ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р.Справа № 916/1442/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів: Головея В.М., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 02.11.2016:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

на рішення Господарського суду Одеської області від 16.08.2016

по справі № 916/1442/16

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна фінансова інспекція в Одеській області

про стягнення 38 146, 50 грн.

У судовому засіданні 02.11.2016 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси (далі - позивач, КЕВ м. Одеси, Відділ) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1, Підприємець) 38146,50 грн. збитків за договорами на виконання поточного ремонту від 08.09.2014 №№ 61, 62.

Позов обґрунтований тим, що проведеною Державною фінансовою інспекцією в Одеській області ревізією фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Одеси виявлено безпідставне завищення вартості виконаних ФОП ОСОБА_1 робіт за вказаними вище договорами на загальну суму 38146,50 грн.

У правове обґрунтування позову КЕВ м. Одеси послався на ст. ст. 22, 837 ЦК України, ст. ст. 175, 193, 216, 217, 224, 225 ГК України.

17.06.2016 Відділ звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням про залучення Державної фінансової інспекції в Одеській області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.07.2016 клопотання позивача задоволено та до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено Державну фінансову інспекцію в Одеській області (далі також - Інспекція).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.08.2016 (суддя Власова С.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для стягнення з відповідача заявлених позивачем коштів.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи.

У абз. 3 п.п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та Державна фінансова інспекція в Одеській області, були належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судових засідань що підтверджується долученими до матеріалів справи поштовими повідомленнями (які направлялись за адресами, зазначеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) з відмітками підприємства поштового зв'язку про вручення поштових відправлень, а також про відсутність адресатів. Однак, у судове засідання від 02.11.2016 учасники процесу не з'явились, а отже, не скористались своїм процесуальним правом прийняти учать у даному засіданні суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 08.09.2014 між КЕВ м. Одеси (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Підрядник) укладено договір № 61 на виконання поточного ремонту (далі також - Договір-1), за умовами якого Підрядник у відповідності з затвердженою проектно-кошторисною документацією виконує поточний ремонт покрівлі караульного приміщення №13 військового містечка № Дальник-4 (Одеська область, Біляївський р-н, с. Дальник), що пов'язано з передислокацією військових підрозділів з АР Крим та м. Севастополь в інші регіони України (п. 1.1. Договору-1).

Пунктом 2.1. Договору-1 передбачено, що договірна вартість робіт, що доручені для виконання Підряднику, визначається на підставі затвердженої проектно-кошторисної документації та згідно з ДСТУ. На час підписання цього договору вартість робіт визначена у відповідності з договірною ціною, яка додається до договору, та складає 56406,39 грн. без ПДВ. Вартість робіт, яка належить до сплати Підряднику, визначається на підставі витрат Підрядника, складених згідно з ДСТУ, пред'явлених по Формі КБ-2В та Формі КБ-3 на підставі фактично виконаних обсягів робіт.

Згідно п. 2.2. Договору-1 вартість робіт, що доручені до виконання Підряднику, може змінюватися за такими умовами:

- зміна обсягу і складу робіт у зв'язку з коригуванням затвердженої проектно-кошторисної документації, погоджених з Замовником;

- призупинення робіт за рішенням Замовника та за обставинами непереборної сили;

- прийняття нових нормативних актів;

- зміни ринкових цін на матеріально-технічні ресурси та інші складові будівельно-монтажних робіт.

Пунктом 2.3. Договору-1 встановлено, що перегляд договірної ціни обумовлюється розрахунками, оформлюється сторонами шляхом складання додаткової угоди.

Пунктом 3.1. Договору-1 визначено, що терміном початку виконання робіт є термін передачі Підряднику проектно-кошторисної документації на роботи.

У відповідності до п. 3.2. Договору-1 строк дії договору - з моменту підписання договору до 31.12.2014, але у будь-якому разі до повного виконання зобов'язань сторін.

Також, 08.09.2016 між сторонами укладено аналогічний Договір № 62 на виконання поточного ремонту (далі також - Договір-2), предметом якого є виконання Підрядником ремонту покрівлі та будівлі КПП №21 військового містечка №Дальник-4 (Одеська область, Біляївський р-н, с. Дальник).

Договірна вартість робіт, згідно п. 2.1. Договору-2, складає 63281,21 грн. без ПДВ.

Сторонами договорів складено та підписано відповідну проектно-кошторисну документацію.

11.09.2014 Замовником та Підрядником складено та підписано Акти приймання виконаних будівельних робіт №1 за вересень 2014 року за Договорами № 61 та № 62, вартість робіт за якими складає відповідно 56406,39 грн. та 63281,21 грн.

Вказані акти підписані сторонами без будь-яких зауважень.

На виконання п. 2.23 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної

фінансової інспекції України на II квартал 2015 року, п. 1.1.6.3 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Одеській області на II квартал 2015 року Інспекцією проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Одеси за період з 01.01.2014 по 01.06.2015.

За результатами перевірки Державною фінансовою інспекцією в Одеській області складено акт № 08-11/63 від 21.09.2015, згідно якого третьою особою встановлено завищення обсягів виконаних ФОП ОСОБА_1 робіт, а саме:

1) по акту № 1 ф. № КБ-2в за вересень 2014 року на суму 63281,21 грн. до договору від 08.09.2014 № 62 на виконання робіт з поточного ремонту покрівлі будівлі КПП № 21 військового містечка Дальник-4, завищення вартості складає 16445,27 грн.;

2) по акту № 1 ф. № КБ-2в за вересень 2014 року на суму 56406,39 грн. до договору від 08.09.2014 № 61 на виконання робіт з поточного ремонту покрівлі караульного приміщення військового містечка Дальник-4, завищення вартості складає 21701,23 грн.

Завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 38146,50 грн. по зазначених актах ф. №КБ-2в виникло в результаті порушення п. 6.4 "Правил визначення вартості будівництва" (ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013), затверджених Наказом Мінрегіону України від 05.07.2013 № 293, за рахунок невідповідності обсягів виконаних робіт, відображених в актах ф. №КБ-2в, в порівнянні з обсягами, згідно проведених контрольних обстежень.

З огляду на встановлення Інспекцією завищення обсягів виконаних Підприємцем робіт за вказаними договорами, що спричинило сплату Замовником зайвих коштів, Позивач звернувся до місцевого господарського суду з даним позовом.

Пунктами 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами пунктів 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Положеннями ст. 843, ч.ч. 1, 2 ст. 844 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 статті 846 вищеназваного Кодексу визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 849 ЦК України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акти виконаних робіт за Договорами є письмовими документами, які визначають період виконання робіт підрядником, види робіт, які здійснив підрядник за цей період, а також вартість цих робіт.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій актів приймання виконаних будівельних робіт №1 за вересень 2014 року від 11.09.2014 на підставі договорів №№ 61, 62 Підприємцем виконано поточний ремонт покрівлі на замовлення Відділу.

Вказані акти підписані представниками як Підрядника, так і Замовника без будь-яких зауважень та скріплені печатками сторін.

Відтак, судова колегія зауважує, що вказані акти є допустимими доказами виконання Підприємцем своїх зобов'язань за договорами та, оскільки позивач прийняв виконані роботи, не заявивши при цьому про допущення Підрядником будь-яких відступів від умов Договорів чи наявність інших недоліків, то за вищенаведеними приписами ст. 853 ЦК України він втратив право у подальшому посилатись на відступи від умов Договорів або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ст. 4 Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Підпунктом 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011, врегульовано вжиття Держфінінспекцією України відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією України як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до п. 6 вказаного вище Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, в установленому порядку здійснювати державний фінансовий контроль шляхом проведення: інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, визначених у підпункті 1 пункту 4 цього Положення; державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси та інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур закупівель, проводити перевірку фактичної наявності цінностей.

Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія зазначає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти (частково або повністю) договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договорами та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Як вище зазначалось, сторони у договорах узгодили тверді договірні ціни на виконання підрядних робіт та підписали відповідну кошторисну документацію.

Згідно з п. 2.2., 2.3 Договору №61 та Договору №62 вартість робіт, що доручені до виконання Підряднику, може змінюватися за умови в т.ч. зміни обсягу і складу робіт у зв'язку з коригуванням затвердженої проектно-кошторисної документації, погоджених з Замовником. Перегляд договірної ціни обумовлюється розрахунками, оформлюється сторонами шляхом складання додаткової угоди.

Позивачем не надано доказів коригування затвердженої проектно-кошторисної документації та складання сторонами додаткових угод щодо перегляду договірної ціни за договорами.

У матеріалах даної справи відсутні також докази на підтвердження направлення відповідачу письмових пропозицій чи проектів змін до вищезгаданих договорів в частині зменшення розміру плати за роботи, відповідно до приписів статей 651, 652 ЦК України. Відсутні також докази внесення змін до даних договорів або визнання недійсними цих договорів.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів № 61 та № 62 від 08.09.2014 і не можуть їх змінювати, тому посилання Відділу на зазначений вище акт ревізії як на підставу для задоволення позовних вимог є безпідставними, оскільки цей акт сам по собі не є належним та допустимим доказом невиконання Підприємцем своїх зобов'язань за вказаними договорами.

Що стосується правової підстави позову, судова колегія зазначає наступне.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч. 2 ст. 900 ЦК України виконавець зобов'язаний відшкодувати замовнику реальні збитки у межах ціни робіт, в яких виявлено недоліки, якщо договором встановлено, що вони підлягають відшкодуванню в межах загальної ціни робіт за договором.

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства та підставу позову, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленої позовної вимоги про стягнення збитків, оскільки заявлена позивачем до стягнення сума не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, ст. 225 ГК України.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 38146,50 грн., ані як збитків, ані як безпідставно набутого майна чи заборгованості.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни зазначеного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 16.08.2016 по справі № 916/1442/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст складено 07.11.2016.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький