ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 року Справа № 904/1186/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідач),

суддів - Сизько І.А., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник, довіреність від 25.12.2015р.,

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, довіреність №109-Д від 01.09.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/1186/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ

до публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 22 094 613грн.91 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/1186/16 (головуючий суддя: Соловйова А.Є., судді: Юзіков С.Г., Петрова В.І.) припинено провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) Криворіжгаз 8666447грн.36коп., позов ПАТ"Укртрансгаз" задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 5825621грн.23коп. основного боргу, в решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо несвоєчасного виконання відповідачем зобов"язань по оплаті послуг з транспортування природного газу за договором №/Н07 від 27.09.2011р., щодо здійснення відповідачем оплати вартості послуг в сумі 8666447грн.36коп. після порушення провадження у справі, з відсутності підстав для стягнення пені та застосування наслідків за порушення грошового зобов"язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України внаслідок укладання сторонами договорів про організацію взаєморозрахунків, чим змінено порядок і строк проведення розрахунків за природний газ та внаслідок порушення 08.01.2013р. господарським судом провадження у справі про банкрутство відповідача, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, у зв"язку з чим, згідно з ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" пеня, три проценти річних і втрати від інфляції не нараховуються, а також з відсутності підстав для стягнення з відповідача штрафу, оскільки положення ст.231 Господарського кодексу України до правовідносин сторін не застосовуються;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТУкртрансгаз подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить це рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийняти в цій частині нове рішення та задовольнити вказані позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін.

- у поданій скарзі йдеться про правомірне нарахування позивачем штрафу у зв"язку з простроченням відповідачем зобов"язань по оплаті послуг понад тридцять днів на підставі ст.231 Господарського кодексу України, оскільки позивач належить до підприємств державного сектору економіки, а також про те, що зміни до договору на транспортування природного газу в частині строків оплати та відповідальності за прострочення оплати сторонами не вносилися і надані відповідачем протокольні рішення не змінюють та не припиняють зобов"язання сторін за договором, а свідчать лише про погодження відповідачу бюджетного фінансування оплати протранспортованого природного газу;

- відповідач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що сума бюджетного відшкодування, яка буде виділена на оплату пільг/субсидій населення становить 52902961грн.35коп. і така сума охоплює заявлену позивачем суму основного боргу у даній справи, нарахування штрафних санкцій на останню не є правомірним, оскільки нормами спеціального законодавства, які регулюють бюджетні правовідносини, не передбачено право здійснювати такі нарахування, на те, що протокольні рішення і платіжні доручення про перерахування позивачу отриманих по ланцюгу коштів як вартість пільг та субсидій населенню вказують, що такі розрахунки між сторонами здійснювалися в межах договору №/Н07 від 27.09.2011р. з одночасною процедурою погашення зобов"язань відповідача за надані послуги, а також на те, що відповідач продовжує укладати спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ, у зв"язку з чим, здійснення оплати по вказаному договору за процедурою, встановленою ст.102 Бюджетного кодексу України не завершено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2011р. дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (газотранспортним підприємством) та ПАТ"Криворіжгаз" (замовником) укладено договір №/Н07, на підставі якого газотранспортне підприємство зобов"язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник внести плату за надані послуги в розмірі, у строки та в порядку, передбачені договором.

Згідно з п.п.3.1, 3.4 договору послуги з транспортування газу оформлюються актами наданих послуг. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.5.5 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, період, за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, які надійшли від замовника, в першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

П.7.3 договору встановлена відповідальність замовника за порушення строків оплати у вигляді стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.11.1 договір набирає чинності з моменту його підписання, діє в частині транспортування газу до 31.12.2012р., в частині проведення розрахунків до повного виконання замовником своїх зобов"язань та вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про його припинення.

Виходячи з умов договору, протягом січня-червня 2015 року позивач надав відповідачу послуги з транспортування природного газу на загальну суму 37657532грн.44коп., що підтверджується представленими в матеріалах справи актами наданих послуг за відповідний період, підписаними представниками сторін без зауважень.

Оплата вартості наданих послуг здійснена відповідачем з порушенням строків, встановлених договором та не в повному обсязі.

Станом на момент звернення з позовом заборгованість по оплаті складає 14634219грн.93коп..

У зв"язку з несвоєчасною та неповною оплатою відповідачем вартості наданих послуг позивач нарахував пеню в сумі 4707339грн.57коп., три проценти річних в сумі 324684грн.60коп., штраф в сумі 1496498грн.52коп. та втрати від інфляції в сумі 931871грн.29коп..

Розрахунок перелічених нарахувань виконано позивачем по заборгованості в оплаті за кожний місяць, в якому були надані послуги з транспортування природного газу з урахуванням строків оплати, передбачених договором.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення ПАТ"Укртрансгаз" 26.02.2016р. з позовом до господарського суду про стягнення з ПАТ"Криворіжгаз" заборгованості по оплаті вартості наданих послуг, пені, трьох процентів річних та втрат від інфляції у вказаних вище сумах.

В процесі розгляду справи господарським судом було встановлено, що при розрахунку суми основної заборгованості позивачем не враховано перерахування відповідачем 04.02.2016р. грошових коштів в загальній сумі 142151грн.34коп., що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача (а.с.178).

Після звернення з позовом до суду та порушення провадження у справі відповідачем здійснено:

- припинення зобовязань заліком зустрічних однорідних вимог в сумі 10933грн.58коп. у відповідності до заяви №2896/12-004 від 29.02.2016 (а.с.176) та в сумі 25111грн.11коп. у відповідності до заяви №4870/12-004 від 30.03.2016 (а.с.176 зворотна сторона);

- перерахування грошових коштів в загальній сумі 8630402грн.67коп., що підтверджується банківськими виписками по рахунку відповідача та платіжними дорученнями, а саме: 01.03.2грн.64 коп. (а.с.177 зворотна сторона), 30.03.2016 - 1500000 грн. (а.с.177), 11.05.2грн. (а.с.217), 25.05.2грн. (а.с.217 зворотна сторона), 15.06.2грн.48коп. (а.с.218 зворотна сторона), 24.06.2016 878663грн.39 коп. (а.с.218 зворотна сторона), 29.06.2016 227993грн.16 коп. (а.с.218).

При цьому із загальної суми цих грошових коштів 2742713грн.03коп. перераховані позивачу за наслідками укладання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005р. №20.

Вказані протокольні рішення укладені між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (сторона 1), Департаментом фінансів Дніпро-петровської обласної державної адміністрації (сторона 2), Фінансовим управлінням виконкому Криворізької міської ради (сторона 3), Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Криворізької міської ради (сторона 4), публічним акціонерним товариством Криворіжгаз (сторона 5), публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (сторона 6) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання).

Предметом протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до названої постанови.

Ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов"язань за договором на транспортування природного газу №110911039/Н07 від 27.09.2011р. в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг, а також ненадання відповідачем належних і допустимих доказів, які б спростовували це порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 5825621грн.23коп. заборгованості.

Одночасно колегія суддів погоджується з відмовою господарським судом в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 142151грн.34коп. у зв"язку із здійсненням оплати вартості послуг в цій сумі до звернення з позовом.

Цілком правомірно також господарським судом припинено провадження у справі в частині позовних вимог по стягненню з відповідача 8666447грн.36коп. у зв"язку із відсутністю предмета спору на підставі п.п.1-1 п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України внаслідок оплати відповідачем цієї суми після звернення з позовом шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 36044грн.69коп. та перерахування позивачу грошових коштів в сумі 8630402грн.67коп..

З огляду на викладене рішення місцевого господарського суду у відповідних частинах слід залишити без змін.

При відмові в задоволенні решти позову господарський суд послався на те, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором та застосування наслідків за порушення грошового зобов"язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а також на те, що на суму заборгованості за природний газ, яка була погашена відповідно до вказаних договорів не нараховуються штрафні санкції, три проценти річних і втрати від інфляції.

Одночасно господарський суд зазначав, що 08.01.2013р. господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №38/904/208/2013 про банкрутство ПАТ"Криворіжгаз", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, у зв"язку з чим, виходячи зі змісту ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній станом на дату розгляду справи боржник повинен виконувати зобов"язання, які виникли після введення мораторію, але пеня, штраф, три проценти річних та втрати від інфляції за їх невиконання або неналежне виконання не нараховується за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вищевикладеними висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими всупереч ст.43 Господарського процесуального кодексу України без ґрунтовного дослідження обставин справи та при неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Так, матеріали справи свідчать про те, що 08.01.2013р. господарським судом Дніпро-петровської області порушено провадження у справі №38/904/208/2013 про банкрутство публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Криворіжгаз".

Вказаною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

19.01.2013р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким названий Закон викладено в новій редакції.

Згідно з ч.1-1 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону його положення застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що провадження у справі про банкрутство відповідача порушено господарським судом до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до правовідносин сторін по даній справі слід застосувати положення Закону в редакції до 19.01.2013р..

Відповідно до ст.1 Закону в цій редакції мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Разом з тим Законом визначено, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з абз.2 ст.4 Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Викладене відповідає правовій позиції Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 01.10.2013р. №3-27гс13).

Зобов"язання відповідача по оплаті вартості послуг з транспортування природного газу виникли після введення мораторію і пеня за несвоєчасне виконання цих зобов"язань не нараховуються.

Між тим, ст.12 Закону України в редакції до 19.01.2013р. не містить положень щодо заборони нарахування трьох процентів річних та втрат від інфляції за порушення виконання грошового зобов"язання.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ч.1 ст.626 Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.654 Кодексу зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.1 ст.653 Кодексу у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У даному випадку, заборгованість по оплаті послуг в сумі 36044грн.69коп. була погашена шляхом проведення сторонами заліків зустрічних однорідних вимог, а заборгованість в сумах 1387689грн.64коп., 1500000грн., 1500000грн. та 1500000грн., що в загальній сумі дорівнює 5887689грн.64коп. погашена власними коштами відповідача.

Оскільки така заборгованість не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, відповідач в цій частині порушив договірні зобов"язання і зобов"язаний сплатити позивачу інфляційні втрати та три проценти річних, нараховані за несвоєчасну оплату наданих послуг за рахунок власних коштів товариства (аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 26.07.2016р. у справі №924/13/16).

Із загальної заборгованості в сумі 8666447грн.36коп., яка була сплачена відповідачем після порушення провадження у справі, заборгованість, сплачена за власні кошти та шляхом проведення заліків зустрічних однорідних вимог визначена апеляційним судом в сумі 5923734грн.33коп..

Отже, внаслідок несвоєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг у вказаній сумі, розподілений апеляційним судом в порядку календарного погашення заборгованості, передбаченого абз.3 п.5.5 договору, починаючи з березня 2015р., як зазначено в розрахунку суми позову, по червень 2015р. за винятком оплати відповідачем вартості послуг в сумі 2742713грн.03коп. за спільними протокольними рішеннями, а також з урахуванням несвоєчасних оплат вартості послуг власними коштами в січні-лютому, частково в березні 2015р. стягненню з відповідача підлягають три проценти річних в сумі 255567грн.12коп. та втрати від інфляції в сумі 388294грн.66коп..

Одночасно апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що розрахунок трьох процентів річних та втрат від інфляції виконано ним, у тому числі, за січень, лютий, частково за березень 2015р. за виключенням грошових сум оплат, здійснених відповідачем у цих періодах згідно з спільними протокольними рішеннями.

При цьому обставини щодо несвоєчасної оплати відповідачем вартості послуг за ці періоди взагалі не були предметом дослідження при розгляді справи господарським судом.

Також слід зазначити, що при зверненні з позовом розрахунок втрат від інфляції здійснено позивачем без урахування періодів часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці.

Розрахунок втрат від інфляції, які підлягають стягненню з відповідача виконаний апеляційним судом за всі періоди часу, у тому числі, за періоди існування дефляції.

Таким чином, позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню, а рішення господарського суду частковому скасуванню.

Підписання сторонами протягом 2015-2016р.р. спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" свідчить про те, що сторони фактично погодилися з тим, що часткова оплата вартості наданих послуг з транспортування газу за договором №/Н07 від 27.09.2011р. підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного протокольного рішення.

Зазначені спільні протокольні рішення змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги.

У постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справах №5011-35/1533-2012-19/522-2012, №5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-1/1043-2012-42/528-2012 викладено аналогічну правову позицію, а також зазначено, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 частиною статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до умов якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Розрахунок за отримані послуги відбувся шляхом перерахування грошових коштів протягом січня-червня 2016р. в порядку та строки, передбачені спільними протокольними рішеннями.

Тому нарахування позивачем трьох процентів річних та втрат від інфляції на заборгованість, яка була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків є неправомірним.

Відсутні також і підстави для нарахування відповідачу штрафу в сумі 1496498грн.52коп. згідно з положеннями ст.231 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Кодексу у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Тому висновки господарського суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних і втрат від інфляції, нарахованих на суму заборгованості, оплаченої згідно з спільними протокольними рішеннями та штрафу є вірними, рішення суду в цих частинах слід залишити без змін.

Але неповне з"ясування господарським судом обставин, які мають значення для справи, зокрема, щодо способів проведення розрахунків по оплаті вартості послуг та неправильне застосування судом положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 19.01.2013р. призводять до часткового скасування рішення у відповідних частинах, про що зазначено вище.

Посилання відповідача на оплату вартості послуг шляхом підписання сторонами спільних протокольних рішень після прийняття рішення господарським судом у даній справі апеляційним судом не прийняті до уваги тому, що останнє підлягає перегляду в апеляційному порядку виключно станом на момент його прийняття (ст.101 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст.101 -105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2016р. у справі №904/1186/16 скасувати частково;

- прийняти нове рішення;

- припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" 8666447грн.36коп. основного боргу;

- позов задовольнити частково;

- стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" 5825621грн.23коп. основного боргу, 255567грн.12коп. трьох процентів річних, 388294грн.66коп. втрат від інфляції та 97042грн.25коп. витрат по сплаті судового збору, видати наказ;

- в решті в позові відмовити;

- стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" 19622грн.94коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.А.Сизько

Суддя Л.П.Широбокова

Повна постанова складена 09.11.2016р.