УХВАЛА

01.11.2016Справа № 910/18286/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши справу

за позовом: Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Продукти" Членів трудового колективу державного підприємства роздрібної торгівлі № 228 "Молоко", м. Київ

про стягнення заборгованості по орендних платежах та виселення з нежитлового приміщення

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продукти" Членів трудового колективу державного підприємства роздрібної торгівлі № 228 "Молоко"

про стягнення заборгованості по орендних платежах

представники сторін:

від позивача Кметик-Власенко О.В. (представник за довіреністю)

від відповідача не з'явились

від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Макусь Н.П. (представник за довіреністю)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, 05.10.2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 29 від 28.09.2016 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Продукти" Членів трудового колективу державного підприємства роздрібної торгівлі № 228 "Молоко", про стягнення заборгованості по орендних платежах та виселення з нежитлового приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 року порушено провадження у справі № 910/18286/16 та призначено розгляд справи на 01.11.2016 року.

26 жовтня 2016 року Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва, як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продукти" Членів трудового колективу державного підприємства роздрібної торгівлі № 228 "Молоко" про стягнення заборгованості по орендних платежах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2016 року прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" до спільного розгляду з первісним позовом у справі №910/18286/16 та призначено розгляд справи на 01.11.2016 року.

Через відділ діловодства суду 31.10.2016 року від представника відповідача надійшла заява про відвід судді б/н від 27.10.2016 року.

В обґрунтування поданої заяви про відвід судді відповідач посилається на те, що до позовної заяви було додано платіжні доручення про сплату іншою юридичною особою судового збору за подачу позовів до іншого суду - Голосіївського райсуду м. Києва, але, незважаючи на це, в порушення імперативних приписів ст. 63 ГПК України, суддя порушила провадження у справі, виявивши упереджене ставлення до сторін цієї справи.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору.

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала.

В своїй постанові № 18 від 26.12.2011 року (п. 1.2.1 постанови) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Пленум Вищого господарського суду України з метою забезпечення однакового і правильного застосування Господарського процесуального кодексу України постановив дати господарським судам України роз'яснення, згідно яких, в тому числі, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Так, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

При цьому, відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, порушення провадження у тій чи іншій справі не може вказувати на наявність підстав для відводу судді, в розумінні ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу заявника на неприпустимість зловживання правом на подання заяви про відвід судді та позицію Вищого господарського суду України з цього приводу, викладену в інформаційному листі останнього від 03.08.2007 року № 01-8/622 "Про деякі питання практики застосування статті 20 Господарського процесуального кодексу України". Зокрема, зі змісту наведеного листа вбачається, що в діяльності деяких учасників судового процесу набула поширення практика заявлення необґрунтованих відводів суддям господарських судів, спрямована виключно на штучне затягування судового процесу у власних цілях. Подібна практика суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Відповідно до частини третьої статті 20 Господарського процесуального кодексу України сторони можуть заявити відвід судді з підстав, зазначених у частині першій цієї статті. Натомість, згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Продукти" Членів трудового колективу державного підприємства роздрібної торгівлі № 228 "Молоко" про відвід судді Комарової О.С. від розгляду справи № 910/18286/16 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Продукти" Членів трудового колективу державного підприємства роздрібної торгівлі № 228 "Молоко" про відвід судді Комарової О.С. від розгляду справи № 910/18286/16 - відмовити.

СуддяО.С. Комарова