ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Справа № 907/188/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Малех І.Б., Плотніцький Б.Д.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції розглянув справу №907/188/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР" до товариства з обмеженою відповідальністю "БУХГАЛТЕР"

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР" подало Господарському суду Закарпатської області позов до товариства з обмеженою відповідальністю "БУХГАЛТЕР" про стягнення суми 77490,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобовязань за агентським договором №1 на реалізацію туристичних послуг, укладеного сторонами 04 січня 2016 року. А саме, відповідач, маючи особистий пароль доступу до "Системи "on-line" бронювання" позивача, подав 03 березня 2016 року заявку на бронювання туристичних послуг №38750, за якою відповідач забронював авіатур до Шрі-Ланки для туристів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вартістю 77490,00 грн. на період з 05 до 17 березня 2016 року.

Позивач 03 березня 2016 року підтвердив зазначені туристичні послуги шляхом надіслання відповідачу рахунку-фактури для оплати послуг №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року на суму 77490,00 грн. Також позивач відповідно до умов укладеного сторонами договору і на підставі заявки відповідача забронював відповідні туристичні послуги у третіх осіб: авіаперевізника та приймаючої сторони, а також оплатив ці послуги. В порушення умов п.3.2.3. та п.6.1. договору відповідач не оплатив туристичні послуги згідно виставленого позивачем рахунку-фактури, що відповідно до п.1.3. договору вважається відмовою від заброньованих послуг без будь-яких обгрунтованих підстав.

Перебіг початку замовлених послуг мав відбутися 05 березня 2016 року, а відмова від послуг сталася 03 березня 2016 року, тобто за 2 дні до початку послуг, тому позивач вважає, що згідно з п. 8.3. договору відповідач зобовязаний сплатити штраф в розмірі 100% вартості замовлених послуг, що становить 77490,00 грн. Позивач 05 березня 2016 року надіслав відповідачу лист-вимогу про оплату 77490,00 грн. штрафу, на який відповідач не відповів.

Правовою підставою вимог позивач назвав статті 222, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, статтю 627 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Закарпатської області (суддя Івашкович І.В.) рішенням від 14 червня 2016 року у задоволенні позову відмовив повністю.

Суд першої інстанції керуючись приписами статей 525, 526, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, статей 295, 297, 303 Господарського кодексу України, умовами агентського договору №1 на реалізацію туристичних послуг, укладеного сторонами 04 січня 2016 року з урахуванням фактичних обставин справи дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами виникнення передбачених договором підстав для покладення на відповідача обовязку щодо оплати турпродукту у тому складі туристичних послуг, який зазначено у рахунку-фактурі №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року.

Суд відхилив доводи позивача про те, що зазначена у електронному повідомленні відповідача інша дата заїзду, а саме: з 08 березня 2016 року, є формальною, а фактично відбулася лише зміна готелю. Суд наголосив, що в розумінні п.1.4 договору поняття "Зміна Замовлення" включає в себе, в т.ч. заміну одного готелю на інший, та/або зміну дати заїзду чи виїзду з готелю на іншу. Відповідно до п.3.2.5. договору турагент (відповідач) зобовязався сповіщати туроператора про зміну замовлення у письмовій формі, з підписом уповноваженої особи та печаткою (у разі наявності печатки). А згідно п.13.3. договору чинними є зміни та доповнення до договору, інші документи, повязані з виконанням цього договору, навіть якщо отримані/надіслані стороні технічними засобами бронювання (в т.ч. в сканованому вигляді), факсимільного звязку або електронною поштою, а також через систему "on-line" бронювання". Відтак, зазначення відповідачем у електронному повідомленні не лише іншого готелю, але й іншої дати заїзду, є відповідною зміною замовлення в розумінні п.1.4. укладеного сторонами договору.

Суд констатував, що 03 березня 2016 року відповідач у передбачений договором (п.1.1) спосіб подав замовлення шляхом формування в системі "on-line" бронювання" листа бронювання заявки №38750 авіатуру до Шрі-Ланки, м. Бентота, готель CENTARA CEYSANDS RESORT & SPA4*+, дата заїзду - 05 березня 2016 року, дата виїзду 17 березня 2016 року, для туристів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вартістю 2819 дол. США та надіслання на електронну адресу позивача електронного повідомлення щодо перебронювання готелю на HIKKA TRANS BY CINNAMON(ex/ CHAAYA TRANZ HIKKADUWA) в м. Хиккадува Шрі-Ланка та із зміною дати заїзду - з 08 березня 2016 року. Надіслане відповідачем електронне повідомлення щодо заміни готелю та дати заїзду слід вважати "зміною замовлення" у розумінні п.1.4 договору. Здійснене відповідачем у передбачений договором спосіб замовлення турпродукту у відповідному складі туристичних послуг, в т.ч. з урахуванням зміни готелю та дати заїзду, не було підтверджено позивачем. Єдиним доказом, на який посилається позивач, як на підтвердження здійсненого відповідачем замовлення турпродукту, є рахунок-фактура №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року. Проте рахунок-фактура №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року не вважається підтвердженням замовленого відповідачем турпродукту, а тому не породжує обовязку відповідача здійснити його оплату. А відтак, відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді сплати штрафу в розмірі вартості вказаного турпродукту.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР" подало апеляційну скаргу, просить Львівський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від у справі №907/188/16 та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 77479,00 грн. штрафу. Покликається на приписи ст.ст.222, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.627 Цивільного кодексу України, умови агентського договору на реалізацію туристичних послуг №1, укладеного сторонами 04 січня 2016 року, та стверджує про помилковість висновків суду першої інстанції.

А саме, суд помилився у висновку про замовлення відповідачем туристичних послуг з датою заїзду в готель 08 березня 2016 року, які не були підтверджені позивачем, та про відсутність у відповідача зобовязань з оплати рахунку-фактури №СФ 0001985 від 03 березня 2016 року на суму 77479,00 грн.

За твердженням позивача, керівник відповідача пояснював суду, що бронював лише авіаквитки на рейс а/п Бориспіль п/п Коломбо на 04 березня 2016 року та а/п Коломбо а/п Бориспіль на 17 березня 2016 року. В обох заявках на бронювання, як у первісній, поданій безпосередньо відповідачем, так і у зміненій позивачем при зміні готелю названі вищевказані авіарейси. Тому зазначена в електронному листі дата заїзду в готель 08 березня 2016 року не має відношення до заміни готелю та, відповідно, не є зміною бронювання позивачем в односторонньому порядку.

Вважає, що навіть встановивши безспірний факт бронювання відповідачем частини підтверджених позивачем послуг з авіаперевезення туристів вартістю 999,00 дол. США, що на 03 березня 2016 року становило 25029,00 грн. (27,81 грн. за 1 дол. США), господарський суд мав підстави для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафних послуг в цій частині вартості турпослуг.

Також позивач наголошує, що суд першої інстанції не дав оцінку змісту додатку №2 до агентського договору на реалізацію туристичних послуг №1 від 04 січня 2016 року, пунктом 8 якого передбачено, що форми будь-яких документів, роздрукованих туроператором за допомогою системи «оn-line бронювання та завірених печаткою туроператора, мають силу документів підписаних сторонами на паперових носіях, до моменту зміни або скасування умов цих документів відповідними письмовими документами, підписаними уповноваженими представниками сторін. Суд не врахував, що заявка на бронювання №38750 від 03 березня 2016 року із погодженою сторонами заміною лише готелю CENTARA CEYSANDS RESORT & SPA4*+ на готель HIKKA TRANS BY CINNAMON(ex/ CHAAYA TRANZ HIKKADUWA) в м. Хіккадува, ОСОБА_6 для туристів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вартістю 2786 дол. США, що за комерційним курсом позивача становило суму 77479, 00 грн. на період туру з 05 березня 2016 року (дата заїзду) до 17 березня 2016 року (дата виїзду) має силу заявки, підтвердженої належним чином позивачем і відповідачем. Відтак згідно з п.п.3.2.3., 6.1. договору відповідач зобов»язаний був оплатити туристичні послуги у повному обсязі в сумі 77479, 00 грн., проте не оплатив. На підставі п. п. 1.3., 3.2.10, 8.3. договору відповідач на вимогу позивача повинен сплатити штраф у розмірі 100% вартості замовлених послуг, що становить 77479, 00 грн.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що оскаржуване рішення суду вважає законним і обгрунтованим, просить залишити без змін.

Про розгляд справи в режимі відеоконференції сторонам повідомлено належним чином.

Згідно з ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР", матеріали справи, і вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року слід залишити без змін з таких підстав.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За визначенням частин першої і другої статті 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Агентський договір укладається в письмовій формі.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За визначенням статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом ; сплата неустойки.

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. У розумінні наведеної норми боржник не буде вважатися таким, що прострочив, якщо він невчасно виконав свій обов'язок внаслідок прострочення кредитора. У разі, коли відповідно до змісту зобов'язання кредитор має здійснити певні дії, пов'язані із забезпеченням виконання або із прийняттям виконання, невиконання боржником своїх обов'язків в даному випадку не буде вважатися простроченням, а отже, не будуть наставати і відповідні правові наслідки.

Відповідно до вимог статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських правовідносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення заходів для недопущення господарського правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що 01 січня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР" (туроператор) і товариство з обмеженою відповідальністю "Бухгалтер" (турагент) уклали агентський договір №1 на реалізацію туристичних послуг.

Пунктом 1.1. договору визначено, що замовлення - письмовий запит (оферта) турагента про надання турпродукту, отриманий туроператором в оригіналі, по факсу, технічними засобами бронювання, в тому числі через систему "on-line" бронювання" або в інший спосіб, що встановлений цим договором.

За визначенням п.1.2. договору підтвердженням замовлення вважається відповідь туроператора по електронних чи факсимільних засобах звязку, технічних засобах бронювання, на замовлення, в якому міститься згода туроператора на надання турпродукту. Така відповідь туроператора може бути надана і шляхом виписки та надіслання будь-яким із засобів звязку на імя турагента рахунку-фактури туроператора за підписом його бухгалтера.

Згідно з п.1.3. договору, відмовою від замовлення є зокрема, несвоєчасна та/або неповна оплата рахунку туроператора.

За змістом п.1.4 договору зміною замовлення є відмова турагента від замовленого турпродукту (його частини) та пропозиція замінити на інший турпродукт (іншу частину), в тому числі заміна одного готелю на інший, та/або зміну дати заїзду чи виїзду з готелю на іншу.

За змістом п. 1.5. договору турпродукт це розроблений туроператором комплекс туристичних послуг. Склад турпродукту визначається турагентом в замовленні та підтверджується туроператором в підтвердженні замовлення.

За умовами п.2.1. договору турагент (відповідач) зобовязався за дорученням та від імені туроператора (позивач) за винагороду здійснювати діяльність по реалізації сформованого туроператором турпродукту і укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами чи юридичними особами), а також здійснювати фактичні дії, визначені договором, із забезпечення надання турпродукту туристу.

Сторони вказали, що цей договір регулює агентські відносини туроператора та турагента, передбачені главою 31 Господарського кодексу України, при цьому Турагент діє в якості комерційного агента в порядку, визначеному статтею 295 Господарського кодексу України (п.2.3. договору).

Згідно з п.п. 3.2.1., 4.1., 4.2. договору турагент здійснює замовлення турпродукту шляхом подання туроператору замовлення, яке подається туроператору у письмовій формі чи по факсу, або по електронній пошті за підписом уповноваженої особи турагента, або в системі "on-line" бронювання".

Протягом трьох робочих днів з дня отримання замовлення туроператор має право направити турагенту підтвердження замовлення (п.4.6).

До моменту отримання турагентом підтвердження замовлення туроператор не зобовязаний приступати до виконання замовлення (п.4.8.).

Додатком №2 до агентського договору на реалізацію туристичних послуг №1 від 04 січня 2016 року урегульовано використання системи «оn-line» бронювання і передбачено право турагента використовувати таку при бронюванні туристичних послуг (п.1.), а також передбачено, що форми будь-яких документів, роздрукованих туроператором за допомогою системи «оn-line» бронювання та завірених печаткою туроператора, мають силу документів підписаних сторонами на паперових носіях, до моменту зміни або скасування умов цих документів відповідними письмовими документами, підписаними уповноваженими представниками сторін (п.8.).

Предметом спору є вимога позивача стягнути з відповідача 77479,00 грн. штрафу у розмірі 100% вартості замовлених послуг на підставі п.8.3. договору, а саме за відмову від замовлення, що полягає в несплаті 77479,00 грн. згідно рахунку-фактури №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року.

Рахунок-фактура №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року містить найменування готелю HIKKA TRANS BY CINNAMON(ex/ CHAAYA TRANZ HIKKADUWA, період (04.03.16-17.03.16), ціна і сума без ПДВ 77119,00 грн., послуги ТОВ "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР" - 300,00 грн., ПДВ 60,00 грн., всього з ПДВ 77479,00 грн. У рахунку вказано, що такий дійсний до сплати до 03 березня 2016 року.

Однак наданий позивачем рахунок-фактура №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року не підтверджує замовленого відповідачем складу турпродукту з огляду на наступне.

03 березня 2016 року відповідач через систему "on-line" бронювання" позивача подав лист бронювання заявки №38750 на бронювання авіатуру до Шрі-Ланки, м. Бентота, готель CENTARA CEYSANDS RESORT & SPA4*+, дата заїзду 05 березня 2016 року, дата виїзду 17 березня 2016 року, для туристів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вартістю 2819 дол. США, (за курсом 1 дол. США 27,81 грн.).

У матеріалах справи відсутні докази підтвердження туроператором цієї заявки турагента шляхом "підтвердження замовлення" відповідно до вимог п.1.2 договору.

Того ж дня (03 березня 2016 року) відповідач надіслав на електронну адресу позивача електронний лист у якому вказана дата заїзду - 08 березня 2016 року, назва готелю - HIKKA TRANS BY CINNAMON (ex/ CHAAYA TRANZ HIKKADUWA) в м.Хиккадува Шрі-Ланка.

Таким чином, до підтвердження замовлення позивачем, відповідач змінив дату заїзду з 05 березня 2016 року на 08 березня 2016 року і замінив готель CENTARA CEYSANDS RESORT & SPA4*+ (місто Бентота) на готель HIKKA TRANS BY CINNAMON(ex/ CHAAYA TRANZ HIKKADUWA) (місто Хікадува).

Відтак електронний лист від 03 березня 2016 року слід вважати замовленням турпродукту, яке туроператор (позивач) повинен був підтвердити.

Однак позивач (туроператор) через систему "on-line" бронювання" сформував лист бронювання заявки №38750 у якому замовлення відповідача враховано частково щодо готелю. Дата заїзду не змінена. А саме, заброньовано авіатур до Шрі-Ланки, місто Хиккадува, готель HIKKA TRANS BY CINNAMON(ex/ CHAAYA TRANZ HIKKADUWA) ****, дата заїзду 05 березня 2016 року, дата виїзду 17 березня 2016 року для туристів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вартістю 2786 дол. США (за курсом 1 дол. США 26,14 грн.).

Надалі позивач надіслав відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року, який містить найменування готелю HIKKA TRANS BY CINNAMON(ex/ CHAAYA TRANZ HIKKADUWA, період (04.03.16-17.03.16), ціна і сума без ПДВ 77119,00 грн., послуги ТОВ "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР" - 300,00 грн., ПДВ 60,00 грн., всього з ПДВ 77479,00 грн. У рахунку вказано, що такий дійсний до сплати до 03 березня 2016 року.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що він сформував повторну заявку на бронювання №38750 від 03 березня 2016 року із погодженою сторонами заміною лише готелю CENTARA CEYSANDS RESORT & SPA4*+ на готель HIKKA TRANS BY CINNAMON(ex/ CHAAYA TRANZ HIKKADUWA) в м. Хіккадува, ОСОБА_6 для туристів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вартістю 2786 дол. США, що за комерційним курсом позивача становило суму 77479, 00 грн. на період туру з 05 березня 2016 року (дата заїзду) до 17 березня 2016 року (дата виїзду) і ця повторна заявка, роздрукована туроператором за допомогою системи «оn-line» бронювання та завірена печаткою туроператора має силу підписаного сторонами документу - заявки, підтвердженої належним чином позивачем і відповідачем. А відтак згідно з п.п.3.2.3., 6.1. договору відповідач зобовязаний був оплатити туристичні послуги у повному обсязі в сумі 77479, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що позивач повинен був у передбачений п.1.2. договору спосіб підтвердити замовлення відповідача. Підтвердженням замовлення вважається відповідь туроператора по електронних чи факсимільних засобах звязку, технічних засобах бронювання, на замовлення, в якому міститься згода туроператора на надання турпродукту. Така відповідь туроператора може бути надана і шляхом виписки та надіслання будь-яким із засобів звязку на імя турагента рахунку-фактури туроператора за підписом його бухгалтера.

Саме рахунок-фактуру №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року позивач називав підтвердженням ним замовлення відповідача.

Відповідач не оплатив рахунку-фактури №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року і в силу названих умов договору та фактичних обставин справи й не повинен був оплачувати, оскільки названий рахунок-фактура не є підтвердженням замовленого відповідачем турпродукту, як це передбачено п.п. 1.2., 1.5. договору.

Згідно з п.п. 6.1., 6.3. договору турагент здійснює повну оплату замовленого турпродукту відповідно до виставленого туроператором рахунку-фактури чи повідомлення туроператора протягом трьох банківських днів з дня їх отримання, якщо інший строк оплати не вказано у рахунку-фактурі чи повідомленні.

Пунктом 8.3 договору установлена відповідальність у випадку відмови турагента від замовлення або його зміні за 5 0 днів - турагент зобовязаний сплатити туроператору неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості замовлених послуг.

Як зазначено вище, позивач у передбачений договором спосіб не повідомив відповідача ні про підтвердження замовлення, поданого відповідачем 03 березня 2016 року листом бронювання заявки №38750 через систему "on-line" бронювання", ані про підтвердження замовлення, поданого відповідачем теж 03 березня 2016 року проте пізніше в часі, у надісланому на електронну адресу позивача електронному листі. Замовлення турпродукту по електронній пошті передбачений п.п. 1.1., 3.2.1., 4.1., 4.2. договору.

Сформована позивачем повторна заявка на бронювання №38750 від 03 березня 2016 року не відображає замовленого відповідачем в електронному листі від 03 березня 2016 року турпродукту. Рахунок-фактура №СФ-0001985 від 03 березня 2016 року теж не підтверджував замовленого відповідачем електронним листом турпродукту.

Відтак відсутні правові підстави для висновку про відмову відповідача від замовленого турпродукту й покладення на відповідача передбаченої п. 8.3 договору відповідальності обовязку сплатити туроператору неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості замовлених послуг.

Викладені з посилання на докази обставини справи спростовують доводи позивача про помилку суду першої інстанції у висновку про замовлення відповідачем туристичних послуг з датою заїзду в готель 08 березня 2016 року, які не були підтверджені позивачем, та про відсутність у відповідача зобовязань з оплати рахунку-фактури №СФ 0001985 від 03 березня 2016 року на суму 77479,00 грн. і не узгоджуються із трактуванням позивачем змісту замовлення і складу турпродукту, замовленого відповідачем.

Щодо твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції мав підстави для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій в частині вартості турпослуг з авіаперевезення туристів вартістю 999,00 дол. США, що на 03 березня 2016 року становило 25029,00 грн. (27,81 грн. за 1 дол. США).

Однією із основних засад судочинства, установлених статтею 129 Конституції України є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції урахував обраний позивачем спосіб захисту, зміст і обґрунтування позовних вимог, їх доведення наданими суду доказами.

Слід зазначити, що в апеляційній скарзі позивач зазначаючи про можливе часткове задоволення позову, наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно із статтею 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Постановляючи оскаржене рішення Господарський суд Закарпатської області дослідив усі обставини справи, надані докази, дав їм належну юридичну оцінку та правильно застосував норми матеріального і процесуального права щодо вирішення спору. Отже, рішення Господарського суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року у справі №907/188/16 є обґрунтованим, відповідає вимогам закону. Доводи ж апеляційної скарги цього висновку не спростовують, а тому законних підстав для скасування оскарженого судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року у справі №907/188/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОПЕРАТОР" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Малех І.Б.

суддя Плотніцький Б.Д.