ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 р. Справа № 917/1520/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (вул. Козака, буд. 2-А, м.Полтава, 36020)

до Відділу освіти, молоді та спорту Карлівської районної державної адміністрації (вул. Полтавський шлях, буд. 85, м. Карлівка, Полтавська область, 39500)

про стягнення 51151,38 грн.

Суддя Безрук Т.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявився

Розглядається позовна заява про стягнення 51151,38 грн. за договором на постачання природного газу № ПГ1-000208Б-З/Б від 29.01.2016р., з них: 2459,92 грн. - 3% річних, 35248,60 грн. - пені, 13442,86 грн. інфляційних.

Відповідач засобами електронного звязку надав копію відзиву (вхід. № 12447 від 11.10.2016р.), в якому проти позову заперечує посилаючись на те, що причиною невиконання умов договору є несвоєчасне та неповне отримання бюджетних коштів відповідачем з державного бюджету та прохає зменшити санкції до 1 грн. Оригінал даного листа до суду не направлено.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти зменшення санкцій.

Відповідно до п.1.5.17. Інструкція з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Також, за нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено подання та розгляд копій заяв; всі заяви (клопотання, відзиви) повинні подаватися до суду в оригіналі за підписом повноважної особи.

Оскільки відповідачем не подано суду оригіналу відзиву від 10.10.2016р., копія вказаного відзиву не може бути прийнята та розглянута судом, оскільки відповідач не підтвердив за підписом повноважної особи викладені у відзиві правові позиції.

В судовому засіданні 03.11.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (позивачем) та Відділом освіти, молоді та спорту Карлівської районної державної адміністрації (відповідачем) був укладений договір на постачання природного газу № № ПГ1-000208Б-З/Б від 29.01.2016р. (далі Договір; а.с.14-18).

Згідно п.1.1 Договору позивач, як постачальник, постачає природний газ споживачу (відповідачу) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, порядку та на умовах, передбачених Договором.

На виконання умов Договорів позивач поставив відповідачу впродовж січня-серпня 2016р. природний газ на загальну суму 2434713,40 грн. а саме:

в січні 2016 року в об'ємі 146,034 тис. куб. м. на загальну суму 1133580,16 грн.,

в лютому 2016 року в об'ємі 95,470 тис. куб. м. на загальну суму 722864,47 грн.,

в березні 2016 року в об'ємі 65,669 тис. куб. м. на загальну суму 498482,88 грн.,

в квітні 2016 року в об'ємі 10,234 тис. куб. м. на загальну суму 77427,98 грн.,

в травні 2016 року в об'ємі 0,136 тис. куб. м. на загальну суму 903,80 грн.,

в червні 2016 року в об'ємі 0,032 тис. куб. м. на загальну суму 215,42 грн.,

в липні 2016 року в об'ємі 0,078 тис. куб. м. на загальну суму 525,10 грн.,

в серпні 2016 року в об'ємі 0,106 тис. куб. м. на загальну суму 713,59 грн.

Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу № ЗБ000001341 від 31.01.2016р.,№ ЗБ000003538 від 29.02.2016р., № ЗБВІ-000099 від 31.03.2016р., № ЗБВІ-001885 від 30.04.2016р., № ЗБВІ-003159 від 31.05.2016р., № ЗБВІ-003892 від 30.06.2016р., № ЗБВІ-004684 від 31.07.2016р., № ЗБВІ-005328 від 31.08.2016р. (а.с.19-26).

За п. 3.7 Договору розрахунковим періодом є відповідний місяць. Розрахунки споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у наступному поряду: щомісячної 100 % поточної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку до Договору, протягом місяця поставки газу. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За п. 3.9 договору датою оплати (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок постачальника.

Відповідач оплатив отриманий природний газ повністю, сплативши 2434713,40 грн., але при цьому відповідач порушив строки оплати, встановлені пунктом 3.7 Договору. Зазначене підтверджується банківськими виписками з поточного рахунку від 09.02.2016р. на суму 326826,14 грн., від 16.02.2016р. на суму 354567,67 грн., від 19.02.2016р. на суму 21347,36 грн., від 26.02.2016р. на суму 430838,99 грн., від 09.03.2016р. на суму 464242,02 грн., від 15.03.2016р. на суму 17238,49 грн., від 31.03.2016р. на суму 187,36 грн., від 05.04.2016р. на суму 241196,60 грн., від 12.04.2016р. на суму 33415,66 грн., від 14.04.2016р. на суму 52549,26 грн., від 18.04.2016р. на суму 22958,49 грн., від 29.04.2016р. на суму 133,42 грн., від 05.05.2016р. на суму 466854,03 грн., від 08.06.2016р. на суму 903,80 грн., від 07.07.2016р. на суму 215,42 грн., від 09.08.2016р. на суму 525,10 грн., від 08.09.2016р. на суму 713,59 грн. (а.с.29-61).

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що в разі прострочення виконання споживачем своїх зобовязань в частині оплати за спожитий природний газ, у порядку визначеному цим договором, споживач зобовязаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За прострочення оплати природного газу, позивач нарахував відповідачу 35248,60 грн. пені (у тому числі: за період 08.02.2016р. 25.02.2016р. за зобовязаннями січня 2016р.; за період 08.03.2016р. 04.04.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р.; за період 08.04.2016р. 04.05.2016р. за зобовязаннями березня 2016р.; за період 08.08.2016р. 08.08.2016р. за зобовязаннями липня 2016р.); (а.с.27). При цьому позивачем не враховано наступне.

За приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України (далі - КзпП України) у випадку коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Позивачем не враховано, що за зобовязаннями січня 2016р. кінцевий строк оплати припадає на 07.02.2016р., який був вихідним днем (неділею), отже останнім днем платежу є 08.02.2016р., а прострочення платежу починається 09.02.2016р. За зобовязаннями лютого 2016р. кінцевий строк оплати припадає на 07.03.2016р., який був неробочим днем, отже останнім днем платежу є 09.03.2016р., а прострочення платежу починається 10.03.2016р. За зобовязаннями липня 2016р. кінцевий строк оплати припадає на 07.08.2016р., який був неділею (вихідним днем), отже останнім днем платежу є 08.08.2016р., а прострочення платежу починається 09.08.2016р.

З огляду на викладене, правомірними є вимоги про стягнення 32705,44 грн. пені (у тому числі: 12428,65 грн. за період 09.02.2016р. 25.02.2016р. за зобовязаннями січня 2016р.; 7647,39 грн. за період 10.03.2016р. 04.04.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р.; 12629,40 грн. за період 08.04.2016р. 04.05.2016р. за зобовязаннями березня 2016р.); (розрахунок суду залучено до справи). За зобовязаннями липня 2016р. пеня за період нарахування 08.08.2016р. 08.08.2016р. стягненню не підлягає, оскільки 08.08.2016р. є останнім днем платежу.

Отже, позов в частині стягнення 32705,44 грн. пені підлягає задоволенню. В іншій частині вимоги про стягнення пені слід відхилити за їх безпідставністю.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивач, керуючись вимогами ст.625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 2731,20 грн. 3% річних (у тому числі за період 08.02.2016р. 25.02.2016р. за зобовязаннями січня 2016р.; за період 08.03.2016р. 04.04.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р.; за період 08.04.2016р. 04.05.2016р. за зобовязаннями березня 2016р.; за період 08.08.2016р. 08.08.2016р. за зобовязаннями липня 2016р.) та 13442,86 грн. інфляційних за лютий-квітень 2016р. (а.с.27).

З огляду на встановлені вище судом дійсні періоди прострочення платежу, належна до стягнення сума 3% річних становить 2292,77 грн. (у тому числі: 849,73 грн. за період 09.02.2016р. 25.02.2016р. за зобовязаннями січня 2016р.; 522,84 грн. за період 10.03.2016р. 04.04.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р.; 920,20 грн. за період 08.04.2016р. 04.05.2016р. за зобовязаннями березня 2016р.); (розрахунок суду залучено до справи). За зобовязаннями липня 2016р. 3% річних за період нарахування 08.08.2016р. 08.08.2016р. стягненню не підлягають, оскільки 08.08.2016р. є останнім днем платежу.

Отже, позов в частині стягнення 2292,77 грн. 3 % річних підлягає задоволенню. В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних слід відхилити за їх безпідставністю.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як встановлено судом, за зобовязаннями січня борг у лютому існував в період 09.02.2016р. 25.02.2016р. (тобто менше місяця); за зобовязаннями лютого 2016р. борг у березні 2016р. існував в період 10.03.2016р. 31.03.2016р. (тобто менше місяця); за зобовязаннями березня 2016р. борг у квітні 2016р. існував в період 08.04.2016р. 30.04.2016р. (тобто менше місяця). Тому, підстави для нарахування інфляційних за ці періоди відсутні.

Отже, вимоги про стягнення інфляційних слід відхилити за їх безпідставністю.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1378,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 22.09.2016р. № 7.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в сумі 937,04 грн.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Карлівської районної державної адміністрації (вул. Полтавський шлях, буд. 85, м. Карлівка, Полтавська область, 39500; ідентифікаційний код 02145518) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (вул. Володимира Козака, буд. 2-А, м. Полтава, 36020; ідентифікаційний код 39813404) 32705грн. 44 коп. пені, 2292грн. 77 коп. річних, 937 грн. 04 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 04.11.2016р.

Суддя Безрук Т. М.