Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" листопада 2016 р. Справа № 906/1029/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Маріщенко Л.О.

Розглянувши заяву ТОВ "Авто" про повернення судового збору за матеріалами позовної заяви за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто" (м. Бердичів Житомирської області)

До: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" (м. Київ)

про визнання договору укладеним та стягнення 62054,82 грн

ВСТАНОВИВ:

17.10.2016 до господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто" (м. Бердичів Житомирської області) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" (м. Київ) про визнання договору укладеним та стягнення 62054,82 грн.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 18.10.2016 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто" (м.Бердичів Житомирської області) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" (м. Київ) про визнання договору укладеним та стягнення 62054,82 грн передати за підсутністю до господарського суду міста Києва.

04.11.2016 на адресу господарського суду Житомирської області від ТОВ "Авто" надійшла заява (за вхідним № 02-44/1006/16) про повернення судового збору в розмірі 1378,00 грн, у зв'язку з поверненням 26.10.2016 господарським судом міста Києва позовної заяви без розгляду.

Дослідивши заяву ТОВ "Авто" про повернення судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено право на повернення сплаченого судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно п. 2.21. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, заявником при зверненні з заявою про повернення судового збору не надано таких документів.

Відповідно п. 5.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів.

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Крім того, пунктом 2.4 даної постанови встановлено, що Законом передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду державного бюджету України (частина перша статті 9). При цьому місце розгляду справи господарським судом визначається з огляду на вимоги статей 13 - 16, 92, 108, 111-14, 114, 122-1, 122-7 ГПК.

Якщо судовий збір було сплачено за місцем подання позову (заяви, скарги) до господарського суду, а в подальшому матеріали справи було передано в порядку частини першої статті 17 ГПК до іншого господарського суду, то останній не вправі в зв'язку з цим повертати відповідну заяву чи скаргу з посиланням на відсутність належних доказів сплати судового збору, оскільки після порушення провадження у справі приписи статті 63 ГПК застосовуватись не можуть, а визначальним є сам факт надходження суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Крім того, пунктом 5.6 вищезазначеної постанови передбачено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується господарським судом, який розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Враховуючи викладене, оскільки ухвалу про повернення позовної заяви від 26.10.2016 виніс господарський суд міста Києва, то питання про повернення судового збору має вирішувати останній, а не господарський суд Житомирської області через який було здійснено надходження суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Отже заява ТОВ "Авто" про повернення судового збору не підлягає задоволенню господарським судом Житомирської області.

Керуючись пунктом 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір",ст. 86 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто" про повернення судового збору в сумі 1378,00 грн відмовити.

Суддя ОСОБА_1

Друк: ОСОБА_2

1 - в наряд,

2 - заявнику (рек.)