КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. Справа№ 910/25918/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Корсакової Г.В.

За участі представників сторін:

Від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Юрченко І.О.

Від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Лелюх Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " МАЙСТЕРЛІФТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/25918/15 (суддя Балац С.В.)

за позовом Приватного підприємства "УКРТЕХПРОМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ"

про стягнення 56 528,21 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ"

до Приватного підприємства "УКРТЕХПРОМ"

про стягнення 50 936,41 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "УКРТЕХПРОМ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" (з урахуванням здійснених уточнень позовних вимог) про стягнення 30 750, 00 грн. передплати за Договором на виконання пусконалагоджувальних робіт № 137 від 09.11.2012, 2 087,63 грн. 3% річних, 23 690,58 грн. інфляційних втрат.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" в порядку статті 60 Господарського процесуального кодексу України подано зустрічну позовну заяву до Приватного підприємства " УКРТЕХПРОМ " про стягнення загалом 50 936, 41 грн., з яких 30 750, 00 грн. основного боргу з вартості виконаних робіт, 18 081,09 грн. інфляційних втрат та 2 105,32 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/25918/15 первісний позов ПП «Укртехпром» задоволено частково: стягнуто з ТОВ "МАЙСТЕРЛІФТ" на користь ПП "УКРТЕХПРОМ" основну заборгованість в сумі 30 750 (тридцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. У задоволенні первісного позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову в частині стягнення 30 750,00 грн. суми попередньої оплати за невиконані роботи мотивовано тим, що відповідачем за первісним позовом всупереч умов укладеного Договору не було виконано у визначений строк роботи, які попередньо були частково оплачені позивачем за первісним позовом, у зв'язку з чим наявні обумовлені законом підстави для стягнення попередньої оплати в сумі 30 750,00 грн. Крім того, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні вимог первісного позову щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на те, що у боржника відсутній обов'язок сплачувати вказані показники у зв'язку з тим, що вони не нараховуються на суми авансу.

Рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову мотивовано тим, що оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) робіт за укладеним між сторонами спору Договором, вимоги позивача (за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) основної заборгованості за Договором в розмірі 30 750,00 грн. у вигляді частково неоплачених відповідачем (за зустрічним позовом) робіт, а також 18 081,09 грн. інфляційних втрат та 2 105,32 грн. 3% річних - задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з винесеним по справі рішенням, ТОВ "МАЙСТЕРЛІФТ" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/25918/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог за первісним позовом та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з'ясуванні обставин, що мають значення для справи з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги в частині скасування рішення суду за первісним позовом ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» посилалось на те, що ним здійснено повне виконання робіт за укладеним між сторонами спору договором на виконання пусконалагоджувальних робіт від 09.11.2012 № 137, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за січень 2013, який був отриманий зі сторони позивача (відповідача за зустрічним позовом) разом із довідкою про вартість виконаних будівельних робіт гр. ОСОБА_4 У зв'язку з тим, що вказаний акт не був підписаний та не був повернутий відповідачу (позивачу за зустрічним позовом), останній здійснив направлення на адресу позивача (відповідача за зустрічним позовом) листа з дублікатом акту приймання виконаних будівельних робіт за січень 2013 та дублікатом довідки про вартість виконаних будівельних робіт, однак вказаний лист повернувся на адресу відповідача (позивача за зустрічним позовом) у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції не досліджено обставини безпідставної відмови ПП «УКРТЕХПРОМ» від прийняття виконаних робіт ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» і відсутність вмотивованої відмови від прийняття виконання робіт, чим порушено засади рівності сторін в судовому процесі. Крім того, апелянт вказував на те, що надані ПП «УКРТЕХПРОМ» копії паспортів та акти, оформлені іншою організацією щодо виконання робіт, оформлені з порушенням Правил будови та безпечної експлуатації ліфтів, зокрема в них відсутні підписи представника Держгірпромнаглдіу. Акт приймання ліфта (заводський № D2NА5759) оформлені без дати та підпису представника Держгірпромнагляду, а Акт готовності будівельної частини ліфта оформлений без дати та за участі представника ПАТ «Отіс».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/25918/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю " МАЙСТЕРЛІФТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 розподілено для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 поновлено ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/25918/15, апеляційну скаргу прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.10.2016.

05.10.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду (канцелярію) від Приватного підприємства "УКРТЕХПРОМ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ПП "УКРТЕХПРОМ" заперечувало проти доводів апеляційної скарги та просило залишити оскаржуване рішення без змін. В обгрунтування поданих заперечень посилався на те, що жодних пусконалагоджувальних чи інших робіт відповідач за первісним позовом не виконував, жодних документів, що вкладено у паспорти ліфтів, відповідачем за первісним позовом - не виготовлено, не погоджено, не підписано, не завірено. Доказів виконанян робіт ТОВ "МАЙСТЕРЛІФТ" не надав. Крім того, ПП "УКРТЕХПРОМ" не могло звернутися до ТОВ "МАЙСТЕРЛІФТ" із запереченнями через неотримання будь-яких документів від останнього ні під розписку, ні нарочним, ні поштовим відправленням, відсутні докази передачі документів (акту та довідки) будь-яким уповноваженим представникам ПП "УКРТЕХПРОМ". Крім того, ТОВ "МАЙСТЕРЛІФТ" не подачно розрахункового документа (чеку) про направлення документів. Крім того, відповідач за первісним позовом не надав належного документального та матеріального обгрунтування неправомірності вимог позивача за первісним позовом,як і правомрності заявлення вимог за зустрічним позовом.

В судовому засіданні 19.10.2016 представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову повністю та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 19.10.2016 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення нормам матеріального та процесуального права.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Приватне підприємство "УКРТЕХПРОМ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" , в якому (з урахуванням здійснених уточнень позовних вимог і в межах яких розглянуто спір і винесено оскаржуване апелянтом рішення) просило стягнути 30 750, 00 грн. передплати за Договором на виконання пусконалагоджувальних робіт № 137 від 09.11.2012, 2 087,63 грн. 3% річних, 23 690,58 грн. інфляційних втрат

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач за первісним позовом вказував на те, що відповідно до укладеного між сторонами Договору № 137 від 09.11.2012 він перерахував відповідачу попередню оплату в розмірі 30 750, 00 грн. на підставі платіжного доручення № 1571 від 14.11.2012 р., проте як відповідачем в обумовлені Договором строки пусконалагоджувальні роботи виконані не були, Акти виконаних робіт не надані, у зв'язку з чим позивач за первісним позовом був вимушений звернутися до іншого підприємства та замовити виконання аналогічних робіт, про що свідчить Договір № 13.11.59 від 14.11.2013 р., укладений з ТОВ "СП "Ліфтосервіс Дніпро". Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути позивачу попередню оплату в сумі 30 750, 00 грн., він вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

В свою чергу, зустрічний позов ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» про стягнення загалом 50 936, 41 грн., з яких 30 750, 00 грн. основного боргу з вартості виконаних робіт, 18 081,09 грн. інфляційних втрат та 2 105,32 грн. 3% річних мотивований тим, що ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» повністю виконані роботи, які є предметом укладеного між сторонами спору договором на виконання пусконалагоджувальних робіт від 09.11.2012 № 137, однак ПП «УКРТЕХПРОМ» роботи оплачені частково, що призвело до виникнення у ПП «УКРТЕХПРОМ» перед ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» заборгованості в сумі 50.936,41 грн., з яких: 30.750,00 грн. - основна заборгованість, 2.105,32 грн. - 3% річних та 18.081,09 грн. - інфляційні втрати.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, між приватним підприємством "УКРТЕХПРОМ", як замовником, (далі - позивач (відповідач за зустрічним позовом) та товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ", як виконавцем, (далі - відповідач (позивач за зустрічним позовом) укладено договір на виконання пусконалагоджувальних робіт від 09.11.2012 № 137 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач (відповідач за зустрічним позовом) доручає, а відповідач (позивач за зустрічним позовом) приймає на себе зобов'язання: виконати пусконалагоджувальні роботи (далі - роботи) - ліфтів: в/п 1000 кг. на 8 зупинок - 1 шт., в/п 1.000 кг. на 7 зупинок - 1 шт., в/п 630 кг. на 6 зупинок - 1 шт., (в подальшому - обладнання) на об'єкті позивача (відповідача за зустрічним позовом), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гагаріна, 115 (далі - Об'єкт) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що загальна вартість робіт (сума Договору) визначається сторонами на підставі кошторису (Додаток № 1 до цього Договору) і складає:

- без ПДВ - 51.250,00 грн.;

- ПДВ - 10.250,00 грн.;

- всього з ПДВ: 61.500,00 грн.

Загальна вартість Договору включає: вартість пусконалагоджувальних робіт, ПДВ.

Загальна вартість Договору не включає: будівельні та оздоблювальні роботи по шахтам, диспетчеризацію, освітлення ліфтових шахт.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 Договору розрахунки за Договором здійснюються позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) шляхом поетапної оплати:

- 1 - етап 50 % вартості робіт протягом 5 днів з дати підписання Договору;

- 2-й етап - 50 % вартості робіт протягом 5 днів з дати підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.

Акт прийому-передачі виконаних робіт готує відповідач (позивач за зустрічним позовом) і передає для підписання позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) два екземпляри акту.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) на протязі 3-х робочих днів перевіряє обґрунтованість акту та підписує його в частині фактично виконаних об'ємів робіт і один екземпляр підписаного акту передає відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) або надає вмотивовану письмову відмову від його підписання. У випадку, якщо протягом 3 робочих днів позивач (відповідач за зустрічним позовом) не підписує акт, не повертає один екземпляр підписаного акту або не надає вмотивованої письмової відмови від його підписання, акт вважається визнаним останнім, а роботи виконаними в повному обсязі.

Положеннями п. 3.1 Договору передбачено, що строк виконання всього об'єму робіт за цим Договором становить тридцять календарних днів з моменту отримання авансу.

Пунктами 5.1.1, 5.1.3 Договору передбачено, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) зобов'язується виконати роботи власними силами та засобами, або з залученням відповідних організацій у строки та на умовах визначених в Договорі у відповідності з технічним завданням позивача (відповідача за зустрічним позовом) (у випадку наявності такого технічного завдання підписаного сторонами), чинним законодавством України (в тому числі державними будівельними нормами та правилами) якщо інше прямо не передбачено Договором. Забезпечити своєчасне підписання всіма членами комісії акту технічної готовності ліфтів та готує необхідні документи відповідності до вимог "Правил будови та безпечності експлуатації ліфтів", готує необхідні документи.

Згідно п. 10.4 Договору, всі повідомлення, сповіщення і будь-яка переписка, що стосується цього Договору, мають бути направлені відповідними сторонами за адресами, зазначеними в Договорі, і будуть вважатися як такі, що були направлені належним чином, якщо вони виконані в письмовій формі при доставці під розписку посильним чи уповноваженим представником сторони, поштою цінним листом з повідомленням.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому права та обов'язки сторін визначаються, в тому числі, положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Порядок виконання робіт встановлений укладеним між сторонами спору Договором, а тому за правилами, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, такий обов'язок має бути виконаний у визначений термін.

Приписами статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.

Так позивачем (відповідачем за зустрічним позовом), на виконання умов Договору перераховано на користь відповідача (позивача за зустрічним позовом) грошові кошти в загальній сумі 30 750,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 14.11.2012 № 1571, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до умов п. 5.1.1, 5.1.3 Договору відповідач (позивач за зустрічним позовом) зобов'язаний забезпечити своєчасне підписання всіма членами комісії акту технічної готовності ліфтів та готує необхідні документи відповідності до вимог "Правил будови та безпечності експлуатації ліфтів", готує необхідні документи.

Умовами п. 9.1.3 "Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів", затверджених наказом державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01.09.2008 № 190, визначено, що акт технічної готовності ліфта складається організацією, яка змонтувала ліфт або виконала його заміну, реконструкцію чи модернізацію, та вкладається в паспорт ліфта разом з такою документацією:

- протокол перевірки ланцюга між нульовим проводом вводу і зануленими елементами електроустатковання (ГСТУ 36.1-001-97);

- протокол перевірки опору заземлювача (ГСТУ 36.1-001-97);

- протокол перевірки стану ізоляції електроустатковання і електричних мереж ліфта (ГСТУ 36.1-001-97);

- протокол виміру повного опору петлі "фаза-нуль" (ГСТУ 36.1-001-97);

- акт на приховані роботи (перекриття, установлення закладних деталей тощо);

- акт готовності будівельної частини (додаток 5 до цих Правил).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не складено та не підписано жодних документів для реєстрації ліфтів у спеціалізованому державному органі, акт технічної готовності ліфтів уповноваженим представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) не підписаний, до складу комісії представники останнього не ввійшли, що свідчить про невиконання відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) жодних робіт за Договором. Належних та допустимих доказів протилежного в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» не було надано ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного провадження у справі.

Крім того, як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, всі документи, які необхідні для реєстрації ліфтів були підготовлені товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІФТСЕРВІС ДНІПРО", про що свідчать відмітки на документах у паспортах ліфтів, які наявні а матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Приписами частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Положеннями п. 10.4 Договору сторонами визначено, що всі повідомлення, сповіщення і будь-яка переписка, що стосується цього Договору, мають бути направлені відповідними сторонами за адресами, зазначеними в Договорі (49106, м. Дніпропетровськ, проспект Героїв, 45/138).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не направлено жодного документу позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) на вказану в Договорі адресу останнього, якій підтверджує виконання робіт за Договором, що унеможливлювало звернення позивача (відповідача за зустрічним позовом) із заявою про усунення недоліків у виконанні робіт за Договором.

При цьому, ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» в підтвердження направлення ПП «УКРТЕХПРОМ» документів в підтвердження виконання умов Договору (зокрема акту приймання виконаних робіт на суму 61 500,00 грн. та довідки про вартість виконаних робіт на суму 61 500,00 грн. (дублікати яких долучено позивачем за зустрічним позовом)), подано опис вкладеного у цінний листі та поштовий конверт (з повідомленням) з відбитками поштової установи про їх направлення на адресу 49050 м.Дніпропетровськ, проспект Гагаріна,115, тобто на адресу, яка є відмінною від тієї, яку сторони погодили у пункті 10.4 Договору щодо надіслання документів (49106, м. Дніпропетровськ, проспект Героїв, 45/138).

При цьому, довод апелянта про те, що акт приймання виконаних робіт на суму 61 500,00 грн. та довідка про вартість виконаних робіт на суму 61 500,00 грн. були надіслані ПП «УКРТЕХПРОМ» за належною адресою 49050 м.Дніпропетровськ, проспект Гагаріна,115, оскільки саме з цієї адреси від ПП «Укртехпром» надходили листи - суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставний та необгрунтований, оскільки сторонами у Договорі було чітко узгоджено адресу листування, на яку повинна надсилатись кореспонденція. При цьому, надіслання апелянтом кореспонденції не на адресу, визначену сторонами у Договорі жодним чином не спростовує факту невиконання відповідачем за первісним позовом обумовленого обсягу робіт за Договором на відповідну суму.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), з урахуванням п. 10.4 Договору, не доведено належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказами направлення на адресу позивача (відповідача за зустрічним позовом) акту виконаних робіт або вручення останнього уповноваженому представнику позивача (відповідача за зустрічним позовом), у зв'язку з чим відсутні підстава, обумовлена як Договором (п.п. 2.2, 2.3), так і законом (ст. 853 ч. 1, ст. 854 ч. 1) для здійснення розрахунків за Договором.

Доводи відповідача (позивача за зустрічним позовом) про отримання акту виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2013 гр. ОСОБА_4 обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки вказана фізична особа не є працівником позивача (відповідача за зустрічним позовом) та довіреностей на таку особу видано не було, що, в свою чергу, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не спростовано належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України ні під час розгляду спору місцевим господарським судом,ні під час апеляційного провадження.

Крім того, довод апелянта в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не досліджено обставини безпідставної відмови ПП «УКРТЕХПРОМ» від прийняття виконаних робіт ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» і відсутність вмотивованої відмови від прийняття виконання робіт - судом апеляційної інстанції відхиляється як безпідставний та необґрунтований, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надсилання на адресу ПП «УКРТЕХПРОМ», погоджену сторонами у Договорі, зокрема акту приймання виконаних робіт на суму 61 500,00 грн. та довідки про вартість виконаних робіт на суму 61 500,00 грн., у зв'язку з чим останній не міг надати на них відповідні заперечення, і відповідно, надсилання ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» вказаних документів на іншу адресу - не свідчить про автоматичне та беззаперечне прийняття робіт, перелічених у наведених документах.

Крім того, апелянт вказував на те, що надані ПП «УКРТЕХПРОМ» копії паспортів та акти, оформлені іншою організацією щодо виконання робіт, оформлені з порушенням Правил будови та безпечної експлуатації ліфтів, зокрема в них відсутні підписи представника Держгірпромнаглдіу. Акт приймання ліфта (заводський № D2NА5759) оформлені без дати та підпису представника Держгірпромнагляду, а Акт готовності будівельної частини ліфта оформлений без дати та за участі представника ПАТ «Отіс». Вказані доводи також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки вони жодним чином не спростовують факту відсутності належних і допустимих доказів виконання саме ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» робіт на спірну суму.

Таким чином, доказів, підтверджуючих виконання відповідачем робіт на суму 30 750,00 грн., або повернення вказаної суми позивачеві, сторонами спору не подано ні під час вирішення спору судом першої інстанції, ні під час апеляційного провадження.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що спірні кошти в сумі 30 750,00 грн. були перераховані до виконання робіт за Договором, тобто їх правової природою є попередня оплата (аванс), яка обумовлена зокрема і умовами Договору. При цьому, у випадку, якщо б відповідач за первісним позовом виконав у обумовлені строки повністю обсяг робіт за Договором, про що сторони б підписали відповідний акт (п. 2.2., 2.3 Договору), то перерахована грошова сума у розмірі 30 750,00 грн. змінила б свою правову природу та набула статусу частково оплачених коштів (часткової оплати) за виконані роботи.

Проте, оскільки жодного двостороннього акту на виконання п. 2.2., 2.3 Договору сторонами підписано не було, належних та допустимих доказів в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України виконання ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» усього обсягу робіт - ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції надано не було, а тому, перерахована позивачем за первісним позовом грошова сума у розмірі 30 750,00 грн. за своєю правовою природою залишилась сумою передоплати, тобто витратами позивача, які понесені ним на виконання зобов'язань за Договором щодо здійснення попередньої оплати вартості обумовленого обсягу робіт, і щодо якої у позивача а первісним позовом виникло право вимоги у зв'язку з невиконанням відповідачем за первісним позовом своїх зобов'язань за Договором.

Враховуючи вказані фактичні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога позивача (відповідача за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача (позивача за зустрічним позовом) суми попередньої оплати за невиконані роботи за Договором підлягає задоволенню в розмірі 30 750,00 грн.

Щодо заявленої позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) вимоги про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов'язання шляхом стягнення з останнього 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині з огляду на наступне.

За приписом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14, обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Таким чином, вимоги позивача (відповідача за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача (позивача за зустрічним позовом) 2.087,63 грн. - 3% річних та 23.690,58 грн. - інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Також, приймаючи до уваги те, що судом апеляційної інстанції за наслідками перегляду справи в апеляційному порядку також встановлено факт невиконання відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) робіт за укладеним між сторонами спору Договором вимога позивача (за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) основної заборгованості за Договором в розмірі 30 750,00 грн. у вигляді частково неоплачених відповідачем (за зустрічним позовом) робіт, також задоволенню не підлягає.

В свою чергу, оскільки у відповідача за зустрічним позовом відсутнє прострочене невиконане грошове зобов'язання за Договором перед позивачем за зустрічним позовом, а тому підстави для стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) 2 105,32 грн. 3% річних та 18 081,09 грн. інфляційних втрат згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України - у суду апеляційної інстанції також відсутні.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ПП «УКРТЕХПРОМ» за первісним позовом, а саме в частині присудження до стягнення 30 750,00 грн. суми попередньої оплати за невиконані роботи за Договором, з пропорційним стягненням судового збору за подачу позову. В решті первісний позов задоволенню не підлягає. Крім того, зустрічний позов ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» також задоволенню не підлягає, оскільки вимоги за ним не були доведені позивачем за зустрічним позовом належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, з покладенням судового збору за подачу зустрічного позову на позивача за зустрічним позовом.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному апелянтом рішенні, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/25918/15 - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " МАЙСТЕРЛІФТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/25918/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/25918/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/25918/15 повернути до Господарського суду міста Києва

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

Г.В. Корсакова