донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.11.2016р. справа №905/2429/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (довіреність №2-329 від 24.12.2015р.)
від відповідача: ОСОБА_6 (довіреність №10/01 від 15.02.2016р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ
на рішення господарського судуДонецької області
від27.09.2016р. (повний текст підписано 03.10.2016р.)
по справі№ 905/2429/16 (суддя Кротінова О.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ
до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м. Маріуполь Донецької області
простягнення 6518647,87грн.
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального комерційного підприємства «Маріупольської міської ради» «Маріупольтепломережа», м. Маріуполь Донецької області (Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 6518647,87грн. за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 31.03.2016р.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.09.2016р. (повний текст підписано 03.10.2016р.) у справі №905/2429/16 позовні вимоги були задоволено частково стягнуто з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» заборгованості в розмірі 3911188,72грн. за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 31.03.2016р.

Рішення місцевого суду було вмотивоване доведеністю матеріалами справи факту невиконання Відповідачем своїх грошових обовязків за надані послуги балансування, розмір яких має визначатися в порядку п.9.2 договору на транспортування природного газу № від 31.03.2016р., при цьому, відмовляючи у задоволенні коштів в розмірі 2607459,15грн., місцевий господарський суд виходив з неправомірності включення Позивачем до формули розрахунку вартості послуг балансування коефіцієнту 2.0., який застосовується на підставі п.15.3 договору на транспортування природного газу № від 31.03.2016р.

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 27.09.2016р. у справі №905/2429/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Відповідача 2607459,15грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 31.03.2016р.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає необґрунтоване відхилення останнім його розрахунку, проведеного на підставі п.15.3 укладеного договору, адже Відповідач - є прямим споживачем, якому було надіслано повідомлення-вимогу №24-07-968 від 05.05.2016р. про самостійне припинення споживання природного газу з 9.00год. 10.05.2016р., після чого Відповідач не здійснив самостійне припинення споживання природного газу та продовжував надалі таке несанкціоноване споживання, що залишилось не врегульованим після процедури врегулювання небалансу, тому вартість такого газу повинна визначатися саме з урахуванням вимог п.15.3 договору, згідно якого використовується коефіцієнт компенсації, який дорівнює 2.0.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Радіонова О.О., Колядко Т.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.10.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 01.11.2016р. об 15.10.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Позивача у судовому засіданні 01.11.2016р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Відповідача у судовому засіданні 01.11.2016р. проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у наданому відзиві (а.с.а.с.131-133), наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Оператор) та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (Замовник) було укладено договір транспортування природного газу № (Договір - а.с.а.с.38-50), відповідно до п.2.1 якого, Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п.17.1 договору, останній набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.04.2016р. на строк до 31.12.2016р., при цьому договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В свою чергу, відповідно до п.2.3 договору сторони узгодили, що Замовнику можуть бути надані наступні послуги:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи;

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підстав підтверджених номінацій;

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Згідно з п.2.4 договору, обсяг послуг, що надаються за цим договором визначається підписанням Додатка 1 (розподіл потужності) та/або Додатку 2 (транспортування).

Таким чином, на виконання п.2.4 означеного договору, сторонами було підписано Додаток 1 (а.с.51) та Додаток 2 (а.с.52), а також на підставі п.2.8 договору та у звязку з тим, що Замовник є прямим споживачем, сторонами було підписано Додаток 3 (а.с.53).

Відповідно до п.4.1 договору визначено, що Замовник, зокрема, зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, а також вчасно врегульовувати небаланси.

Як передбачено п.9.1 договору, у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу, відповідно до Кодексу газотранспортної системи (затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. №2493, далі Кодекс) в строк до двадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем, замовник зобовязаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

При цьому, згідно з п.9.2 договору, вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою В балансування = БЦГ*К*Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу Замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Відповідно до п.9.3 договору, базова ціна газу визначається Оператором відповідно до кодексу. Оператор системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті.

За змістом п.9.4 договору, Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобовязаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

У п.11.4 договору, сторони узгодили, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до кодексу та розділу ІХ цього договору.

Згідно з п.15.2 договору, Замовник, який є прямим споживачем, зобовязаний здійснити самостійне припинення споживання природного газу в точці виходу в дату і час, зазначені у відповідному повідомленні-вимозі.

Відповідно до п.15.3 договору, вартість обсягу природного газу, що був використаний Замовником, який є прямим споживачем, з часу, вказаного в повідомленні-вимозі про самостійне припинення споживання природного газу, до фактичного припинення споживання газу, що залишився не врегульованим після процедурі врегулювання небалансу з його постачальником відповідно до вимог Кодексу, сплачується субєктом, що приєднаний до точки виходу, на рахунок Оператора. Вартість такого природного газу визначається таким чином: В=V x Ц х 2.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем було встановлено наявність у Відповідача негативного місячного небалансу у травні 2016р. в обсязі 486060м.куб. (неоформлені обсяги), що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №5 від 02.06.2016р. (а.с.54), який підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств, згідно якого газотранспортне підприємство протранспортувало через мережі прямих споживачів Публічного акціонерного товариства «ММК ім. Ілліча» та Публічного акціонерного товариства «МК Азовсталь», а Відповідач прийняв природний газ загальним обсягом 486060м.куб. у травні 2016р.

В свою чергу, на адресу Відповідача було направлено вимогу №24-07-968 від 05.05.2016р. (а.с.55) щодо відсутності обємів газу на точці виходу з ГТС, зі змісту якої вбачається вимога здійснити самостійне припинення споживання природного газу 10.05.2016р. об 9.00год. Крім того, Позивачем було проінформовано Відповідача, що газ спожитий в період після 7.00 01.05.2016р. до повного припинення газоспоживання буде вважатись несанкціонованим відбором.

Між тим, у звязку з невиконанням вимоги №24-07-968 від 05.05.2016р., 10.05.2016р. працівники Краматорського ЛВУМГ виїхали в м. Маріуполь для виконання робіт щодо примусового припинення транспортування газу Відповідачу, проте, до проведення робіт представників Позивача не було допущено, про що було складено відповідний акт (а.с.58).

У відповідь на вимогу Позивача №24-07-968 від 05.05.2016р., Відповідачем було направлено листа №589/06 від 10.05.2016р. (а.с.59), в якому останній повідомив, що відключення котелень від газопостачання потягне за собою негативні наслідки в роботі котлів, подальшого порушення технологічних процесів теплопостачання.

22.06.2016р. на адресу Відповідача було направлено Акт №05-16--Баланс про надання послуг балансування обсягів природного газу, рахунок №05-16--Баланс на суму 6518647,87грн. (а.с.а.с.61-63), розраховану за формулою, приведеною в п.15.3. договору для розрахунку вартості обсягу природного газу, що був використаний Замовником, який є прямим споживачем, з часу, вказаного в повідомленні-вимозі про самостійне припинення споживання природного газу, до фактичного припинення споживання газу, що залишився не врегульованим після процедурі врегулювання небалансу з його постачальником відповідно до вимог Кодексу

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів оплати Відповідачем заборгованість з оплати рахунку №05-16--Баланс на суму 6518647,87грн., який було отримано 02.07.2016р. (а.с.65)

За таких обставин, Господарський суд Донецької області частково задовольнив позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині стягнення з Відповідача 3911188,72грн. з мотивів необґрунтованості включення Позивачем до формули розрахунку вартості послуг балансування коефіцієнту 2.0., який застосовується в порядку п.15.3 договору на транспортування природного газу № від 31.03.2016р., тоді як в даному випадку доречно застосовувати п.9.2 договору.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-кого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Враховуючи правову природу та змісту укладеного між сторонами договору на транспортування природного газу № від 31.03.2016р., який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, нормами Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015р.

Сутність задоволення позовних вимог полягає у спонуканні Відповідача до виконання грошових зобовязань з оплати вартості наданих послуг балансування обсягів природного газу у травні 2016р.

Зокрема, за змістом п.7 гл.3 Розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, вбачається, що місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок надання послуг балансування, тоді як п.4.1 укладеного між сторонами договору встановлює обовязок Замовник своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, а також вчасно врегульовувати небаланси. У разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу, відповідно до Кодексу в строк до двадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем, Замовник зобовязаний сплатити Оператору за послуги балансування (п.9.1 договору)

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку з оплати заборгованості, яка виникла внаслідок несплаченої вартості наданих у травні 2016р. послуг балансування обсягів природного газу, факт надання яких через наявність негативного балансу у розглядуваний період належним чином встановлений місцевим судом та сторонами не оспорюється. Нездійснення такого розрахунку впродовж 5 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури є порушенням відповідного грошового зобовязання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобовязання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду, що розрахунок Позивачем заборгованості на підставі положень п.15.3 укладеного між сторонами договору з використанням коефіцієнту 2.0., не відноситься до розрахунку вартості фактично наданої Позивачем послуги балансування, несплата якої і послугувала підставою для виникненні спірних правовідносин. Дійсно, Позивач безпідставно ототожнює вартість послуг балансування, передбачених договором та фактично наданих у встановлених судом правовідносинах, з вартістю обсягів газу, визначених відповідно до п.15.3 договору. Неправильне розуміння Скаржником змісту наведених положень договору в контексті його природи як договору про надання послуг у розумінні ст.901 Цивільного кодексу України (п.п.2.1.-2.3. договору), складовою яких є розглядувані послуги балансування, а не договору поставки у розумінні ст.712 цього Кодексу, призвело до безпідставного висування позовних вимог у більшому, ніж належить в розглядуваних правовідносинах, обсягу через необґрунтоване застосування іншої формули, за якою визначається у певних випадках вартість обсягів газу, а не вартість послуг з його балансування.

Таким чином, місцевим господарським судом було вірно визначено правову природу розглядуваних правовідносин та сутність наданої послуги, у стягненні вартості якої і полягає розглядувана справа, та правильно застосований визначений умовами п.9.2. договору порядок розрахунку вартості такої послуги, обовязковість застосування якого зумовлена ст.629 Цивільного кодексу України.

Враховуючи встановлення факту надання Позивачем послуги з балансування газу за травень 2016р., несплату цієї послуги у розмірі, визначеному в порядку п.9.2. договору Відповідачем в строки, що встановлені п.9.4. вказаного договору, часткове задоволення позову в розмірі 3911188,72грн. (контр розрахунок Відповідача на а.с.75 відповідає умовам договору та фактичним обставина справи) цілком узгоджується із приписами ст.625 Цивільного кодексу України.

Відтак, оскільки будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом не встановлено, апеляційна скарга Позивача залишається без задоволення, а переглядуване рішення - без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Публічного акціонерного товариства « Укртрансгаз» витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ на рішення Господарського суду Донецької області від 27.09.2016р. (повний текст підписано 03.10.2016р.) у справі №905/2429/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Донецької області від 27.09.2016р. (повний текст підписано 03.10.2016р.) у справі №905/2429/16 залишити без змін.

3.Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1-2 - сторонам, 3 у справу, 4 - ДАГС, 5 - ГСДО