ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.11.16 Справа № 904/7793/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод", м. Камянське, Дніпропетровська область

до відповідача-1: публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг", м. Київ

про стягнення 7 802,15 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №67-117 від 25.04.2016

від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність б/н від 25.10.2016

від відповідача-2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод" звернулось з позовом до господарського суду про стягнення з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" збитків від нестачі вантажу у розмірі 7 802,15 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2016 порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду суддею Дубініним І.Ю.

Розпорядженням №741 керівника апарату суду від 26.09.2016, у зв'язку із звільненням судді Дубініна І.Ю. з посади постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 "Про звільнення суддів", відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл справи по вх. №4-7800/16 справи №904/7793/16, за результатами проведення якого справу №904/7793/16 передано для розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 справу №904/7793/16 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в засіданні суддею Соловйовою А.Є.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачами не забезпечено збереження вантажу під час перевезення за основною залізничною накладною №48428429 та досильною залізничною накладною №46993598, внаслідок чого у вагоні №56545502 виникла недостача вугільного концентрату у кількості 5850 кг.

На підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав договір №УПр/14/37/176 від 27.02.2014 з додатками, залізничні накладні №48428429, №46993598 від 29.05.2016, акт загальної форми б/н від 29.05.2016, акт приймання продукції (товарів) за кількістю №26 від 02.06.2016, рахунок №2505-21 від 25.05.2016, коригувальний рахунок №0306-5 від 03.06.2016, акт прийому-передачі вугільної продукції б/н від 25.05.2016.

Позивач, керуючись нормами Господарського та Цивільного кодексів України, просить стягнути з належного Відповідача суму збитків від недостачі вантажу в розмірі 7 802,15 грн.

В судовому засіданні 18.10.2016 розгляд справи був відкладений на 01.11.2016, згідно за статтею 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач-1 заперечив проти задоволення позовних вимог, надав відзив на позов б/н від 18.10.2016. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач-1 посилається на відсутність комерційного акту, який відповідно до статті 129 Статуту залізниць України та пункту 4 Правил складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002 № 334, є підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення.

Відповідач-2 в судові засідання, призначені на 18.10.2016 та 01.11.2016, не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, 27.09.2016 від Відповідача-2 надійшло клопотання б/н від 19.09.2016, в якому просив розглянути справу без участі його представника. Суд задовольнив клопотання Відповідача-2 про розгляд справи без участі його представника.

27.09.2016 від Відповідача надійшов відзив на позовну б/н від 19.09.2016. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач-2 посилається на те, що він не несе відповідальності за схоронність вантажу, оскільки під час перевезення відповідальним за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу є саме перевізник. Відповідач-2 також зазначив, що факт нестачі вантажу не підтверджений позивачем належним доказом, яким має бути комерційний акт. Відповідач-2 не є відправником спірного вантажу за залізничною накладною на адресу Позивача, за договором із Позивачем виступає тільки як постачальник цього вантажу і не брав участі у його завантаженні, свою вину у нестачі вугілля не визнає.

В судовому засіданні 01.11.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши Позивача та Відповідача-1, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014 між публічним акціонерним товариством "ЄВРАЗ Дніпродзержинський коксохімічний завод" (надалі Позивач, Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (надалі Відповідач-2, Постачальник) був укладений договір № УПр14/37/176 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого на умовах, викладених у розділах цього договору, постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі - Ресурси) за марочним складом, цінами та у кількості, зазначеними у відповідних специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору, ресурси, зазначені у специфікації до цього договору, постачаються на умовах, узгоджених у відповідних специфікаціях згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року, з урахуванням умов, положень і застережень, що містяться у цьому договорі (базисні умови поставки).

Датою поставки (передачі) вважається дата, зазначена в залізничній накладній, що підтверджує приймання/передачу вантажу перевізником і вказана у специфікації (пункт 3.2 договору).

29.04.2016 року Сторонами було узгоджено та підписано специфікацію до договору №УПр14/37/176 від 27.02.2014 року (Додаток № 8) відповідно до якої у II кварталі 2016 року на умовах поставки FCA станція відправки (відповідно Інкотермс в редакції 2010 року) постачальник зобов'язався поставити покупцю у власність, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити ресурси (вугілля кам'яне, Г 0-100 (ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" ТУ У 05.1-8:2016) у кількості 5 320 тонн за ціною 1440,00 грн. з ПДВ за тонну, а всього на суму 7 660 800,00 грн. з ПДВ (а.с. 14).

На виконання умов Договору за основною залізничною накладною №48428429 та досильною залізничною накладною №.05.2016 від станції Добропілля Донецької залізниці до станції призначення Правда Придніпровської залізниці у вагоні №56545502 було здійснено відправлення на адресу Публічного акціонерного товариств "ЄВРАЗ Дніпродзержинський коксохімічний завод" концентрату вугільного масою 68000 кг, марка Г 0-100, висота шапки 200 мм, власність Лемтранс, насипом, вологість 7%. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 4 глави 1 ТУ. Відповідальний за навантаження вагонів вантажник ОСОБА_3

Вантажовідправником вугілля є ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ".

За вказаними залізничними накладними 29.05.2016 року вагон №56545502 прибув на станцію Правда Придніпровської залізниці, на якій відповідальними працівниками одержувача-вантажу того ж дня був складений акт загальної форми ГУ-23 із зазначенням виявленого поглиблення у вагоні: над 1 люком по ходу вагона 1,0 (довжина) х 0,50 (глибина) х 3,0 (ширина); над 6 люком 1,0 х 0,30 х 3,0; над 7 люком 1,7 х 0,60 х 3,0.

При цьому в акті міститься застереження про відмову прийомоздавальника станціїї Правда ОСОБА_4 підписати зазначений акт (а.с. 20).

Відмова представника станції Правда від підписання акта форми ГУ-23 стала підставою для оформлення позивачем приймання продукції за участю представника відправника - ПАТ "ДТЕК "Добропільська ЦЗФ" за правилами Інструкції П-6 про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю.

За наслідком такого приймання складено акт № 26 від 02.06.2016 року, у якому відображено наступне: за накладною №46993598 у вагоні №56545502, маса вугілля марки Г за документами складає 68,000 тн, фактично прибуло - 62,150 тн, недостача - 5.850 тн, недостача з урахуванням природньої втрати 1% - 5,170 тн.

Кількість нестачі вугілля була визначена шляхом комісійного зважування на вагонних вагах. Визначена різниця між вагою вантажу за документами і під час переважування, яка склала - 5,850 тн. Комісійним оглядом вагону виявлені порушення маркування і поглиблення до 0,5 м на всю ширину кузова і у довжину до 2,0 м з обох сторін вагона (явні сліди розкрадання). У технічному відношенні вагон справний (а.с. 21).

За розрахунком Позивача, сума нестачі вантажу складає 7 802,15 грн., яку Позивач просить стягнути з належного Відповідача.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За частиною першою статті 31 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Водночас, частиною п'ятою статті 31 Статуту залізниць України встановлено, що придатність рухомого складу, зокрема вагонів, для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Згідно з приписами статей 110, 113, 114 Статуту залізниць України та статей 306, 314, 315 Господарського кодексу України залізниця несе відповідальність за схоронність вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу і, як перевізник, відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної вартості вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від неї причин.

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Вказана стаття Статуту залізниць України та пункт 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855), містять перелік обставин, за наявності яких залізниця повинна скласти комерційний акт. Зокрема, за обставин невідповідності маси вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Обов'язок скласти комерційний акт виникає у залізниці у випадках, коли вона згідно зі статтею 52 Статуту зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу. Зокрема, у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж прибув на станцію призначення у справному вагоні без ознак протікання, який відповідно до пам'ятки № 1038 форми ГУ-45 був поданий на колію станції призначення 29.05.2016 о 20:00 год. і виданий позивачеві без зауважень з боку представників вантажовласника (а.с. 78).

Складання у подальшому позивачем акту загальної форми ГУ-23 від 29.05.2016 не є належним доказом оформлення виявлених ним слідів розкрадання вантажу і не може замінити комерційного акту, оскільки відповідно до пункту 2 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення тільки тих обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту.

Згідно з пунктами 16, 17 Правил складання актів у разі відмови начальника станції від складання комерційного акту (акту загальної форми) або оформлення акту з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції.

При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Начальник Дирекції на скаргу про відмову від складання комерційного акту (акту загальної форми) або про неправильне його оформлення повинен дати мотивовану відповідь по суті скарги: стосовно швидкопсувних вантажів - протягом доби, а стосовно інших вантажів - не пізніше триденного терміну після отримання скарги. У разі обґрунтованості скарги начальник Дирекції дає розпорядження про складання комерційного акту (акту загальної форми) або про переоформлення акту. У цьому разі плата за зберігання вантажу, а також за користування вагоном (контейнером) протягом часу затримки складання акту з одержувача не стягується.

Всупереч викладеному, Позивач не звертався до начальника станції з вимогою про складання комерційного акту, відмову у складанні комерційного акту начальнику Дирекції не оскаржував та жодних доказів щодо дотримання порядку оскарження відмови у складанні комерційного акту Позивач суду не надав.

За таких обставин, акт приймання продукції, складений Позивачем згідно з правилами Інструкції П-6, є недостатнім доказом засвідчених у ньому обставин, оскільки за змістом пункту 3.4 роз'яснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (в редакції від 29.09.2008 № 04-5/225) здійснення приймання вантажу відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю повинно мати місце лише при оскарженні необґрунтованої відмови начальника залізничної станції у складанні комерційного акту в порядку, передбаченому пунктом 16 Правил складання актів.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості його доводів щодо нестачі вантажу під час перевезення.

Вина Відповідача-2 у нестачі вантажу під час перевезення відсутня, оскільки Відповідач-2 не є стороною цих правовідносин.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.11.2016.

Суддя ОСОБА_5