КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа№ 910/8894/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.07.2016 року

у справі № 910/8894/16 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства " Страхова

компанія " Українська страхова група "

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 11 277,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 11277,79 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.07.2016р. у справі № 910/8894/16 позов задоволено. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 11277 ( одинадцять тисяч двісті сімдесят сім ) грн. 79 коп. страхового відшкодування, 1378 ( одну тисячу триста сімдесят вісім ) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2016 року у справі № 910/8894/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України від 31.08.2016 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 р. у справі № 9108894/16 колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Алданова С.О., Зубець Л.П. прийнято апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі № 910/8894/16 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.10.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2016 р. у справі № 9108894/16 відкладено розгляд справи на 25.10.2016р.

Представники сторін в друге не з'явились у судове засідання. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група", як страховиком, та ТОВ ДКП Фармацевтична фабрика (далі - страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 01.07.2014 № 84128-0601-00003/00018.

Відповідно до постанови Доманівського районного суду Миколаївської області від 24.06.2015 у справі № 475/610/15-п встановлено, що 20.04.2015 р. о 11 год. 20 хв. у м. Одеса трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 2104, д.н. НОМЕР_4, що належить на праві власності ОСОБА_2, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля ЗАЗ ТА69WO, д.н. НОМЕР_5, що належить на праві власності ТОВ ДКП Фармацевтична фабрика, під керуванням водія ОСОБА_4.

Вищевказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Факт скоєння ДТП підтверджується Довідкою № 62182986.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю ЗАЗ ТА69WO, д.н. НОМЕР_5, були завдані пошкодження.

Згідно рахунку - фактури № 57 від 20.04.2015 р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "ЗАЗ ТА69WO" (д. н. НОМЕР_6) становить 11 871,36 грн.

На виконання умов договору страхування транспортного засобу №28-0601-00003/00018 від 01.07.2014 р., на підставі заяви страхувальника, рахунку - фактури № 57 від 20.04.2015 р., розрахунку суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового акту №ПСКА-5112 від 24.04.2015 р. приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 11 277,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8263 від 24.04.2015 р.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що з урахуванням норм статті 13, 41, 43, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та враховуючи, що страховик, сплативши відшкодування за договором майнового страхування має право отримати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки власником автомобіля ВАЗ 2104 (д.н. НОМЕР_3) є ОСОБА_2, яка є інвалідом І групи і була присутня під час керування зазначеного автомобіля ОСОБА_3 з вини якого трапилась дорожня - транспортна пригода.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, виходячи з наступного.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачені випадки, коли потерпілі мають можливість отримання відшкодування від МТСБУ.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 вказаного закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Проте, при здійсненні потерпілими своїх прав на отримання відшкодування від МТСБУ слід враховувати наступне.

Відповідно до п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, особа яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву.

До заяви додається довідка про ДТП, довідка відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідка спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної ДТП, завірені у встановленому порядку (п. 35.2 ст. 35 Закону у редакції, що діяла на момент ДТП).

МТСБ України приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування після з'ясування обставин ДТП протягом місяця з дня отримання документів, зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону (п. 37.1 ст. 37 Закону).

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що позивач звертався до МТСБ України із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження його автомобіля у ДТП та що йому було відмовлено у такому відшкодуванні.

Проте судом не прийнято до уваги той факт, що позивач для реалізації свого права на отримання страхового відшкодування від МТСБ України не виконав зазначених вимог Закону та дійшли до передчасного висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з МТСБ України страхового відшкодування.

Таким чином, МТСБ України жодним чином не порушувало права позивачів на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом, не вчиняло дій, які свідчили б про невизнання або оспорювання такого права.

Отже, для здійснення права, передбаченого Законом, на отримання відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих, позивачі та МТСБ України мають дотриматись встановленого Законом порядку проведення такого відшкодування.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що винна особа, ОСОБА_5 керував транспортним засобом, що належить на праві власності інваліду першої групи ОСОБА_2, яка нібито була присутня під час керування зазначеного автомобіля.

Дане твердження не приймається колегією суддів до уваги, оскільки позивачем не надано суду доказів, чим саме підтверджується факт присутності інваліду першої групи ОСОБА_2, яка нібито була присутня в автомобілі на момент ДТП. Не вбачається зазначеної обставини із постанови Доманівського районного суду Миколаївської області від 24.06.2015 у справі № 475/610/15-п про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов не правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог та вважає, що позовні вимоги з підстав, заявлених позивачем, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

В процесі перегляду справи судом апеляційної інстанції доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, підтвердились, що свідчить про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи, а також невірне застосування норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 07.07.2016р. у справі № 910/8894/16 не відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1) Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

2) Рішення Господарського суду м. Києва від 07.07.2016р. у справі № 910/8894/16 скасувати.

3) Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

4) Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, код 30859524) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, код 21647131 судовий збір в розмірі 456,75 грн. за подання апеляційної скарги.

5) Матеріали справи № 910/8894/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

6) Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець