.Київ 2. Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м.Калинівка
до Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин", м. Харків
про стягнення 19333,33 гривень
за участю представників:
прокурора - Волика О.Г. (посв.№035279 від 26.08.2015 року);

позивача-1 - Волкова І.М. (дов.№83/2015 від 16.07.2015 року);

позивача-2 - Бондар О.І. (дов.№1653 від 29.12.2015 року);

відповідача - Падалко Т.В. (дов.№5 від 05.01.2016 року).

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі: 1.Міністерства внутрішніх справ України (позивач-1), 2.Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (позивач-2), звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин" (відповідача) 19333,33 гривень безпідставно набутих коштів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.08.2016 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.09.2016р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2016 р. було відкладено розгляд справи на 03.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.10.2016 р. було відкладено розгляд справи на 18.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.10.2016 р. було відкладено розгляд справи на 25.10.2016 р.

25.10.2016 р. позивач-1 надав до суду заяву про долучення документів (вх.№35218), в якій просив суд долучити до матеріалів справи постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 р. по справі №922/4065/15.

Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані документи.

У судовому засіданні 25.10.2016 р. прокурор та позивачі позов підтримували.

У судовому засіданні 25.10.2016 р. відповідач проти позову заперечував.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що в межах наданих їй повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно із ст.121 Конституції України, прокуратура покликана захищати інтереси держави та реалізовувати ці повноваження шляхом звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У липні 2016 року військовою прокуратурою Вінницького гарнізону проведено вивчення стану додержання службовими особами військової частини НОМЕР_1 бюджетного законодавства України.

У ході даного вивчення виявлено факт порушення бюджетного законодавства України, під час виконання договірних зобов`язань по Договору № 6/15 від 21.11.2014 року, укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 та Державним підприємством Харківський завод спеціальних машин про поставку (закупівлю) магазинів на 50 патронів до кулемета НСВТ-12,7 в кількості 100 одиниць на загальну суму 116000,00 грн., що призвело внаслідок до зайво сплаченої суми податку на додану вартість в сумі 19 333,33 грн.

Задля досудового врегулювання спору 27.02.2015р. за вих. № 193 позивачем-2 було направлено вимогу до Державного підприємства Харківський завод спеціальних машин щодо повернення на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 зайво сплаченого податку на додану вартість за магазини на 50 патронів до кулемета (100 штук) в сумі 19 333, 33 грн. згідно договору № 6/15 від 21.11.2014р.

Однак, відповідно до листа №175 від 11.03.2015р. Державного підприємства Харківський завод спеціальних машин надано відмову.

20.04.2015р. за вих. № 464 позивачем-2 було направлено претензію № 4 до Державного підприємства Харківський завод спеціальних машин на повернення безпідставно набутого майна за договором від 21.11.2014 року № 6/15.

18.05.2015р. за вих.№ 402 Державним підприємством Харківський завод спеціальних машин було надано необґрунтовану відповідь на претензію № 4 від 20.04.2015р., в якій зазначалось що відповідач не погоджується з заявленою претензією і вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду Україні №З-рп/99 від 08.04.1999 року по справі № 1-1/99, прокурори вправі звертатися до господарського суду з позовами в інтересах держави в особі органів державно влади.

Згідно з ч.4 ст.13 Конституції України Держава забезпечує захист прав усіх об`єктів права власності і господарювання.

Інтереси держави закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів і в їх основі є потреба у здійснені загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій (програмі, у тому чисті - спрямованих на захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання (п. З описової частини рішення Конституційного Суду України № З-рп/99 від 08.04.1999). Таким чином, захист прав суб`єктів права власності та господарювання є загальнодержавним інтересом.

Для реалізації Міністерством внутрішніх справ України передбачених законодавством завдань, створено відповідні військові формування, які безпосередньо виконують ці завдання. Одним із таких військових формувань, відповідно до ст. З Закону України Про Збройні Сили України, є військова частина НОМЕР_1 що дислокується у м. Калинівка, Вінницької області

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про правовий режим майна / Збройних Силах України майно, матеріальні і грошові засоби Збройних Сил України є державною власністю, яка входить до сфери управління, в тому числі Міністерства внутрішніх справ України. Військове майно - це державне майно закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України на праві оперативного управління. А тому, заподіяння шкоди окремим військовим структурним підрозділам, підприємствам га установам Збройних Сил України - це шкода Міністерству внутрішніх справ України, а безпосередньо і державі в цілому.

Статтею 1 Закону України Про Національну гвардію України визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначена для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп га злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України є складовою частиною Міністерства внутрішніх справ України, її основі фонди, обігові кошти, а також інші цінності є державною власністю, перебуваючи у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України і закріплені за частиною на праві повного господарського володіння, а тому збитки, які завдані невиконанням договірних зобов`язань перед військовою частиною НОМЕР_1 є безпосередня шкода державі.

Військовою прокуратурою Вінницького гарнізону під час вивчення стану законності у військовій частині НОМЕР_1 при використанні останніми бюджетних коштів виявлено порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

21 листопада 2014 року між військовою частиною НОМЕР_1 та Державним підприємством Харківський завод спеціальних машин укладений Договір № 6/15 про поставку (закупівлю) магазинів на 50 патронів до кулеметів НСВТ-12,7 в кількості 100 (сто) одиниць на загальну суму 116 000,00 грн. в тому числі ГІДВ 19 333, 33 гри.

Відповідно до п.1.1. Договору Виконавець (Державне підприємство Харківський завод спеціальних машин) зобов`язується виготовити та поставній магазини на 50 патронів до-кулемета НСВТ-12,7 в кількості 100 (сто) одиниць, зазначені в Специфікації на поставку (Додаток № 1), далі - Продукція, а замовник (Військова частина 3028) зобов`язується прийняти готову Продукцію га сплатити її вартість у порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п.3.1. Договору ціна Договору становить - 116000,00 грн., у тому числі податку на додану вартість в сумі 19333,33 грн. Ціна за одиницю Продукції визначена у Специфікації на поставку (Додаток № 1), що попередньо визначені протоколом погодження ціни на поставку (Додаток № 2).

Відповідно до внесених 1 липня 2014 року змін та доповнень підрозділом 2 розділу XX Прикінцеві положення Податкового кодексу України пунктом 32 до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту іа лікарських засобів: тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України:

- продукція оборонного призначення, визначена такою згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України Про державне оборонне замовлення, такою продукцією являється: озброєння, військова та спеціальна техніка, військова зброя боєприпаси, спеціальні комплектувальні вироби для їх виготовлення та експлуатації, матеріали та обладнання, спеціально призначені для їх розроблення, виготовлення або використання, спеціальні технічні засоби.

Тобто за вказаних обставин в силу діючих на той час норм Закону, враховуючи те, що поставці підлягав специфічний товар - магазини на 50 патронів до кулемета НСВТ-12,7, до якого застосовується особливий режим оподаткування, оплата за поставлений товар мала здійснюватись без урахування податку на додану вартість в сумі 19333,33 грн., яка була включена до загальної вартості товару згідно з п.3.1. Договору поставки 6/15 від 21.11.2014 р.

14 квітня 2014 року Указом В.о. Президента України № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", згідно чого розпочато антитерористичну операцію на сході країни, яка продовжується по теперішній час.

Згідно довідки начальника служби РАО військової частини НОМЕР_1 магазини на 50 патронів до кулемета НСВТ-12,7 застосовуються безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції на бронемашинах Кугуар, бортовий номер 2-502, 2-503 та бронемашині Спартак, бортовий номер 2-505.

Згідно видаткової накладної № х-00000025 від 08.12.2014р. Постачальник здав, а Замовник прийняв продукцію, що відповідає специфікації на Товар (Додаток №1 до Договору) на суму 96 666,67 грн., у тому числі податок на додану вартість 20% в сумі 19 333, 33 грн. в повному обсязі.

Так військовою частиною НОМЕР_1 було прийнято до оплати та оплачено отриманий товар в повному обсязі, тобто в сумі з врахуванням податку на додану вартість. На підставі платіжного доручення №19 від 09.12.2014р. Замовник (Військова частина НОМЕР_1 ) оплатила Постачальнику (Державне підприємство Харківський завод спеціальних машин) вартість поставленого товару з ПДВ в сумі 116 000,00 грн.

В акті Державної фінансової інспекції у Вінницькій області ревізії окремих напрямків фінансово-господарської діяльності військової частини 3028 від 20.04.2015р. №08-13/05 зазначено про безпідставність перерахуванням військовою частиною спірних коштів.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. № 405/2014 на території України запроваджено проведення антитерористичної операції.

Законом України № 1658-VII від 02.09.2014 р. "Про внесення змін до Податкового кодексу України" щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення, який набрав чинності з 25.09.2014 р., передбачено тимчасове на період проведення антитерористичної операції звільнення від оподаткування податку на додану вартість операцій з постачання на митній території України продукції оборонного призначення, що визначена в п. 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

До такої продукції відноситься, зокрема, продукція оборонного призначення, що класифікується за категоріями групи 93 УТК ЗЕД - (магазини до кулеметів).

Режим звільнення від оподаткування ПДВ відповідно до п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового Кодексу України застосовується як до операцій з постачання товарів, що ввозяться на митну територію України, так і до операцій з постачання товарів, вироблених на митній території України, які поставляються після дати набрання чинності Законом № 1561.

Постачання магазинів на 50 патронів до кулеметів (які є предметом договору поставки від 21.11.2014 р. № 6/15) для оборонних цілей в зону АТО підтверджується довідкою начальника служби РАО військової частини НОМЕР_1 магазини на 50 патронів до кулемета НСВТ-12,7. Тому посилання відповідача на те, що товар не використовувався в АТО, у зв`язку з тим, що у договорі поставки від 21.11.2014 р. № 6/15 та в первинній документації не вказано, що станок поворотний постачається саме для використання в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції, є безпідставним, оскільки вказувати про це позивач у договорі не зобов`язаний.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 р. по справі №922/4065/15.

За приписами Закону України "Про державне оборонне замовлення" від 03.03.1999 р., продукція оборонного призначення - це озброєння, військова та спеціальна техніка, військова зброя і боєприпаси, спеціальні комплектувальні вироби для їх виготовлення та експлуатації, матеріали та обладнання, спеціально призначені для їх розроблення, виготовлення або використання, спеціальні технічні засоби.

Згідно з п.7 ст.187 розділу V Податкового кодексу України встановлено, що датою визначення дати виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання ним відповідної компенсації у будь-якій іншій формі. Для продукції оборонного призначення, що перераховані в пункті 32 підрозділу 2 розділу XX. з метою застосування звільнення від оподаткування не передбачено затвердження Урядом окремого переліку та/або обсягів придбання такої продукції, а тому їх вартість повинна визначатись без податку на додану вартість з настання дати запровадження пільги з оподаткування, визначеної цим пунктом Кодексу, незалежно від того, вказана необхідність нарахування суми податку на додану вартість у договорах, укладених на постачання такої продукції чи пі, а також незалежно від дати укладення таких договорів.

Відповідно до ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити ні положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства впливає з їх змісту або суті відносин між сторонами.

У відповідності до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що п. 3.1. Договору, специфікація та протокол (а.с.19,22,23) в частині податку на додану вартість в сумі 19 333, 33 грн. протиречить Закону України № 1658-VII від 02.09.2014 р. "Про внесення змін до Податкового кодексу України" щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення, а тому не може застосовуватись в цій частині.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб`єкт (управлена особа, у т.ч. кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

За вказаних обставин набуття Відповідачем коштів в сумі нарахованого податку на додану вартість було здійснено внаслідок допущеної помилки (випадковості), а не з визначених ст.11 Цивільного кодексу України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, що є підставою для їх повернення в порядку вказаної вище норми ст.1212 Цивільного кодексу України, як безпідставно набуте майно.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, керуючись ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 11, 203, 1212 Цивільного кодексу України, ст.187 Податкового кодексу України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст. З Закону України Про Збройні Сили України, ст.ст.1, 3 Закону України Про правовий режим майна в Збройних Силах України, ст. 1 Закону України Про Національну гвардію України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин" (м.Харків, вул.Дербентська,109, п/р НОМЕР_2 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, , ІПН 98. св. № 200035645) на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (Вінницька область, м.Калинівка, вул.Фрунзе, в/ч 3028, р/р 4300 в ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, ЗКПО 08803655) 19333,00 гривень, зайво сплачених при виконанні договору поставки № 6/15 від 21.11.2014р., та 1378,00 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.10.2016 р.

Суддя К.В. Аріт