ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 р. Справа № 902/803/16

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом: приватного підприємства "Хілл" (, 24600, смт.Крижопіль, вул. Чкалова, 16-Б, Крижопільський район, Вінницька область)

до: сількогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" (, 24600, смт. Крижопіль, вул. Юрія Тютюнника, 78, Крижопільський район, Вінницька область)

про стягнення 449 764,54 грн. за договором оренди

представники сторін :

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - за дорученнями

від відповідача: не з'явився

ліквідатор ПП "Хілл": ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

19.09.2016 року до господарського суду Вінницької області звернулось приватне підприємство "Хілл" з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" про стягнення 449 764,54 грн., з яких: 251 900,00 грн. боргу, 18622,34 грн. 3% річних, 179 242,20 грн. інфляційних.

Ухвалою суду від 20.09.2016 року суд порушив провадження у справі № 902/803/16 за вищевказаним позовом та призначив судове засідання на 03.10.2016 року.

27.09.2016 року від позивача до суду надійшла заява б/н від 26.09.2016 року (вх. № 06-52/8804/16 від 27.09.2016 року) про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 476 375,07 грн., з яких: 251 900,00 грн. боргу, 21 301,27 грн. 3% річних, 203 173,80 грн. інфляційних.

Відповідна заява долучена судом до матеріалів справи.

В зв'язку з неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів, ухвалою суду від 03.10.2016 року відкладено розгляд справи на 18.10.2016 року.

Також, ухвалою суду від 18.10.2016 року було відкладено розгляд справи на 02.11.2016 року.

На визначену дату 02.11.2016 року в судове засідання з'явилися представники позивача та ліквідатор ПП "Хілл".

Відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення вх. № 06-69/8060/2016 від 01.11.2016 року.

Відсутність представника відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ст. 75 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Перед початком розгляду справи по суті, судом встановлено, що 24.10.2016 року від приватного підприємства "Хілл" до суду надійшла заява б/н від 24.10.2016 року (вх. № 06-52/9760/16 від 24.10.2016 року) про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 476 141,23 грн. боргу за договорами оренди, з яких: 251 900,00 грн. боргу, 21 136,03 грн. 3% річних та 203 105,20 грн. інфляційних.

Згідно ч. 4, ч. 6 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За змістом п. п. 3.10, 3.11 постанови Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Враховуючи викладене, суд оглянувши подану заяву, дійшов висновку прийняти до розгляду.

Таким чином, предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 476 141,23 грн..

В ході розгляду справи по суті представники позивача, підтримали позовні вимоги повністю з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача, оглянувши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд зясував наступне.

06.07.2012 року між приватним підприємством "Кряж" (орендодавець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" (орендар) укладено договір оперативної оренди № 8, яким визначено слідуючі умови.

Орендодавець надає, а орендар приймає в оренду автотранспорт, а саме : автомобіль НОМЕР_1, номер шасі JTMCV05J504044746, об'єм двигуна 4461 куб. см., рік випуску 2010, надалі - орендне майно (п. 1.1).

Передача орендованого майна в оренду не спричиняє передачі орендарю права власності на нього (п. 1.2).

За використання орендованого майна згідно даного договору встановлюється орендна плата в розмірі 9 800,00 грн. з ПДВ на місяць (п. 2.1).

Умови договору вступають в силу із моменту підписання і діють до 31.12.2012 року. У разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну у цій частині умов договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, він вважається продовженим на такий самий строк і на таких ж умовах, які були передбачені договором (п. 4.1).

В подальшому, між ПП "Кряж" та СТОВ "Кряж і К" було складено і підписано акт приймання - передачі б/н від 06.07.2012 року щодо передачі автомобіля НОМЕР_1, номер шасі JTMCV05J504044746, об'єм двигуна 4461 куб. см., рік випуску 2010.

29.12.2012 року між приватним підприємством "Кряж" (орендодавець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" (орендар) укладено додаткову угоду № 1 про зміну договору оперативної оренди № 8 від 06.07.2012 року.

За змістом даної угоди, сторони дійшли згоди змінити п. 4.1 договору оперативної оренди № 8 від 06.07.2012 року, виклавши його у такій редакції : "4.1. Умови договору вступають в силу із моменту підписання і діють до 31.12.2013 року. У разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну у цій частині умов договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, він вважається продовженим на такий самий строк і на таких ж умовах, які були передбачені договором."

За користування вказаним автомобілем, ПП "Кряж" виставлені СТОВ "Кряж і К" рахунки - фактури по сплаті орендної плати на загальну суму 39 200,00 грн., а саме : №0000279 від 05.08.2013 року на суму 9 800,00 грн.; № 0000318 від 04.09.2013 року на суму 9 800,00 грн.; № 0000367 від 09.10.2013 року на суму 9 800,00 грн.; № 0000377 від 31.10.2013 року на суму 9 800,00 грн..

При цьому, між ПП "Кряж" та СТОВ "Кряж і К" підписані акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) згідно договору № 8 від 06.07.2012 року, а саме : № КР-0000330 від 31.07.2013 року; № КР-0000375 від 28.08.2013 року; № КР-0000490 від 30.09.2013 року; №КР-0000623 від 31.10.2013 року.

У вищевказаних актах, зокрема, зазначено : оренда автомобіля Toyota Land Cruiser 200; загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 9 800,00 грн.; сторони претензій одна до одної не мають.

Окрім того, 20.06.2008 року між приватним підприємством "Кряж" (орендодавець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" (орендар) укладено договір оренди транспортного засобу.

Предметом даного договору є передача в оренду транспортних засобів, а саме : Камаз - 45143 з причіпами Нефаз 8560-02 у кількості 15 штук. Загальна вартість майна, яке передається в оренду складає : 6 000 000,00 грн. в т.ч. ПДВ один мільйон грн. (п. 1.2).

Також відповідним договором, сторони погодили такі умови : майно передається з метою його безпосередньої експлуатації по прямому призначенню (п. 1.3).

Право власності на майно зберігається за орендодавцем протягом усього терміну дії даного договору (п. 1.4).

Права орендодавця : вимагати від орендаря виконання своїх зобов'язань передбачених цим договором (п. п. 2.2, 2.2.4).

Обов'язки орендаря : своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату на користь орендодавця (п. п. 2.3, 2.3.2).

Розмір орендної плати за цим договором становить 156 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% в сумі 26 000,00 грн. (п. 3.1).

Орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок орендодавця у строк 3-х банківських днів з моменту отримання рахунка, (щомісячно) виписаної орендодавцем (п. 3.2).

Орендні платежі, у розмірі передбачені п. 3.1 цього договору, проводяться орендарем у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця, який зазначений у цьому договорі (п. 3.5).

Передача майна в оренду здійснюється відповідними фахівцями сторін за актом передачі. Акт підписується уповноваженими особами сторін (п. 4.2). Майно, що здається, вважається переданим в оренду з моменту підписання акту передачі (п. 4.3).

Строк оренди обчислюється з дати підписання сторонами акту приймання майна та закінчується 31.12.2008 року (п. 5.1).

У випадку порушення своїх зобов'язань, за цим договором сторони несуть відповідальність, визначені цим договором та чинним законодавством України (п. 6.1).

03.01.2012 року між приватним підприємством "Кряж" та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Кряж і К", укладено додаткову угоду до договору оренди транспортного засобу № ОК-01/08 від 20.06.2008 року про таке.

Відповідно до п. 8.3. договору № ОК-01/08 оренди транспортного засобу від 20 червня 2008 року, укладеного між ПП "Кряж" та СТОВ "Кряж і К" сторони домовились продовжити дію вказаного договору до 31 грудня 2012 року,

Інші умови договору № ОК-01/08 оренди транспортного засобу від 20 червня 2008 року, не порушені цією угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов'язання. Дана угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами і скріплення її печатками сторін.

Крім того, між ПП "Кряж" та СТОВ "Кряж і К" було складено і підписано акт приймання - передачі б/н від 03.01.2012 року щодо передачі автомобілів Камаз - 45143 з причіпами Нефаз 8560-02 у кількості 15 штук.

За користування вказаними автомобілями, ПП "Кряж" виставлені СТОВ "Кряж і К" рахунки - фактури по сплаті орендної плати на загальну суму 212 700,00 грн., а саме : №0000376 від 31.10.2013 року на суму 70 900,00 грн.; № 0000436 від 30.11.2013 року на суму 70 900,00 грн.; № 0000468 від 27.12.2013 року на суму 70 900,00 грн..

Також, між ПП "Кряж" та СТОВ "Кряж і К" підписані акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) згідно договору № ОК-01/08 від 20.06.2008 року, а саме : № КР-0000622 від 31.10.2013 року; № КР-0000765 від 30.11.2013 року; № КР-0000001 від 27.12.2013 року.

В даних актах, зокрема, зазначено : оренда транспортних засобів; загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 70 900,00 грн.; сторони претензій одна до одної не мають.

В подальшому, 31.12.2013 року між ПП "Кряж" та СТОВ "Кряж і К" укладено угоду про розірвання договору оренди транспортних засобів № 8 від 03.01.2012 року на слідуючих умовах :

У зв'язку з досягнутою домовленістю, сторони домовилися розірвати договір оренди транспортних засобів № 8 від 03.01.2012 року.

З 01.01.2014 року договір оренди транспортних засобів № 8 від 03.01.2012 року, вважається розірваним, а сторони вважають себе вільними від прийнятих на себе за ним зобов'язань підтверджують відсутність взаємних претензій.

Дана угода про розірвання з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін скріплення печатками Сторін є невід'ємною частиною договору оренди транспортних засобів № 8 від 03.01.2012 року.

Також, згідно рішення № 2 власника ПП "Кряж" від 18.06.2015 року найменування приватного підприємства "Кряж" було змінено на приватне підприємство "Хілл".

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем на підставі письмових договорів, виникли правовідносини щодо оренди транспортних засобів.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

В силу ч. 1 ст. 798 ЦК України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст. 173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України вказує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17 грудня 2013 року, грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Судом встановлено, що між приватним підприємством "Кряж" (орендодавець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" (орендар) були укладені договір оперативної оренди № 8 від 06.07.2012 року та договір оренди транспортного засобу № ОК-01/08 від 20.06.2008 року.

Водночас, за змістом позову, рішенням № 2 власника ПП "Кряж" від 18.06.2015 року найменування приватного підприємства "Кряж" було змінено на приватне підприємство "Хілл".

Так, згідно даних Інтернет-сайту https://usr.minjust.gov.ua/ua/paidextract, за кодом ЄДРЮОФОП 13333298 значиться приватне підприємство "Хілл" (24600, смт. Крижопіль, вул. Чкалова, 16-Б, Крижопільський район, Вінницька область).

На виконання укладених договорів, позивачем були передані відповідачу траспорні засоби, а саме : Toyota Land Cruiser 200 та 15 Камазів - 45143 з причіпами Нефаз 8560-02, що підтверджується актами приймання - передачі.

Також, судом встановлено, що згідно вказаних договорів, між сторонами були підписані акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) та позивачем виставлені відповідачу зазначені вище рахунки - фактури по сплаті орендної плати на загальну суму 251 900,00 грн., яку просить стягнути позивач з відповідача.

Відповідачем доказів щодо повного проведення розрахунків з позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 251 900,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Обґрунтованість та правомірність заявлених позивачем вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами наявними у матеріалах справи.

Крім того, згідно заяви про зменшення позовних вимог б/н від 24.10.2016 року та додано розрахунку, позивачем нараховано до стягнення з відповідача за прострочення сплати боргу 21 136,03 грн. 3% річних та 203 105,20 грн. інфляційних втрат за період з 13.08.2013 року по 14.09.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 3.1, 4.1, 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17 грудня 2013 року, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Суд, перевіривши доданий до заяви про зменшення позовних вимог б/н від 24.10.2016 року розрахунок позовних вимог за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", дійшов висновку, що нараховані суми 3% річних та інфляційних втрат відповідає встановленим обставинам справи та умовам договорів.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не здійснив орендну плату за користування автомобілями в повному обсязі згідно умов договору № 8 від 06.07.2012 року та договору №ОК-01/08 від 20.06.2008 року, то він відповідно з вимогами цивільного та господарського кодексів є боржником, що прострочив, а тому наявні підстави для задоволення вимог про стягнення з нього на користь позивача 21 136,03 грн. 3% річних та 203 105,20 грн. інфляційних втрат.

За наведених обставин, заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 6 746,48 грн., що підтверджується квитанцією № 75924520 від 16.09.2016 року.

Також, при поданні до суду заяви про збільшення позовних вимог б/н від 26.09.2016 року, позивачем згідно квитанції № 16415717 від 26.09.2016 року, доплачено судовий збір в розмірі 400,00 грн..

Таким чином, позивачем сплачено в загальному розмірі 7 146,48 грн. судового збору.

Разом з тим, з огляду на подання до суду позивачем заяви про зменшення позовних вимог б/н від 24.10.2016 року, сума судового збору, яка підлягає сплаті із заявленого розміру позовних вимог складає 7 142,12 грн. (476 141,23 * 1,5%).

Враховуючи викладене, позивачем переплачено 4,36 грн. (7 146,48 - 7 142,12) судового збору.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно п. 5.2 вказаної вище постанови (у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 2), питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Про таке повернення зазначається : в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Станом на день розгляду даної справи, судом встановлено, що позивач згідно наведених приписів законодавства не звертався до суду із клопотанням про повернення судового збору.

З огляду на відсутність клопотання щодо повернення судового збору, судом не вирішується питання про повернення позивачу 4,36 грн. судових витрат по справі №902/803/16.

При цьому, оскільки судом задоволено позов повністю, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7 142,12 грн. підлягають покладенню на відповідача відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з сількогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" (, 24600, смт. Крижопіль, вул. Юрія Тютюнника, 78, Крижопільський район, Вінницька область) на користь приватного підприємства "Хілл" (, 24600, смт. Крижопіль, вул. Чкалова, 16-Б, Крижопільський район, Вінницька область) 251 900,00 грн. основного боргу, 21 136,03 грн. 3% річних, 203 105,20 грн. інфляційних втрат та 7 142,12 грн. відшкодування витрат повязаних зі сплатою судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 07 листопада 2016 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу - СТОВ "Кряж і К" (24600, смт. Крижопіль, вул. Юрія Тютюнника, 78, Крижопільський район, Вінницька область).