КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа№ 910/12698/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Драчова М.С. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства

"Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016

у справі № 910/12698/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайт"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія

"Київводоканал"

про стягнення 95528,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ділайт" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про стягнення за договором № ЕЛ/01/01/2010 від 01.01.2010 95 528,48 грн, з яких: 87833,04 грн інфляційних, 7695,40 грн 3% річних за період з 21.01.2015 до 01.06.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на таке. Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" неналежним чином виконувало свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим товариство з обмеженою відповідальністю "Ділайт" звернулося з позовом до суду. Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про часткове задоволення позову. Станом на дату звернення з позовом до суду а саме 12.07.2016 відповідач рішення суду не виконав, чим порушив права позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/12698/16 від 08.09.2016 Позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайт" 2 443,41 грн 3 % річних, 21 193,51 грн інфляційних, 354,54 грн судового збору.

Припинено провадження в частині стягнення 5 251,99 грн 3 % річних та 66 639,53 грн інфляційних.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 у справі № 910/12698/16 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайт" 2 443,41 грн 3 % річних, 21 193,51 грн інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайт" щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 2 443,41 грн 3 % річних, 21 193,51 грн інфляційних втрат відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" у справі № 910/12698/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.10.2016.

В судовому засіданні 27.10.2016 представник відповідача надав свої пояснення по справі та підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі.

27.10.2016 представники позивача у вказане судове засідання не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2010 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ділайт" та Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" уклали договір №ЕЛ/01/01/2010.

Відповідно до пункту 1.1 якого сторона-1 надає стороні-2 послуги щодо розподілу електропостачання фонтанів, що належать стороні-2 та знаходяться за адресою: м. Київ, Майдан Незалежності, ПТП-1, сектор В, ТВК "Глобус", а сторона-2 приймає надані послуги та оплачує їх згідно з умовами цього договору, з метою забезпечення функціонування належної стороні-2 інфраструктури.

Згідно з пунктом 3.1. Договору розмір оплати за надані послуги (відшкодування за спожиту електроенергію стороною-2) визначається згідно з показами лічильників №№ 3938, 3989,3060, згідно з тарифами "Київенерго".

Крім того, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, неналежне виконання умов Договору було предметом розгляду у справі № 910/283/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайт" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про стягнення 370 626,48 грн.

Господарський суд міста Києва 09.02.2015 ухвалив рішення у справі №910/283/15-г про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайт" 170 853,64 грн боргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.10.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі №910/283/15-г залишено без змін.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 11, 509 ЦК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено статтею 525 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених сум.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 7 695,40 грн 3% річних та 87 833,04 грн інфляційних за період з 21.01.2015 до 01.06.2016.

Крім того, слід наголосити, що господарськими судами розглядалась справа № 910/2133/16 за позовом ТОВ "Ділайт" до ПАТ "АК "Київводоканал" про стягнення санкцій, нарахованих на заборгованість в розмірі 170 853,64 грн за період з 21.01.2015 по 29.01.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 по справі № 910/2133/16 позовні вимоги ТОВ "Ділайт" задоволені в повному обсязі та стягнуто з ПАТ "АК "Київводоканал" на користь ТОВ "Ділайт" 30 753,66 грн пені, 5 251,99 грн трьох відсотків річних та 66 639,53 грн інфляційних втрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2016 по справі № 910/2133/16 касаційну скаргу ПАТ "АК "Київводоканал" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 в частині стягнення пені скасовано, та в цій частині прийнято нове рішення про відмову в задоволені позову. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 залишено без змін.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку шодо припинення провадження в частині стягнення 5 251,99 грн 3% річних та 66 639,53 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 21.01.2015 по 29.01.2016, оскільки є судові акти, якими вирішено господарський спір між ж тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою та не досліджено методику розрахунка позивача 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.02.2016 по 31.05.2016 на загальну суму 23 636,92 грн.

Тоді як, за період прострочення, щодо якого відсутнє судове рішення про стягнення санкцій, 3% річних становить 1 699,17 грн та інфляційні втрати 7 175,86 грн.

Крім того судом першої інстанції не враховано вказівки листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" та постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з урахуванням того, що в лютому 2016 року індекс інфляції був менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Згідно з пунктом 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на вимоги частини 1 статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Перевіривши наявний в матеріалах справи контр розрахунок ПАТ "АК "Київводоканал", колегія суддів вважає його арифметично вірним та погоджується, що реальні інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.02.2016 по 31.05.2016 складають 7 175,86 грн та 1 699,17 грн відповідно.

Наведені обставини, свідчать про неповне з'ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а отже, і про порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у Позивача збитків, у зв'язку з порушенням ПАТ "АК "Київводоканал" грошового зобов'язання, в сумі 2 443,41 грн 3% річних та 21 193,51 грн інфляційних втрат.

Зокрема слід наголосити, що джерелом фінансування витрат на утримання та обслуговування міських фонтанів є кошти міського бюджету. Згідно з рішенням Київської міської ради від 29.12.2011 № 1100/7336 "Про бюджет міста на 2012 рік" було заплановано фінансування вищезазначених витрат, однак фактично грошові кошти виділені не були.

З наявної в матеріалах справи копії листа від 17.02.2016 № 728/12/36/02-16 вбачається, що відповідач повідомляв посадових осіб Київської міської державної адміністрації про відкриття виконавчого провадження та відсутність у ПАТ "АК"Київводоканал" коштів для виконання рішення.

Вкрай важкий фінансовий стан Відповідача був підставою для задоволення заяви ПАТ "АК "Київводоканал" щодо відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі №910/283/15-г.

Таким чином,утворення заборгованості перед ТОВ "Ділайт" та несвоєчасна її сплата не залежить від відповідача, оскільки відсутні інші джерела фінансування.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, вищенаведених вимог чинного законодавства не дотримався та допустив порушення норм матеріального права, що, в свою чергу, позбавило права відповідача на захист своїх прав та законних інтересів, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що господарським судом повно досліджувалися матеріали справи.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з п. 10 ч. 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у постанові має бути зазначено новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що апелянтом надано належні та допустимі докази на підтвердження своєї правої позиції, а також наведено переконливі аргументи у відповідності з нормами чинного законодавства та беручи до уваги викладені обставини, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" а саме в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" інфляційних втрат та 3% річних.

Судові витрати за подання позову та апеляційної скарги розподіляються відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 у справі № 910/12698/16 в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат змінити.

3. В частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат постановити нове рішення яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайт" до Публічного акціонерного товариства "Аціонерна компанія "Київводоканал" задовольнити частково.

4.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (вул. Лейпцизька, буд. 1 літ. "А", м. Київ, 01015, код 03327664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайт" (майдан Незалежності, підземний торговий простір (ПТП) № 1, сектор В, код 31352431) 1 699,17 грн 3 % річних, 7 175,86 грн інфляційних, 134,71 грн- витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви, 146,43 грн- витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги. Видати наказ.

5. В іншій частині рішення залишити без змін.

6.Видачу виконавчих документів доручити Господарському суду міста Києва.

7.Матеріали справи № 910/12698/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська