ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" жовтня 2016 р. Справа № 914/1833/16
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді М.І. Хабіб
суддів О.І. Матущак
О.С. Скрипчук
за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.
та представників сторін:
позивача: Гладьо Ю.Н. (довіреність № 262 від 23.03.2016);
відповідача 1: не з`явився (належно повідомлений);
відповідача 2: Свідерського Р.О. (довіреність № 303/3/77 від 21.01.2016),

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Київстар, вих. №25955/03 від 22.09.2016 (вх. №01-05/4656/16 від 27.09.2016)
на рішення Господарського суду Львівської області від 13.09.2016
у справі №914/1833/16
за позовом: Приватного акціонерного товариства Київстар, м. Київ
до відповідача 1: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів
до відповідача 2: Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Cил України, м. Київ
про: зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
У липні 2016 року ПрАТ «Київстар» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до КЕВ м. Львова та Головного КЕУ Збройних сил України про зобов`язання КЕВ м. Львова оголосити конкурс на право укладення договору оренди нерухомого військового майна- нежитлового приміщення адміністративної будівлі, яке знаходиться на вул. Творчій, 11 у м. Львові, військове містечко № НОМЕР_1 , будинок №68, шляхом опублікування у газеті «Відомості приватизації» оголошення про проведення конкурсу на право оренди вказаного майна та зобов`язання Головного КЕУ ЗСУ визначити умови проведення конкурсу та істотні умови договору оренди нерухомого військового майна- нежитлового приміщення адміністративної будівлі, яке знаходиться на вул. Творчій, 11 у м. Львові, військове містечко №48, будинок №68.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що нежитлове приміщення адміністративної будівлі площею 663 кв. м, яке знаходиться на вул. Творчій, 11 у м. Львові, військове містечко №48, будинок №68, входить до Узагальненого переліку (взамін переліку №1 та додаткових переліків №№1-12) нерухомого майна, яке без заподіяння шкоди обороноздатності держави, бойовій та мобілізаційній готовності військ, пропонується до передачі в оренду уповноваженими органами військового управління в Міністерстві оборони та Збройних Сил України, затвердженого 30.03.2007 Міністром оборони України ( далі - Узагальнений перелік).
Бажаючи взяти в оренду дане нерухоме майно, позивач неодноразово звертався до відповідачів про надання в оренду цього майна для розміщення базової станції оператора телекомунікацій, який надає послуги з рухомого (мобільного) зв`язку, оператора та провайдера телекомунікацій, який надає послуги з доступу до Інтернету. Посилаючись на Порядок проведення конкурсу на право оренди державного майна, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №906 від 31.08.2011, та Інструкцію про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна, затверджену наказом Міністра оборони України від 02.10.2010 №46, позивач вказує, що отримавши заяву про надання в оренду нерухомого майна, КЕВ м. Львова зобов`язаний був провести конкурс на право укладення договору оренди, а Головне КЕУ мало надати висновки щодо можливості оренди, умов проведення конкурсів та щодо кандидатур до складу конкурсних комісій орендодавців від Головного КЕУ та інших органів військового управління. Однак, відповідачі не вчинили цих дій та не надали відмови на його звернення, чим грубо порушують законні права та інтереси позивача. Посилаючись на ч. 8 ст. 9 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», якою встановлено право заінтересованих осіб звернутися до суду за захистом своїх інтересів у випадку неодержання відповіді у встановлений термін чи у разі відмови в укладенні договору оренди, позивач просив задоволити позов.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.09.2016 у справі №914/1833/16 (суддя Юркевич М.В.) у задоволенні позову відмовлено.
При вирішенні спору суд встановив, що позивач звертався до КЕВ м. Львова із заявою про надання в оренду частини даху площею 55 кв. м та частини нежитлового приміщення 5-го поверху площею 7 кв. м нежитлової будівлі на вул. Творчій, 11 у м. Львові, військове містечко №48, будинок №68. При відмові у задоволенні позову суд виходив з того, що не було дозволу на передачу майна в оренду, що затвердження Узагальненого переліку нерухомого військового майна, яке може передаватися в оренду уповноваженими органами військового управління, є лише декларацією про те, що таке майно потенційно може передаватися в оренду. Рішення про можливість передачі майна в оренду приймає Головне КЕУ Збройних Сил України. Також суд відхив посилання позивача на Інструкцію про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна від 02.02.2010 та зазначив, що вказаним нормативно-правовим актом регулюються питання організації та проведення конкурсу з подальшою передачею майна в оренду, а не вказується на обов`язковість проведення такого конкурсу чи передання майна за договором оренди.
Крім того, суд вказав, що в ході судового розгляду не було представлено жодних правовстановлюючих документів, які підтверджували, що спірне майно площею 55 кв. м, розташоване на вул. Творчій, 11 у м. Львові, перебуває саме на балансі відповідачів, які потенційно можуть виступати орендарями військового майна, водночас в матеріалах справи міститься акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Львова за період з 01.05.2013 по 31.03.2016, з якого вбачається, що приміщення за адресою вул. Творча, 11- 4 поверх за КЕВ м. Львова не обліковується, а закріплюються за ДП МО України «Західвійсьбуд».

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Скаржник вказує, зокрема, що заявлені ним позовні вимоги стосуються не самого етапу укладення договору, а етапу оголошення конкурсу, що відповідно до Інструкції про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна, затвердженої наказом МОУ №46 від 02.02.2010, є самостійним етапом процедури передачі військового майна в оренду та передує етапу надання дозволу на передачу майна в оренду. Зазначає, що такий дозвіл надається вже за наслідками проведення конкурсу та на його підставі і лише щодо конкретно визначеного суб`єкта звернення переможця конкурсу. Стверджує, що предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідачів щодо проведення конкурсу на право укладення договору оренди, а не спонукання до укладення договору. Посилаючись на п.п. 4.1-4.4 Інструкції, якими передбачено, що за наявності заяв (звернень) від фізичних осіб чи юридичних осіб про бажання орендувати нерухоме військове майно орендодавці надсилають запит про можливість оренди та стосовно умов конкурсів і істотних умов договорів оренди до Головного КЕУ, скаржник вважає, що таким чином законодавець встановив імперативну норму- обов`язок орендодавців оголосити конкурс на право оренди нерухомого майна за наявності звернень фізичних чи юридичних осіб.
Cкаржник також вважає висновок суду щодо відсутності у відповідачів права володіння, користування та розпорядження майном на вул. Творчій, 11 у м. Львові необгрунтованим, з огляду на те, що речові права відповідача 1 на зазначене майно визнані постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 у справі №914/3402/15, яка набрала законної сили, а відтак обставини, встановлені цим рішенням в силу ст. 35 ГПК України не підлягають доказуванню.
У поданих апеляційному суду 25.10.2016 додаткових поясненнях скаржник зазначає, що факт перебування на балансі відповідача 1 будівлі ( в цілому) за адресою вул. Творча, 11 у м. Львові, в/м №48, буд. 68 також підтверджується Індивідуальною карткою обліку будівлі, актом приймання-передачі основних засобів від 14.02.2006 та інвентаризаційною відомістю від 01.01.2016. Щодо площі нерухомого майна, яке, на думку апелянта, підлягає передачі в оренду, скаржник зазначає, що відповідно до п.2.1-2.7 Інструкції про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна, затвердженої наказом Міністра оборони України від 02.02.2016 №46, переліки майна є узагальненими, а площі майна, що підлягає передачі в оренду, не є фіксованими.
20.10.2016 від представника КЕВ м. Львова (відповідача 1) Черняка Ю.І. надійшла заява про неможливість подання документів щодо права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення адміністративної будівлі, яке знаходиться на вул. Творчій, 11 у м. Львові, військове містечко №48, будинок №68 у зв`язку з їх відсутністю у КЕВ м. Львова. Крім того, у вказаній заяві представник відповідача 1 Черняк Ю.І. просив розглянути справу без його участі через зайнятість у іншому судовому засіданні та просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні 25.10.2016 представник скаржника підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити. Також скаржником подано довідки Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області № 03-58/427 від 11.10.2016 та №03-58/438 від 17.10.2016 про надання підтвердження щодо сплати та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Представник відповідача 2 проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржуване рішення місцевого суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.03.2007 Міністром оборони України затверджено Узагальнений перелік (взамін переліку №1 та додаткових переліків №№1-12) нерухомого військового майна, яке без заподіяння шкоди обороноздатності держави, бойовій та мобілізаційній готовності військ пропонується до передачі в оренду уповноваженими органами військового управління в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України. Згідно з вказаним переліком до нього включено нежитлове приміщення адміністративної будівлі площею 663 кв. м, що розташоване на вул. Творчій, 11 у м. Львові, в/м №48, будинок №68 (а.с.22-23).
Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до КЕВ м. Львова з листом від 25.01.2014 про надання йому в оренду нерухомого майна частини даху площею 55кв. м та частини нежитлового приміщення п`ятого поверху площею 7кв. м будівлі, що розташована на вул. Творчій, 11 у м. Львові, військове містечко №48, будівля 68. Позивач просив укласти договір строком на 2 роки та 364 днів з метою розміщення базової станції оператора телекомунікацій, який надає послуги з рухомого (мобільного) зв`язку, оператора та провайдера телекомунікацій, який надає послуги з доступу до Інтернету (а.с. 27).
Як вбачається з матеріалів справи, майно не було передане в оренду. 28.12.2015 позивач повторно звернувся до відповідача 1 про надання вказаного майна в оренду (а.с. 28).
Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» відносини оренди рухомого та нерухомого майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також за спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань організації спеціального зв`язку та захисту інформації, підпорядкованими йому регіональними органами та територіальними підрозділами, закладами та установами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які ведуть його облік у спеціальному порядку, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України".
Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" від 21 вересня 1999 року N 1076-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов`язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає, зокрема, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.
Частинами 1, 2, 4 ст. 7 ЗУ «Про господарську діяльність у Збройних Силах України" встановлено, що військові частини можуть передавати без шкоди бойовій та мобілізаційній готовності закріплене за ними рухоме та нерухоме військове майно в оренду юридичним і фізичним особам. Порядок надання дозволу військовим частинам на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду встановлюється Кабінетом Міністрів України. Передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України.
Відповідно до статті 4 Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова, затвердженого наказом начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України №106 від 22.12.2014, майно КЕВ м. Львова є державною власністю і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Установа користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству та цьому Положенню.
Статтею 5 вказаного Положення встановлено право КЕВ м. Львова здавати в оренду відповідно до чинного законодавства підприємствам, установам та громадянам об`єкти нерухомого майна, устаткування, транспортні засоби, інвентар та інші матеріальні цінності, які їй належать, а також списувати з балансу за згодою Міністерства оборони України.

З доданих позивачем до пояснень від 25.10.2016 матеріалів (індивідуальної картки обліку будівлі за 1979 рік, акту приймання-передачі основних засобів від 14.02.2006 та інвентаризаційної відомості станом на 01.01.2016) вбачається, що нежитлова будівля № 68, що розташована на вул. Творчій, 11 у м. Львові, військове містечко №48, перебуває на балансі КЕВ м. Львова.

30.03.2007 Міністром оборони України затверджено Узагальнений перелік (взамін переліку №1 та додаткових переліків №№1-12) нерухомого військового майна, яке без заподіяння шкоди обороноздатності держави, бойовій та мобілізаційній готовності військ пропонується до передачі в оренду уповноваженими органами військового управління в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, до якого включене нежитлове приміщення адміністративної будівлі площею 663 кв. м, що розташоване на вул. Творчій, 11 у м. Львові, в/м №48, будинок №68.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до відповідача 1 про надання йому в оренду строком на 2 роки та 364 днів частини даху площею 55кв. м та частини нежитлового приміщення п`ятого поверху площею 7кв. м будівлі, що розташована на вул. Творчій, 11 у м. Львові, військове містечко №48, будівля 68 для розміщення базової станції оператора телекомунікацій, який надає послуги з рухомого (мобільного) зв`язку, оператора та провайдера телекомунікацій, який надає послуги з доступу до Інтернету.
Відповідно до п.4 Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2000 р. N 778 (далі - Порядок), дозвіл на передачу в оренду нерухомого військового майна надається Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління за погодженням відповідно з Фондом державного майна чи його регіональними відділеннями (представництвами).
Пунктом 10 цього Порядку встановлено, що лист-клопотання про надання дозволу на передачу військового майна в оренду військова частина подає до Міноборони або до уповноваженого ним органу військового управління після проведення конкурсу у п`ятиденний термін з дати затвердження його результатів.
Відтак апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про те, що дозвіл на передачу військового майна в оренду надається після проведення конкурсу, тому посилання суду першої інстанції на відсутність такого дозволу є безпідставними.
Водночас, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову правомірним з огляду на наступне.
Наказом Міністра оборони України від 2 лютого 2010 року N 46 затверджено Інструкцію про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна (далі Інструкція), яка визначає процедуру передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна квартирно-експлуатаційними відділами, квартирно-експлуатаційними частинами районів, військовими частинами, закладами, установами та організаціями Міністерства оборони України та Збройних Сил України, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, обліковують на балансових рахунках нерухоме військове майно, зареєстровані як суб`єкти господарської діяльності у Збройних Силах України і мають дозвіл на здійснення виду господарської діяльності "Здавання в оренду власного нерухомого майна" та безпосередньо здійснюють цю діяльність (далі - орендодавці).
Згідно з п. 4.3 Інструкції за наявності заяв (звернень) від фізичних чи юридичних осіб про бажання орендувати відповідне нерухоме військове майно або за власною ініціативою орендодавці надсилають запит про можливість оренди, а також стосовно умов конкурсів та істотних умов договорів оренди нерухомого військового майна до Головного КЕУ.
Головне КЕУ після отримання відповідного запиту у п`ятнадцятиденний термін готує та надсилає до орендодавців висновки: щодо можливості оренди нерухомого військового майна;щодо умов проведення конкурсів;щодо кандидатур до складу конкурсних комісій орендодавців від Головного КЕУ та інших органів військового управління (за згодою та необхідністю).
Відповідно до п.4.4 Інструкції з метою організації та проведення конкурсів на право укладення договорів оренди нерухомого військового майна орендодавцем подається до публікації відповідне оголошення.
Отже, згідно з названою Інструкцією у зв`язку із зверненням позивача про оренду частини даху площею 55кв. м та частини нежитлового приміщення п`ятого поверху площею 7кв. м нежитлової будівлі №68 військового містечка №48, що розташована на вул. Творчій, 11 у м. Львові, КЕВ м. Львова (відповідач 1) як орендодавець, мав до оголошення конкурсу на право укладення договору оренди нерухомого військового майна звернутися до Головного КЕУ (відповідача 2) із запитом про можливість оренди цього майна, а також стосовно умов конкурсу та істотних умов договору оренди.
І лише після отримання висновків Головного КЕУ про можливість оренди частини даху площею 55кв. м та частини нежитлового приміщення п`ятого поверху площею 7 кв. м будівлі №68 військового містечка №48, що розташована на вул. Творчій, 11 у м. Львові, встановлення ним умов проведення конкурсу та істотних умов договору оренди, надання кандидатур до складу конкурсних комісій орендодавців від Головного КЕУ та інших органів військового управління (за згодою та необхідністю), КЕВ м. Львова мав подати до публікації відповідне оголошення про проведення конкурсу.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, КЕВ м. Львова не звертався до Головного КЕУ, а Головне КЕУ не надавало висновків щодо можливості оренди нерухомого військового майна;щодо умов проведення конкурсів та істотних умов договору оренди, а позивач не оскаржував їх бездіяльності.
Відповідачі пояснюють, що вирішення питання можливості передачі в оренду частини даху площею 55кв. м та частини нежитлового приміщення п`ятого поверху площею 7кв. м будівлі №68, яка має загальну площу 663 кв м, є їхнім правом, а не обов`язком.
Поряд з тим позивач просить суд зобов`язати відповідача 1 оголосити конкурс на право укладення договору оренди та зобов`язати відповідача 2 визначити умови проведення конкурсу та істотні умови договору оренди.
Проте згідно з названими вище нормами за відсутності висновку Головного КЕУ про можливість оренди нерухомого військового майна неможливо оголосити конкурс на право укладення договору оренди, визначити умови конкурсу та істотні умови договору оренди.
Слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями надавати висновки про можливість оренди військового нерухомого майна, як і не вправі зобов`язати Головне КЕУ надати такі висновки, оскільки в силу закону ці повноваження належить лише Головному КЕУ, яке вирішує ці питання на власний розсуд.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що затвердження Узагальненого переліку нерухомого військового майна, яке може передаватися в оренду уповноваженими органами військового управління, є лише декларацією про те, що таке майно потенційно може передаватися в оренду, оскільки рішення про можливість передачі конкретного майна в оренду приймає Головне КЕУ Збройних Сил України шляхом надання відповідних висновків.
Таким чином, враховуючи відсутність висновків Головного КЕУ Збройних Сил України про можливість оренди нерухомого військового майна та предмет позову, колегія суддів апеляційного суду вважає вимоги позивача передчасними. Відтак погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необгрунтованості позовних вимог та вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову правомірним.
З огляду на викладене інші доводи скаржника не беруться до уваги.
Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
В силу вимог ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни рішення та для задоволення апеляційної скарги.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення Господарського суду Львівської області від 13.09.2016 у справі № 914/1833/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.
3. Справу повернути до місцевого господарського суду.
Постанова підписана 31.10.2016.
Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.І. Матущак

Суддя О. С. Скрипчук