ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа № 925/1070/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представники позивача, відповідача: не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "САН Транс"

про стягнення 13 624 грн. 36 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 13 624 грн. 36 коп., з яких 7 500 грн. боргу за перевезення вантажу відповідно до договору № 000175 від 02.03.2015 та заявки від 02.03.2015 № С-00000432/О, 387 грн. 63 коп. три проценти річних, 2777 грн. 31 коп. інфляційних втрат, 2959 грн. 42 коп. пені за прострочення виконання грошового зобовязання. Також позивач просить у позовній заяві стягнути з відповідача 1378 грн. судового збору та 2 500 грн. витрат на правову допомогу.

У відзиві на позовну заяву (а. с. 50-52) відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій з урахуванням обставин справи і виходячи з принципів розумності та справедливості, оскільки суми штрафних санкцій майже відповідають сумі основного боргу; також відповідач просить відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на оплату послуг адвоката виходячи з того, що позивачем не вказано, які послуги були надані адвокатом, яка вартість кожної з послуг, чи такі послуги надавалися адвокатом взагалі.

10.10.2016 позивач надіслав до суду лист, в якому просить розглядати спір без участі його повноважного представника у судовому засіданні, повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання 27.10.2016 позивач та відповідач не направили своїх представників. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами, виходячи із такого. Позивач та відповідач належно повідомлені про час і місце розгляду справи, ухвали суду надіслані на адреси сторін, вказані у позовній заяві та у відзиві на неї. Строк розгляду спору закінчується 01.11.2016, заяви про його продовження до суду не надходили. Неявка представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти своїх представників у судове засідання є правом сторони, а не обовязком.

У судовому засіданні 27.10.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "САН Транс" (Експедитор за договором, відповідач у справі) та ФОП ОСОБА_1 (Перевізник за договором, позивач у справі) уклали договір № 000175 від 02.03.2015 про надання послуг з перевезення вантажу, далі - Договір, за умовами якого цей Договір визначає порядок відносин, що виникають між Експедитором та Перевізником при організації та виконанні перевезень по території України, та іноземних держав, порядок та умови розрахунків, відповідальність сторін за невиконання цього Договору (п. п. 1.1-1.3 Договору).

Відповідно до п. 2 Договору сторони визнають юридичну силу цього Договору та транспортних заявок, укладених за допомогою факсимільного зв'язку, а також переданих електронною поштою. Конкретні умови по кожному перевезенню обумовлюються в транспортній заявці, що є невід'ємною частиною даного Договору.

За умовами пунктів 3.9, 4.1., 4.2. Договору Виконавець зобов'язаний забезпечити подачу під завантаження справний транспортний засіб, цілком готовий до перевезення, обговореного вантажу в погоджений сторонами термін. Після узгодження з Перевізником умов перевезень, Експедитор надає по факсу або електронною поштою транспортну заявку. Заявка за підписом представника Експедитора, засвідчена печаткою/офіційним штампом Експедитора є оформленою належним чином. Заявка приймається до виконання після підтвердження її підписом і печаткою Перевізника.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що ціна послуг за перевезення встановлюється сторонами у заявці, яка є невід'ємною частиною даного договору; загальна вартість Договору становить суму вартості послуг з перевезення наданих згідно заявок та сплачених згідно виставлених рахунків фактур.

Відповідно до пункту 5.2 Договору Експедитор зобов'язався провести розрахунки в строки не пізніше 12 (дванадцяти) банківських днів після отримання рахунку-фактури, акта виконаних робіт, податкової накладної, товарно-транспортної накладної, ксерокопії заявки, завіреної печаткою та підписом, якщо інше не вказано в заявці.

Пунктом 6.7 Договору сторони передбачили, що у разі затримки розрахунків Експедитор зобов'язується сплатити Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день затримки оплати.

Додатком до Договору про надання транспортно-експедиційних послуг подана заявка № С-00000432/0 від 02.03.2015, в якій виписані умови перевезення: маршрут, дата завантаження та розвантаження, реквізити автомобіля, найменування вантажу, ставки та форми оплати. У ній вказано про оплату протягом 15 банківських днів після предявлення повного пакету документів, а саме ТТН, рахунку, акту виконаних робіт, податкової накладної, видаткова накладна, довіреність. Як підтвердження виконання замовленої послуги позивач подав товарно - транспортні накладні №№ 212, 213, 215, 216 від 26.02.2015 та вказав, що усно було досягнуто домовленості щодо перевезення вантажу за вказаним у позові маршрутом і позивач виконав це замовлення по названих ТТН, а вже 02.03.2015 сторони обмінялися заявками № С-00000432/О від 02.03.2015, при цьому дата розвантаження була змінена.

За доводами позивача він надав відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом, вказаним у заявці № С-00000432/0 від 02.03.2015, про що сторони підписали Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000017 від 04.03.2015 та підписи скріпили своїми печатками. Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000017 від 4 березня 2015 року на оплату 17000 грн. за транспортні послуги за маршрутом с. Перемога - м. Хмельницький - м. Івано-Франківськ. 19.03.2015 позивач надіслав відповідачу пакет документів для оплати, отже строк оплати настав 09.04.2015, однак відповідач здійснив лише часткову сплату коштів у загальній сумі 9 500 грн., у звязку з чим вартість послуг в сумі 7 500 грн. залишилась відповідачем не сплачена.

Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача 7 500 боргу, 387 грн. 63 коп. три проценти річних, 2 777 грн. 31 коп. інфляційних втрат, 2 959 грн. 42 коп. пені за прострочення виконання грошового зобовязання.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем не спростовано та не заперечено, що позивач надав, а відповідач прийняв послуги з перевезення вантажу за маршрутом, вказаним у заявці № С-00000432/0 від 02.03.2015. Надання послуг підтверджується поданими позивачем доказами, зокрема Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000017 від 04.03.2015 на суму 17000 грн., підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками. Відповідач перерахував на рахунок позивача 15.05.2015 кошти в сумі 2000 грн., 05.06.2015 перерахував суму 5000 грн., 11.09.2015 - 500 грн., 12.11.2015 - 500 грн., 16.11.2015 - 500 грн., 30.11.2015 - 500 грн., 09.02.2016 - 500 грн., при цьому у призначенні платежу відповідач вказав: "часткова оплата за транспортні послуги зг. р/ф СФ-17 від 04.03.2015 (д/з С-432/О)". Тобто загалом відповідач розрахувався із позивачем частково в сумі 9 500 грн., тому залишок боргу відповідача складає 7 500 грн.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобовязань за Договором.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 50) не заперечив факт надання позивачем послуги на суму 17 000 грн. чи отримання ним пакету документів та фактично підтвердив наявність боргу перед позивачем в сумі 7 500 грн. У Заявці № С-00000432/О від 2 березня 2015 року вказано, що вона є додатком до договору про надання послуг з перевезення вантажу № 000175 від 02.03.2015, при здійсненні оплати відповідач посилався на рахунок № 17 від 04.03.2015 та на "д/з С-432/О". За доводами позивача, не спростованими відповідачем, позивач надіслав відповідачу необхідний для оплати пакет документів 19.03.2015, отже, виходячи із умови в Заявці від 02.03.2015, відповідач зобовязаний був сплатити позивачу 17000 грн. не пізніше 09.04.2015. Однак відповідач в установлений в Заявці строк кошти позивачу в повній сумі не перерахував, залишок боргу відповідача складає 7 500 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 7 500 грн. боргу підтверджена матеріалами справи, є законною, обґрунтованою, не спростованою відповідачем, отже є такою, що підлягає задоволенню.

В статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Пунктом 6.7. Договору передбачено, що у разі затримки розрахунків, Експедитор зобовязується сплатити Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день затримки оплати.

Позивач безпідставно здійснює розрахунки позовних вимог із 09.04.2015, оскільки як встановлено судом, кінцевий термін проведення розрахунку - 09.04.2015, тому прострочення сплати коштів розпочинається із 10.04.2015.

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат позивачем виконаний невірно, оскільки при розрахунку трьох процентів річних позивач у період прострочення врахував дати перерахування коштів та не враховано, що 2016 рік має 366 днів. При розрахунку інфляційних втрат позивач нарахував їх за кількість днів, що складає менше 15 днів прострочення. В результаті належного перерахунку суд приходить до висновку, що обґрунтованими до стягнення є 387 грн. 12 коп. три проценти річних за прострочення розрахунку з 10.04.2015 по 29.08.2016 та 2503 грн. 32 коп. інфляційних втрат за прострочення розрахунку з квітня 2015 по травень 2016 року.

Вимога позивача про стягнення пені підлягає також до часткового задоволення в сумі 168 грн. 66 коп., виходячи з того, що позивачем невірно вказаний початок періоду прострочення для нарахування пені (29.08.2015), оскільки відповідно до припису частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення пені обчислюється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що прострочення сплати боргу розпочалося 10.04.2015. Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Отже пеня могла б бути стягнута за період з 10.04.2015 по 09.10.2015. Оскільки позивач предявив до стягнення пеню з 29.08.2015, то суд вважає можливим стягнути пеню за період з 29.08.2015 по 09.10.2015 в сумі 168 грн. 66 коп.

У постанові від 27 квітня 2012 року Верховний Суд України вказав, що частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню у звязку з його необгрунтованістю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача відлягають відшкодуванню позивачу, пропорційно розміру задоволених вимог, понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 1 067 грн. 95 коп. Витрати позивача на оплату послуг адвоката підлягають задоволенню частково в сумі 1 000 грн. враховуючи часткове задоволення позову у звязку з допущеними при розрахунках помилками та виходячи із принципу розумності і обґрунтованості витрат на правову допомогу, які заявлені позивачем до відшкодування за рахунок відповідача, оскільки сплачена адвокату сума 2500 грн. позивачем не обґрунтована: у довідці від 25.08.2016 вказано, що адвокат надав послуги тривалістю 10 годин, при цьому у затрачений час адвокат врахував аналіз законодавства, однак не пояснив, чому такий аналіз повинен здійснюватися за рахунок відповідача, не вказано, скільки часу зайняло складання позовної заяви. Суд також враховує, що за умовами договору про надання юридичної допомоги від 15 серпня 2016 року адвокат зобовязався представляти у встановленому порядку інтереси позивача в суді, однак адвокат не був присутнім у жодному судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Транс" (20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Шевченка, б. 23Б, кімн. 27, ідентифікаційний код 37781879) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (80423, Львівська область, Кам'янка Бузький район, с. Батятичі, вул. Липниківська, 27А, реєстраційний номер облікової картки платника податків) - 7 500 грн. (сім тисяч пятсот гривень) боргу, 387 грн. 12 коп. (триста вісімдесят сім гривень 12 копійок) три проценти річних, 2503 грн. 32 коп. (дві тисячі пятсот три гривні 32 копійки) інфляційних втрат, 168 грн. 66 коп. (сто шістдесят вісім гривень 66 копійок) пені, 1 067 грн. 95 коп. (тисячу шістдесят сім гривень 95 копійок) судового збору, 1 000 грн. (тисячу гривень) витрат на оплату послуг адвоката.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 31.10.2016.

Суддя А.Д. Пащенко