ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.11.16р. Справа № 904/7480/16

За позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СІЧЕСЛАВ", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача приватного підприємства "Приватна фірма ОСОБА_1 -13", м.Дніпро

про врегулювання переддоговірного спору

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_2 - довіреність № 148/1001 від 01.04.16р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

29.08.2016р. публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго", м.Дніпро (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Січеслав", м.Дніпро (далі по тексту - відповідач) в якій просить суд визнати пункт 9.8 договору про постачання електричної енергії №064812 від 20.07.2016р. укладеними в наступній редакції: пункт 9.8. "Цей договір набирає чинності з 01.04.2015р. і укладається на строк до 31.12.2016р. Сторони цього договору домовилися, що, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України та статті 180 Господарського кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання і діють з 01.04.2015р.".

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної заяви від 29.08.2016р. за вих.№2386-юр ухвалою суду від 30.08.2016р. порушено провадження по справі та призначено слухання на 20.09.2016р.

Ухвалою суду від 20.09.2016р. господарський суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача приватне підприємство "Приватна фірма ОСОБА_1 -13" (49098, м.Дніпро, вул.Прогресивна, буд.6, к.121; ідентифікаційний код 20266272).

Суд розгляд справи відкладав з 20.09.2016р. на 20.10.2016р.; з 20.10.2016р. на 03.11.2016р.

Суд оголошував перерву з 12 години 15 хвилин 03.11.2016р. до 14 години 20 хвилин 03.11.2016р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відомостями про явку представника відображеними в протоколі судового засідання від 03.11.2016р.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відомостями про явку представника відображеними в протоколі судового засідання від 03.11.2016р.

03.11.2016р. стороні, яка бере участь у розгляді справи, роз'яснено її процесуальні права та обов'язки, в тому числі заявляти відводи. Відводи не заявлені.

Представник позивача подав заява про долучення документів до матеріалів справи.

Інших усних та письмових заяв і клопотань не заявлено.

Господарський суд продовжив розгляд справи по суті.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Повноважний представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд заслухав пояснення представника позивача щодо предмету позову.

В судовому засіданні дослідженні надані сторонами та наявні в матеріалах справи докази.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

На думку суду неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Судом враховано. В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

В силу вимог статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 03.11.2016р. в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2016р. позивач направив на адресу відповідача оферту договору №064812 про постачання електричної енергії (а.с.12-13).

08.08.2016р. позивач отримав від відповідача супровідним листом від 04.08.2016р. за вих.№506 протокол розбіжностей до договору від 20.07.2016р. №064812 (а.с.14).

Як зазначає позивач двадцятиденний строк для врегулювання розбіжностей, встановлений статтею 181 Господарського кодексу України, спливає 28.08.2016р.

Враховуючи, що позивач не погоджується з пропозицією відповідача, яка висвітлена в протоколі розбіжностей з огляду на наявність документів, які підтверджують фактичне володіння відповідачем електроустановками та споживання ним електричної енергії без договору та без оплати, починаючи з 01.04.2015р. позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Доказами, які підтверджують користування відповідачем електроустановками, які знаходяться у будинку №9 по Донецькому шосе та споживання ним електроенергії для освітлення сходових клітин та користування ліфтами є:

- акт приймання-передачі від 01.04.2015р. електромереж у під'їзді 1, будинку №9 по Донецьке шосе за яким попередній власник електромереж багатоквартирного будинку - приватне підприємством "Віктор-13" в особі директора ОСОБА_1 (далі - власник мереж), з однієї сторони, та споживач - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Січеслав", в особі голови правління ОСОБА_3 (далі - споживач, відповідач), з іншої сторони дійшли згоди, що власник мереж передає, а споживач приймає на баланс електромережі під'їзду за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Донецьке шосе, буд.9, секція 1, згідно схеми розмежування балансової належності.

Останні зафіксовані власником мереж показники лічильників в електрощитовій під'їзду станом на 29.03.2015р.:

№48623880 (технічний - квартири, нежитлові приміщення) - 634374;

№46832080 (загального користування - ліфт, підвал, горище та ін.) - 490655.

- акт зняття контрольних показів приладів обліку електричної енергії станом на 15.12.2015р., який підписано зокрема з боку споживача - ОСОБА_3 (головою правління відповідача, що діє на підставі статуту відповідача).

Позивач вказує, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання електроенергії можливе лише на підставі договору.

Відповідно до пункту 5.1 Правил користування електричною енергією споживання електричною енергією без договору не допускається.

Позивач стверджує, що переддоговірний спір виник між сторонами з вини відповідача, який фактично експлуатував електроустановки та безоплатно і без договору споживав електричну енергію, починаючи з квітня 2015 року, а в договорі відмовляється зазначити дату набрання ним чинності з 01.04.2015р., тим самим намагається уникнути обов'язку з оплати за спожиту електричну енергію та спричинити матеріальні збитки для позивача.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав відзив на позов та повідомив наступне.

Відповідач з 2011 року звертався до позивача з проханням укласти договір на електропостачання місць загального користування багатоквартирного будинку по вул.Донецьке шосе, 9, секція №1 у місті Дніпро, який знаходиться в управлінні відповідача, але до цього часу договір не укладено.

З 2014 року позивач почав здійснювати щонедільні відключення даного будинку від електропостачання в денний час, у лютому і на добу, що спричинило протест мешканців.

Неодноразові звернення правління відповідача до керівництва, уповноважених та відповідальних осіб позивача, що підтверджує листування та письмові звернення відповідача, ні до якого результату не привели.

Однак позивач почав пропонувати відповідачу взяти на себе, реструктурувати на три роки та оплатити борг приватного підприємства «Віктор-13» перед позивачем.

В свою чергу відповідач запропонував сплатити згідно лічильника обліку електропостачання місць загального користування будинку з квітня 2015 року на що отримав відмову.

Призначено дві комісії позивача, засідання яких також закінчились безрезультатно.

Відповідач звернувся до Антимонопольного комітету України та НКРЕКП України з проханням захисту мешканців багатоквартирного будинку та дотримання чинного законодавства з боку позивача.

В липні місяці 2016 року Антимонопольний комітет України зобов'язав позивача укласти договір з відповідачем згідно чинного законодавства.

Позивач примірники договору надав відповідачу, які підписано з протоколом розбіжностей.

Протокол розбіжностей також підписано позивачем з протоколом узгодження.

Однак позивач хоче укласти даний договір з набранням чинності з 01.04.2015р., що в свою чергу фактично покладає заборгованість 2015 року на відповідача.

Також в договорі фактично залишається так званий «загальний облік», який на сьогоднішній день не є актуальним, так як кожна квартира та нежитлове приміщення мають прямі договори з позивачем, електропостачання місць загального користування здійснюється з використанням окремого лічильника.

Враховуючи вищевикладене відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

На виконання вимог суду відповідач надав додаткові пояснення та зазначив, з 2011 року неодноразово звертався до позивача з проханням укладання договору на електропостачання багатоквартирного будинку по вул. Донецьке шосе 9 секція №1, який перебуває в управлінні відповідача.

Позивач (уповноважені підрозділи позивача) постійно надавали відмову в укладанні такого договору.

В результаті зазначених дій позивача, відповідачем укладено Договір №КП-10/2009 від 01.11.2009р. з третьою особою про користування електричною енергією в місцях загального користування багатоквартирного будинку по вул. Донецьке шосе 9 секція І у м.Дніпропетровську, також актом прийому-передачі третьою особою до відповідача на обслуговування та утримання передано частину житлового комплексу, а саме систему електричних мереж під'їзду та площ загального користування.

Так, з 2009 року, згідно даного договору та на підставі щомісячних актів, відповідач щомісячно сплачував на розрахунковий рахунок третьої особи оплату за електропостачання місць загального користування. А з 01.01.2014р., згідно додаткової угоди до даного договору (Додаток №34 від 02.12.2013 року), безпосередньо на розрахунковий рахунок позивача.

На початку 2015 року вищезазначений багатоквартирний будинок позивач почав систематично відключати від мереж електропостачання і відповідачу стало відомо про те, що у третьої особи перед позивачем наявна велика заборгованість, через що у даних підприємств виник конфлікт і правовідносини щодо виконання Договору №023434 від 29.12.2008р. розглядаються органами судочинства.

Відповідач звернувся до третьої особи за роз'ясненням даної ситуації, на що отримана відповідь про те, що третя особа в односторонньому порядку розірвала Договір №023434 від 29.12.2008р. про електропостачання вищезазначеного будинку і не буде сплачувати заборгованість.

Третя особа надала відповідачу копію листа вих. №01/03/15 від 11.03.2015р., що третьою особою підписано акт щодо припинення дії Договору №КП-10/2009 від 01.11.2009р. з відповідачем, надано довідку про відсутність заборгованості відповідача перед третьою особою та акт прийому-передачі про передачу на баланс відповідача електромереж під'їзду багатоквартирного будинку по вул. Донецьке шосе 9 секція №1.

06.04.2015р. позивачем прийнято лист (вх. 1053/6001) від відповідача щодо укладання договору на електропостачання будинку. Згідно чинного законодавства, позивачем надано відповідачу відповідь вих.№15897/РВЕ106000 від 14.04.2015р., в якому зазначено перелік документів, які необхідно надати для укладання договору на електропостачання об'єкта та обов'язкову необхідність сплати боргу третьої особи. Керівництвом позивача (ОСОБА_4Б, ОСОБА_5І.) запропоновано відповідачу сплатити «незрозумілий» борг третьої особи (близько 40000,00грн), та наголошено, що в іншому випадку вони не мають можливості розірвати Договір №023434 від 29.12.2008р. укладений між позивачем та третьою особою і наголосили, що цей договір і надалі діє та його не розірвано.

У відповідь на це відповідачем направлено листи вих.№438 від 30.03.2015р. та №439 від 30.03.2015р. до чинної міської влади та позивача.

В свою чергу відповідач позивачу надав пакет документів необхідний для укладання Договору на електропостачання багатоквартирного будинку.

Також, згідно чинного законодавства, відповідач висунув вимогу укладання договору на електропостачання місць загального користування згідно лічильника АСЕ3000 №48832080 (електропостачання місць загального користування будинку та ліфта), і виключення загального обліку (лічильник АСЕ3000 №48623880) із схеми електропостачання будинку, так як дана схема використовувалась при будівництві будинку, а на даний час всі квартири та нежитлові приміщення мають договори та квартирні лічильники обліку електропостачання та самостійно сплачують за спожиту електроенергію.

Багатоквартирний будинок по вул. Донецьке шосе 9 секція 1 уповноважені представники позивача почали щоденно відмикати від ліній електропостачання, згідно нарядів та вказівок, наданих керівництвом структурних підрозділів електропостачальної організації.

У відповідь на звернення відповідача з цього приводу, позивачем призначено комісію на 15.10.2015р., яка начебто повинна була вирішити питання щодо укладання договору на електропостачання вищезазначеного будинку. По результатам засідання комісії ніякого рішення не прийнято.

Надалі багатоквартирний будинок почали відмикати від електропостачання в зимовий період, навіть в нічний час, що збурило громадськість. У відповідь на скарги та протести мешканців будинку, під тиском громадськості, при сприянні міської влади, позивачем повторно призначено комісію на 09.02.2016р.

Дана комісія також не прийняла рішення щодо укладання договору на електропостачання будинку. Відповідачем отримано відповідь позивача про відмову в укладанні договору вих.№11603/1001 від 22.02.2016р. (ОСОБА_4Б.) та вих.№12546/2078 від 24.02.2016р. (ОСОБА_6Ю.).

Після чого, відповідачем направлено звернення до НКРЕП м.Київ вих.№512 від 17.03.2016р., Управління роздрібного ринку НКРЕП м.Київ вих.№511 від 17.03.2016р., Антимонопольний комітет м.Київ №511 від 17.03.2016р., Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету №518 від 04.04.2016р. та надано всі необхідні документи.

В результаті чого від НКРЕП м.Київ отримано відповідь вих.№6444/20.2/7-16 від 29.06.2016р. в якому пропонувалось вирішити питання розірвання Договору з третьою особою та укладання договору з відповідачем у судовому порядку.

13.07.2016р. отримано відповідь від Антимонопольного комітету в якому зазначено про порушення з боку позивача чинного законодавства та рекомендовано укласти Договір на електропостачання багатоквартирного будинку з відповідачем. Також, під час прийому в Антимонопольному комітеті, виконавцем звернення відповідача, надано відповідь, що Антимонопольний комітет зобов'язав позивача укласти договір з відповідачем на електропостачання багатоквартирного будинку по вул.Донецьке шосе 9 секція №1 у м.Дніпро.

Так 20.07.2016р. відповідачем, кур'єрською поштою, від позивача отримано договір №064812 від 20.07.2016р. «Про постачання електричної енергії» з додатками на підпис (вих.№47696/1617 від 20.07.2016р.). Даний договір та додатки до нього головою правління відповідача підписано з протоколом розбіжностей та надано до позивача вих.№506 від 04.08.2016р.

Також, 26.08.2016р., отримано від позивача підписаний протокол розбіжностей (вих. 56859/1600 від 26.08.2016р.).

Тобто Договір, на думку відповідача, вступив в силу 20.07.2016р. та у відповідача з'явились підстави та можливість здійснювати оплати за спожиту електроенергію. Але після звернення до позивача (вул. Ленінградська) за консультаціями, щодо надання щомісячних звітів згідно даного договору, отримано відповідь, що Договір не чинний, так як позивачем направлено позов до суду з приводу врегулювання переддоговірного спору.

Тобто, згідно норм чинного законодавства та вищенаведених фактів, до 20.07.2016р. постачання електроенергії до багатоквартирного будинку по вул. Донецьке шосе 9 секція №1 у м.Дніпропетровську здійснювалось на підставі Договору №023434 від 29.12.2008р. укладеного між позивачем та третью особою.

Також слід зазначити, що питання щодо виключення з договору лічильника АСЕ3000 №48623880, який виконує облік постачання електричної енергії в квартири будинку та нежитлові приміщення, які мають прямі договори з позивачем, постачальником електроенергії позивачем залишилось проігнорованим, що в свою чергу також є порушенням чинного законодавства.

Позивач надав свої пояснення по суті позовних вимог та вказав, що у даному випадку відповідач не заперечує проти того, що він, протягом періоду з 01.04.2015р. до 20.07.2016р., незважаючи на те, що документи стосовно споживання електроенергії оформлювалися на третю особу, бо позивач не погоджувався розірвати договір з причини наявності заборгованості останнього, займав приміщення - секцію 1 житлового будинку, який розташований за адресою: м.Дніпро, Шосе Донецьке, буд. 9, отже, споживав електричну енергію на потреби цього житлового будинку.

Згідно з частиною другою статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами процесуального законодавства, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

При прийнятті рішення господарський суд врахував позицію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - НКРЕКП), яка була викладена в листі від 29.02.2016р. за №36-19/84 за результатами розгляду листа відповідача від 17.03.2016р. за №511.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вказала, що взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 №28, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.96 за №417/1442 (із змінами) (далі - ПКЕЕ).

Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення) (абзац другий пункту 1.1 ПКЕЕ).

Згідно з абзацом першим пункту 5.1 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до пункту 1.3 ПКЕЕ постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Положеннями пункту 1.6 ПКЕЕ встановлено, що договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3 до ПКЕЕ) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основним споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об'єкта не здійснюється.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) та електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричної енергії споживач зобов'язаний здійснювати оплату спожитої на таких об'єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звертає увагу, що порядок укладення, зміни та розірвання господарських договорів встановлений статтями 181 та 188 Господарського кодексу України.

Відносини між громадянами (споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.99р. №1357 (із змінами) (далі - ПКЕЕН).

Відповідно до положень абзацу першого пункту 3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електрично енергією (додаток 1 до ПКЕЕН).

Згідно з матеріалами, наявними в НКРЕКП, між ПП «ПФ Віктор-13» та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» було укладено договір про постачання електричної енергії від 29.10.2008р. №023434 на житловий багатоквартирний будинок (м.Дніпропетровськ, вул.Донецьке шосе, 9, секція 1).

Крім цього, між всіма власниками/користувачами квартир вищевказаного багатоквартирного будинку укладено прямі договори про користування електричною енергією з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».

Листом від 11.03.2015р. №01/03/15 до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось ПП «ПФ Віктор-13» з відповідною заявою щодо розірвання договору про постачання електричної енергії від 29.10.2008 №023434.

Листами від 25.07.2015 №451 та від 10.09.2015 №416 ОСББ «Січеслав» звернулось до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» щодо укладення договору про постачання електричної енергії для забезпечення електричною енергією роботи ліфту, освітлення, місць загального користування, підвалів, підкачування води.

Разом з тим, станом на сьогоднішній день договір про постачання електричної енергії від 29.10.2008 №023434, укладений між ПП «ПФ Віктор-13» та ПАТ «Дніпрообленерго» розірвано не було, у зв'язку із недотриманням ПП «ПФ Віктор-13», процедури, визначеної пунктом 6.18 ПКЕЕ, зокрема, сплати наявної заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 60480,08грн.

Крім цього, 04.01.2016р. ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» було надіслано «ПФ Віктор-13» попередження про відключення через наявну заборгованість.

26.01.2016 ПП «ПФ Віктор-13» не було надано доступу до власних електроустановок представникам ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», про що складено відповідний акт та припинено електропостачання до вищевказаного житлового багатоквартирного будинку від електропостачання. Відновлення електропостачання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» не проводилось, споживач підключився самовільно.

02.02.2016р. було повторно припинено електропостачання до вищевказаного житлового багатоквартирного будинку, того ж дня енергопостачальником електропостачання було відновлено.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг дійшла висновку, що договір про постачання електричної енергії із новим споживач (ОСББ «Січеслав») може бути укладеним після припинення дії договору про постачання електричної енергії, укладеного з попереднім споживач (ПП «ПФ Віктор-13»), відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури.

Крім цього, питання щодо розірвання договору про постачання електричної енергії від 29.10.2008 № 023434 та стягнення заборгованості з ПП «ПФ Віктор-13 на думку НКРЕКП, повинно вирішуватись у судовому порядку.

Позиція Антимонопольного комітету України від 13.07.2016р. за вих.№1754/29/04-16 відповідає позиції НКРЕКП висвітленій у листі від 29.02.2016р. за №36-19/84.

Господарський суд наголошує, ухвалами від 20.09.2016р. та від 20.10.2016р. зобов'язував позивача надати письмові пояснення щодо строку дії та інформацію щодо чинності договору про постачання електроенергії №9790-434 від 29.12.2008р. станом на час розгляду даної справи.

Позивач, без повідомлення причин, вимоги суду не виконав, інформацію про чинність договору про постачання електроенергії №9790-434 від 29.12.2008р. суду не надав.

Господарський суд констатує, що як визначено НКРЕКП в листі від 29.02.2016р. за №36-19/84 договір про постачання електричної енергії від 29.10.2008р. №023434, укладений між ПП «ПФ Віктор-13» та ПАТ «Дніпрообленерго», станом на 29.02.2016р. розірвано не було.

НКРЕКП визначила, що договір про постачання електричної енергії із новим споживачем (ОСББ «Січеслав») може бути укладеним після припинення дії договору про постачання електричної енергії, укладеного з попереднім споживач (ПП «ПФ Віктор-13»), відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури.

Отже, відсутні правові підстави для визнання укладеним з 01.04.2015р. договору про постачання електричної енергії №064812 від 20.07.2016р., так як відсутні належні докази розірвання або припинення дії договору про постачання електричної енергії від 29.10.2008 №023434, укладеного між ПП «ПФ Віктор-13» та ПАТ «Дніпрообленерго».

Керуючись нормами чинного законодавства та висновками НКРЕКП договір з новим споживачем, яким в даному випадку є відповідач може бути укладений за умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об'єкта не здійснюється.

З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення.

Докази розірвання договору про постачання електричної енергії №064812 від 20.07.2016р. позивач на неодноразові вимоги суду (ухвала від 20.09.2016р. та від 20.10.2016р.) не надав.

Господарський суд наголошує, що позивач мав реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог суду першої інстанції .

Господарський суд наголошує, що за загальним правилом та відповідно до частини 2 статті 187 Господарського кодексу України, день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1378,00грн. покласти на позивача.

Керуючись положеннями Правил користування електричною енергією, ст. 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

08.11.2016 року

Суддя ОСОБА_7