РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016Справа №910/10949/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Житлово-будівельний кооператив «Академічний-15»

про стягнення 224166,02 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Березова І.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача - Савченко Н.Л. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 224166,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором від 14.01.2000 №7489/4-12 в частині оплати наданих послуг з постачання питної води та приймання стічних вод, внаслідок чого за період з 01.03.2014 по 31.12.2015 утворилась заборгованість в розмірі 136729,22 грн. Також, на вказану заборгованість позивачем у відповідності до умов договору та ст. 625 ЦК України нараховано 48200,37 грн. інфляційних втрат, 5437,96 грн. 3% річних, 6452,64 грн. пені та 27345,84 грн. штрафу, які позивач також просить стягнути.

В ході розгляду справи позивачем було подано уточнений розрахунок розміру позовних вимог відповідно до якого просив стягнути з відповідача за період з 01.03.2014 по 31.12.2015 заборгованість в розмірі 11409,22 грн., 42369,07 грн. інфляційних втрат, 3361,58 грн. 3% річних та 27345,84 грн. штрафу.

В обґрунтування подання уточненого розрахунку позивач посилався на те, що відповідачем в ході розгляду справи було здійснено часткову оплату заборгованості на суму 36000 грн. у зв'язку з чим позивачем було проведено перерахунок заборгованості. Крім того, позивачем здійснено перерахунок обсягу наданих послуг, зокрема приймання стічних вод гарячого водопостачання у вересні-жовтні 2015 року у зв'язку з частковою відсутністю у зазначений період гарячого водопостачання.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, також подав відзив на позовну заяву в якому зокрема зазначив, що відповідно до розрахунків позивача зазначені суми не відповідають дійсності та не обґрунтовані. Зокрема зазначив, що позивачем неправомірно нараховано заборгованість з оплати за водовідведення за період з травня 2015 по червень 2016 оскільки у зазначений період водопостачання було відсутнє. Також додав, що позивачем неправомірно нараховано до стягнення штраф у розмірі 20% від несплаченої суми, оскільки умовами п.4.1 Договору, передбачено, що штраф нараховується у випадку відмови споживача від оплати наданих послуг, проте відповідач не відмовлявся оплачувати надані послуги та звертався до постачальника з проханням про реструктуризацію боргу, проте жодної відповіді від ПАТ «АК «Київводоканал» не отримав.

Крім того додав, що 23.06.2016 відповідачем було сплачено на рахунок позивача заборгованість в розмірі 36000 грн.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно з ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 14.01.2000 року між Державним комунальним об'єднанням «Київводоканал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Академічний-15» (абонент) укладено Договір №7489/4-12 на послуги водопостачання та водовідведення (договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язався забезпечити абоненту постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент - сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, затвердженими наказом Голови Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65 (надалі - Правила).

Згідно з п.2.1. Договору постачальник зобов'язався забезпечувати постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82, приймати від абонента каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимі концентрації шкідливих речовин, здійснювати заміну, ремонт несправних водо лічильників, їх держперевірку за письмовою заявкою абонента, за його рахунок та попередньою оплатою вартості послуг, що надаються.

Відповідно до п.2.2 Договору абонент зобов'язався сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показаннями водо лічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента (п.3.1 Договору).

Пунктом 3.4 Договору визначено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників лічильника, а при його відсутності - за узгодженням з постачальником, за діючими нормами водопостачання, або іншим засобом, передбаченим п.21.2 Правил.

Згідно з п.3.6 Договору, абонент розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством, у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом (п.3.7 Договору).

Відповідно до п.4.1 Договору, за безпідставну відмову від оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі 20 відсотків від несплаченої суми.

Згідно з п.4.2 Договору, за несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує пеню у розмірі 0.1 відсоток несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п.5.1 Договору, цей договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представників обох сторін, вказаний договір у період, за який стягується заборгованість, був чинним, сторонами, у порядку, визначеному пунктом 5.5. договору не направлялось повідомлень про закінчення строку дії договору. Додаткових договорів до вказаного договору між сторонами не укладалось, інших договорів на постачання води та приймання стоків - також не укладалось.

Отже, за вказаним договором позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Відповідач - Житлово-будівельний кооператив «Академічний-15» є споживачем послуг з постачання питної води та водовідведення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у період з 01.03.2014 по 31.12.2015 позивачем виставлено рахунки відповідачу за надані послуги з питного водопостачання та водовідведення за договором на суму 576761,86 грн., з яких відповідачем сплачено 440032,76 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 136729,22 грн.

Обсяг питної води, наданої відповідачу підтверджується матеріалами справи, зокрема актами про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними відповідачем, відповідач частково проводив оплату вказаних послуг.

Крім того, згідно наданих позивачем розрахунків, надані відповідачу послуги з питного водопостачання та водовідведення обліковувались позивачем по особовому рахунку відповідача за наступними кодами: 5-589 (водопостачання питної води для потреб населення та 5-50589 (водопостачання та водовідведення питної води для потреб населення).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку по коду 5-589 заборгованість відповідача за період з травня 2015 по листопад 2015 відсутня.

Разом з тим, по коду 5-50589 за період з березня 2014 по серпень 2014 позивачем нараховано до стягнення заборгованість за постачання питної води в розмірі 2106,77 грн. та заборгованість за водовідведення питної води в розмірі 9302,45 грн. за період з березня 2014 по листопад 2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

Пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 року за № 936/15627; далі - Правила № 190) передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За правилами статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору, а частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи Листа №03-16 від 21.03.2016 ПАТ «Київенерго» в періоди з 01.09.2015 по 13.09.2015, з 22.09.2015 по 23.09.2015, з 02.10.2015 по 05.10.2015, з 18.12.2015 по 19.12.2015 та з 22.12.2015 по 23.12.2015 позивачем не надавались послуги з гарячого водопостачання.

Відповідач звертався до позивача з Листом від 29.06.2016 з вимогою провести перерахунок за вказані періоди, відповідно рішенням комісії ПАТ «АК «Київводоканал», оформленого Актом від 01.09.2016 здійснено перерахунок заборгованості відповідача за вказаний період.

Крім того Листом №36КД/31/312/502 від 08.09.2016 ПАТ «Київенерго» повідомило відповідача, що в період з 21.05.2016 по 30.06.2015 в будинках по вул. Лайоша Гавро також було відсутнє гаряче водопостачання.

Відповідач звертався до позивача з Листом від 08.09.2016 з вимогою провести перерахунок за вказані періоди, Листом №11210/8/8/02-16 від 23.09.2016 ПАТ «АК «Київводоканал» повідомило відповідача, що документи для проведення перерахунку підготовлені та передані до для розгляду комісії, проте оскільки комісія збирається один раз на два місяці, відповідно, засідання комісії з розгляду вказаного питання не відбувалось.

Отже, враховуючи відсутність гарячого водопостачання у період з травня по червень 2015 року, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем розміру заборгованості за водовідведення гарячої води у вказаний період.

Оскільки розмір несплаченої заборгованості за водовідведення становить 9302,45 грн., при виставлені рахунків в розмірі 12049,16 грн. за період, у якому було відсутнє гаряче водопостачання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за водовідведення в розмірі 9302,45 грн. у зв'язку з недоведеністю позивачем розміру вказаної заборгованості.

Враховуючи викладене, заборгованість відповідача за надані послуги з водопостачання та водовідведення згідно розрахунків позивача за виключенням вартості відведення питної води за травень-червень 2015 року, становить 2106,77 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на рахунок позивача.

Згідно п.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п. 2 ст. 625 ЦК України).

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача по коду абонента 5-589 інфляційні втрати в розмірі 2203,40 грн. та три відсотки річних в сумі 933,53 грн., нарахованих за період з травня 2015 по листопад 2015.

Враховуючи несвоєчасну оплату відповідачем наданих послуг, що не заперечується поясненнями представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, по коду абонента 5-50589 по графі водопостачання питної води за період з березня 2014 по серпень 2014, позивачем нараховано 5057,08 грн. інфляційних втрат та 354,55 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки зазначених сум, суд дійшов висновку щодо їх арифметичної вірності, законності та обґрунтованості.

Також позивачем нараховано по коду абонента 5-50589 по графі водовідведення питної води за період з березня 2014 по листопад 2015, позивачем нараховано 35108,58 грн. інфляційних втрат та 2073,50 грн. трьох відсотків річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку щодо необхідності його зменшення та виключення нарахованих сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахувань за період відсутності гарячого водопостачання (з 21.05.2015 по 30.06.2015), а відтак, зазначені нарахування підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача інфляційних втрат в сумі 34922 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 1892,27 грн.

На підставі викладеного, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 42182,48 грн. та три відсотки річних в сумі 3180,35 грн.

Також, позивачем нараховано 20% штрафу в розмірі 27345,84 грн. на всю суму заборгованості по всім кодам абонента.

Відповідно до п.4.1 Договору, за безпідставну відмову від оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі 20 відсотків від несплаченої суми.

З наведених положень договору вбачається, що штраф нараховується споживачу у випадку відмови останнього від оплати наданих послуг. Проте як вбачається з матеріалів справи відповідач не відмовлявся від оплати наданих позивачем послуг, разом з тим до несвоєчасної оплати послуг призвела заборгованість споживачів послуг (мешканців квартир) перед відповідачем, у зв'язку з чим відповідач звертався до позивача з Заявою від 24.11.2015 про укладення Договору про реструктуризацію боргу, проте позивачем зазначену заяву було залишено без відповіді та задоволення.

На підставі викладеного, у зв'язку з відсутністю відмови відповідача від сплати наданих позивачем послуг, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для нарахування відповідачеві штрафу у розмірі 20% від несплаченої суми в розмірі 27345,84 грн.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2016 становить 1378 грн.

Таким чином, враховуючи подання позивачем уточненого розрахунку позовних вимог, за подання до суду даної позовної заяви, позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що пунктом 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» (04211, м. Київ, вул. Лайоша Гавро, буд. 11-Д; ідентифікаційний код 20033591) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 2106 (двi тисячi сто шість) грн. 77 коп. заборгованості, 42182 (сорок двi тисячi сто вісімдесят дві) грн. 48 коп. інфляційних втрат, 3180 (три тисячi сто вісімдесят) грн. 35 коп. 3% річних, та 774 (сімсот сімдесят чотири) грн. 25 коп. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 01.11.2016

Суддя Я.В. Маринченко