ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 р. Справа № 909/774/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Продукт", вул. Галицька, 4, с. Семенівка, Городенківський район, Івано-Франківська область, 78114,

до відповідача: Раковецької сільської ради, вул. Галицька, 18, с. Раковець, Городенківський район, Івано-Франківська область, 78114,

про визнання незаконним та скасування рішення сесії Раковецької сільської ради "Про розірвання договорів оренди землі із ТОВ "ОСОБА_1 Продукт" від 25.08.2016 року № 54-6/2016

за участю:

від позивача представники не з'явилися

від відповідача:представники не з'явилися

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Продукт" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Раковецької сільської ради (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення сесії Раковецької сільської ради "Про розірвання договорів оренди землі із ТОВ "ОСОБА_1 Продукт" від 25.08.2016 року № 54-6/2016.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірне рішення є незаконним та прийняте в супереч вимог чинного законодавства, що порушує права та законні інтереси позивача, спрямовано на позбавлення , останнього, права користування земельною ділянкою відповідно до укладених договорів оренди землі.

Відповідач позовні вимоги заперечив ,посилаючись на неукладеність договорів оренди землі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про відкладення розгляду справи вх.№10719/16 від 24.10.16, стосовно якої суд констатує наступне.

Відповідно до приписів ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Зазначена правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.06.09 №2-7/10608-2008.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Виходячи з викладеного, позивач мав час та можливість подати додаткові докази чи пояснення по справі. В клопотанні про відкладення розгляду справи позивач не визначає, чому саме участь його представника ОСОБА_2 є обов'язковою і причини, з яких не може з'явитися на судовий розгляд інша уповноважена особа підприємства, в той час як ст.28 ГПК України, передбачено, що представниками юридичних осіб можуть бути будь-які особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства чи організації.

Виходячи із вимог ст. 33 ГПК України дане клопотання є необґрунтованим та таким, що призведе до безпідставного затягування розгляду справи.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Відповідач повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак подав до суду клопотання (вх.№14790/16 від 24.10.16 ) про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, судом враховано наступне.

25 грудня 2012 року Раковецька сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області прийняла рішення "Про передачу земель для товарного сільськогосподарського виробництва".

На підставі вказаного рішення були укладені два договори оренди, зокрема.

- Договір оренди землі від 01.01.2013 року про надання ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт" земельної ділянки площею 11, 3 га в урочищі "Біля черешні", терміном дії в один рік, з правом його поновлення;

- Договір оренди землі від 01.01.2013 про надання ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт " земельної ділянки площею 15, 5 га в урочищі "Біля 2-х хрестів", терміном дії в один рік, з правом його поновленн,який було поновлено на 2014 року.

03 січня 2013 року підписано акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт " .

26 грудня 2014 року Раковецька сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області прийняла рішення №203, яким продовжила оренду вищезазначених двох земельних ділянок площею 11, 3 га та 15, 5 га, а також надала в оренду ще три земельні ділянки площею 17, 0 га , 5,0 га та 55, 88 га.

Таким чином , на підставі вказаного рішення укладено п'ять договорів оренди.

- Договір оренди землі №5 від 01.01.2015 року про надання ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт " земельної ділянки площею 15, 5 га в урочищі "Біля 2-х хрестів", терміном дії в один рік, з правом його поновлення.

- Договір оренди землі №6 від 01.01.2015 про надання ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт " земельної ділянки площею 11,3 га в урочищі "Біля черешні", терміном дії в один рік, з правом його поновлення.

- Договір оренди землі №7 від 01.01.2015 про надання ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт " земельної ділянки площею 17,0 га в урочищі "На жолобах" терміном дії в один рік, з правом його поновлення.

- Договір оренди землі №8 від 01.01.2015 року про надання ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт " земельної ділянки площею 5, 0 га в урочищі "Корнівка", терміном дії в один рік, з правом його поновлення.

- Договір оренди землі №9 від 01.01.2015 року про надання ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт " земельної ділянки площею 55, 88 га в урочищі "Корнівка", терміном дії в один рік з правом його поновлення.

11 вересня 2014 року Раковецька сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області прийняла рішення №235 та №236, якими продовжила оренду вищезазначених земельних ділянок площею 11, 3 га, 15, 5 га, 17,0 га, 5,0 га, 55,88 га. На підставі вказаних рішень сесії сільської ради укладено додаткові угоди до п'яти договорів оренди та продовжено їх дію на 2016 рік.

25 серпня 2016 року на сесії Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області прийнято рішення "Про розірвання договорів оренди землі із ТзОВ "ОСОБА_1 Продукт"" №54-6/2016, відповідно до якого рада вирішила 01.09.2016 року розірвати договори оренди з Товариством від 01.01.2015 року за №5, №6, №7, №8, №9.

04 жовтня 2016 року Раковецька сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області прийняла рішення №60-7/2015 про внесення змін до рішення сесії №54 від 25.08.16, згідно якого визнала спірні договори оренди неукладеними.

Відносини пов'язані з орендою землі регулються Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п.9 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав такий акт, порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Як зазначає позивач, з прийняттям спірного рішення порушено його право та законні інтереси щодо користування земельними ділянками надані на підставі договорів оренди від 01.01.2015 року за №5, №6, №7, №8, №9.

Відповідно до ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст.124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Наведена правова норма кореспондується з частиною 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі": укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 ЗУ "Про оренду землі").

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

В силу приписів ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Наведена правова норма кореспондується зі ст.210 Цивільного кодексу України: правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

В пункті 2.6 постанови Пленуму ВГС України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснено, що не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), щодо яких, зокрема, не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. При цьому, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, у випадках відсутності останніх, договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Державна реєстрація спірних договорів оренди земельних ділянок від 01.01.2015 року за №5, №6, №7, №8, №9 не здійснена.

Відповідно до ч.1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов"язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Як передбачено ч.1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2004 року затверджено Типовий договір оренди землі.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору відповідно до закону.

З оглянутих договорів оренди вбачається відсутність кадастрового номеру, відсутність доказів проведення земельних торгів, що передбачають норми ч.2 ст.124, ч.1 ст. 134 ЗК України та відсутність надання відповідачу згідно ч.1 ст. 123 ЗК України проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З урахуванням викладеного,договори оренди землі, на які посилається позивач, є неукладеними.

Згідно ч. 2 ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка ратифікована Україною (згідно Закону України №452/97-ВР від 15.07.1997) органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компентенції і вирішення якого не доручено жодному іешому органу.

Пунктом 34 ст. 26, ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено питання регулювання земельних відносин.

Зважаючи на неукладеність договрів оренди землі, будь-які дії чи рішення відповідача щодо таких договорів не могли порушити й не порушили жодного права позивача.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності підстав, з якими закон пов'язує визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, зокрема порушення його права, оскільки жодного права у позивача щодо оренди землі у сільської ради не існувало. Під час розгляду судом справи сільською радою внесено зміни до оскаржуваного рішення.Сільською радою припинено договори оренди землі як неукладені замість попереднього формулювання «про розірвання договорів».

Проте, за наведених вище обставин, в позові слід відмовити.

Судові витрати по справі з урахуванням ст. 49 ГПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 4, 13, 14-16 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 26, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 15, 16, 21, 792 Цивільного кодексу України, ст. ст. 116, 124, 125 Земельного кодексу України, ст. ст. 20, 180 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 28, 33, 34, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Продукт" до Раковецької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії Раковецької сільської ради "Про розірвання договорів оренди землі із ТОВ "ОСОБА_1 Продукт" від 25.08.2016 року № 54-6/2016.

Судовий збір по справі залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.10.16

Суддя Фанда О. М.