РІШЕННЯ

27 жовтня 2016 року м.Харків Справа № 913/904/16

Провадження №14/913/904/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1380699 грн. 70 коп.

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя - Лісовицький Є.А. , судді - Секірський А.В., Вінніков С.В.

При секретарі судового засідання Дохняк І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-88 від 18.04.2014;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №7 від 01.12.2014.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) заявлена вимога про стягнення з Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго (далі відповідач) 1380699 грн. 70 коп., з яких пеню у розмірі 394593 грн. 18 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 928571 грн. 18 коп. та 3% річних у розмірі 57535 грн. 34 коп., нарахованих за прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу №1550/14-КП-20 від 22.01.2014.

Відзивом на позовну заяву №11/731 від 14.09.2016 відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне.

Відповідно до укладеного договору купівлі-продажу природного газу №1550/14-КП-20 від 22.01.2014 (далі - Договір) позивач поставив необхідний обсяг природного газу на суму 2477551 грн. 99 коп., а відповідач прийняв природний газ та перерахував позивачу 2477551 грн. 99 коп., тобто виконав свої зобовязання за Договором.

Стосовно порядку оплати спожитого газу з урахуванням умов п. 6.1. Договору купівлі-продажу природного газу, КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» надає наступні пояснення:

У зв'язку з дією Постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» усі кошти які надходять на рахунок підприємства за теплову енергію зараховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ВАТ «Ощадбанк», та розподіляються між підприємством відповідача та гарантованим постачальником природного газу ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

На підставі вищенаведеної Постанови Кабінету Міністрів України, засіданням національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг приймається Постанова про затвердження реєстру нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання на поточний місяць.

Комунальне підприємство «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» розпочало роботу з відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання відповідно до Постанови №217 від 18.06.2014 про що свідчить лист №03-472 від 24.07.2014 на адресу АТ «Ощадбанк».

АТ «Ощадбанк» направило лист №151 від 12.11.2015 Комунальному підприємству «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», в якому вказано, що в звязку з проведенням заходів щодо подолання терористичної загрози та порушенням функціонування у цей період ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУДФС у Луганській області банком були відкриті поточні рахунки із спеціальним режимом використання 24.09.2014.

Відповідно до п.3.1.6. Договору банківського рахунку №6910 від 27.10.2014 та на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №247 від 26.03.2008 «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ» кошти, які надходили на рахунок підприємства за теплову енергію для інших споживачів, перераховувались на поточний рахунок із спеціальним режимом використання в розмірі нормативів:

Підприємство Місяць, рікПАТ НАК Нафтогаз УкраїниКП Сєвєродонецьктеплокомуненерго
Листопад 2014100 %0 %
Грудень 201491, 55 %8,45 %
Січень 2015100 %0%
Лютий 201596,95 %3, 05 %
Березень 201510 %0 %
Квітень 2015100 %0 %
Травень 201599,41 %0, 59 %
Червень 201599,47 %0, 53 %
Липень 201599,47 %0, 53 %
Серпень 201599,47 %0, 53 %
Вересень 201599, 47 %0,53 %
Жовтень 201599, 47 %0, 53 %
Листопад 201599, 47 %0, 53 %

КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» не мало можливості вплинути на норматив перерахування та вжило усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання грошового зобов'язання в частині погашення заборгованості перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за спожитий у відповідності до договору від 22.01.14 №1550/14-КП-20 впродовж січня-грудня (включно) 2014 року природний газ. Заборгованість виникла внаслідок несвоєчасного розрахування Державного бюджету з різниці в тарифах а також збитковістю тарифу, який не покриває витрати підприємства.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» також зазначило, що його основним видом діяльності є постачання пари та гарячої води. Водночас, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м. Сєвєродонецьк Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р.

Відповідно до п.6 Статуту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» предметом діяльності Компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом; постачання природного газу за регульованим тарифом.

Згідно із п.2 ст. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 № 705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії. Враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, що підтверджується матеріалами справи, то підприємство позивача є постачальником енергоресурсу.

Відтак, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем і виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання і вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг» у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №1550/14-КП-20 від 22.01.2014.

Одночасно, згідно із ст.3 вказаного Закону України передбачено набрання ним чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційне опублікування відповідного Закону України відбулось 06.02.2015 у газеті «Голос України» (№21).

Тобто, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції встановлено з 07.02.2015.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідач також звертає увагу суду на виняткові обставини та фінансовий стан, що склався в КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго».

1. Оплачений в повному обсязі, але несвоєчасно, підприємством природний газ використовувався для виробництва теплової енергії яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання, тариф якого на послугу теплопостачання є збитковим.

2. Заборгованість підприємств, організацій та інших субєктів господарювання перед КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» - 1164,4 тис. грн.

3. Основним споживачем підприємства є населення (92% теплоенергії відпускається населенню у вигляді послуг за опалення житлових будинків та підігрів води), яке несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує послуги. В виконавчій службі знаходяться справи на суму 3908,7 тис. грн.

Крім того, відповідач зазначає, що за результатами 1 півріччя 2016 року (Звіт про фінансові результати) при собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) у сумі 42796 тис.грн. підприємство нарахувало доходу від реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) у сумі 41761 тис.грн. в результаті чого рахується збиток у сумі 1035 тис.грн. (рядок 2295 Звіту про фінансові результати).

Існують збитки від надання послуг для підприємств, організацій та інших субєктів господарювання у розмірі 1090,5 тис.грн.

Збитки від надання послуг для бюджетних організацій складають 6015,6 тис.грн.

Заборгованість від усіх груп споживачів на 01.08.2016 становить 16285,9 тис.грн. у т.ч.:

- населення - 13 995,6 тис.грн.

- льготи та субсидії - 186,5 тис.грн.

- бюджетні установи - 111,2 тис.грн.

- комунальні підприємства - 828,2 тис.грн.

- інші споживачі - 1164,4 тис.грн.

Нараховані штрафні санкції за позовом є прямим непокритим збитком в повній сумі.

Застосування штрафних санкцій ще більше погіршить фінансове становище КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго».

Відповідач також вважає, що позивачем невірно розраховані інфляційні, які нараховані за зобовязаннями за Договором купівлі-продажу природного газу № 1550/14-КП-20 від 22.01.2014.

Так, відповідно до пп. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013, згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних за неналежне виконання грошового зобовязання по оплаті природного газу, спожитого за період січень грудень (включно) 2014 року та просить суд зменшити пеню на 90%.

Позивач в запереченнях на відзив б/н від 10.10.2016 зазначив, що відповідач неправомірно застосував норми Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» до спірних правовідносин, оскільки позивач не був і не є «енергопостачальною компанією», а тому норми вказаного Закону не можуть бути застосовані до нього.

Так, у відповідності до абз. 8 ст. 1 «Визначення термінів» Закону України «Про електроенергетику» законодавцем визначено, що «…енергопостачальники учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачем або з метою її експорту та/або імпорту...».

Крім того, поняття «енергетичне підприємство (енергопостачальник)» визначено Господарським кодексом України, зокрема, статтею 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Водночас, п. 27 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачальник природного газу (далі постачальник) субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є субєктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює постачання природного газу безпосередньо споживачам згідно укладеними договорами. Тобто у відповідності до п. 27 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» є постачальником природного газу.

Крім того, предмет діяльності Компанії визначено ст. 3 Статуту ПАТ «НАК «Нафтогаз України», затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 05.12.2015 №1002, яка не передбачає предмету діяльності Компанії у виді енергопостачання, тобто купівлі-продажу та/або постачання електричної енергії споживачам або з метою її експорту та/або імпорту, як того вимагає ст. 1 Закону України «Про електроенергетику».

Позивач також посилається на норми ст. 714 Цивільного кодексу України і зазначає, що ця стаття передбачає постачання не лише енергетичних, а й інших ресурсів. Позивач вважає, що у контексті ст. 714 Цивільного кодексу України природний газ підпадає під юридичне визначення «інші ресурси». Позивач вважає, що відповідачем допущена підміна юридичних понять «енергопостачання» та «газопостачання».

Розглянувши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі Позивач, Продавець) та Комунальним підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (надалі Відповідач, Покупець) 22 січня 2014 року було укладено договір купівлі-продажу природного газу №1550/14-КП-20 (надалі - Договір).

Згідно з Договором, Позивач передав у власність Відповідачу протягом січня - грудня 2014 року природний газ у обсязі 477,374 тис.м3 на загальну суму 2477551 грн. 99 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31 січня 2014 року (за січень 2014 року), від 28 лютого 2014 року (за лютий 2014 року), від 31 березня 2014 року (за березень 2014 року), від 30 квітня 2014 року (за квітень 2014 року), від 31 жовтня 2014 року (за жовтень 2014 року), від 30 листопада 2014 року (за листопад 2014 року), від 31 грудня 2014 року (за грудень 2014 року).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем (Відповідачем) виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобовязання за Договором виконав з значним порушенням встановленого Договором строку виконання.

Згідно з п. 7.2. Договору, у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору, він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до зазначених норм чинного законодавства та п. 7.2. Договору, за порушення строків виконання грошових зобовязань по Договору, Позивачем було здійснено нарахування пені, сума якої, станом на дату остаточного розрахунку, становить 394593 грн. 18 коп.

Згідно з пунктом 7.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Оскільки Відповідачем умови Договору щодо оплати отриманого природного газу своєчасно не виконані, позивач просить також стягнути 3% річних від несвоєчасно сплаченої заборгованості 57535 грн. 34 коп. та інфляційні нарахування 928571 грн. 18 коп.

Загальна сума, що заявлена до стягнення з Відповідача, становить 1380699 грн. 70 коп.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки Відповідачем не виконувались умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, тому він зобовязаний сплатити на користь Позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Але при розрахунку інфляційних позивачем допущено ряд помилок.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 №01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем в розрахунку втрат від інфляції по кожному місяцю було взято суму боргу на початок місяця та застосовано поточний індекс інфляції, а не індекс інфляції за наступний місяць, як зазначено вище.

Перерахувавши заявлені до стягнення інфляційні витрати, суд погоджується з контррозрахунком відповідача наданим до відзиву на позовну заяву.

Таким чином, загальна сума інфляційних витрат, яка підлягає задоволенню складає 653807 грн. 27 коп. В решті позовних вимог про стягнення інфляційних слід відмовити.

Згідно з п.7.2. Договору, у разі невиконання Відповідачем умов п. 6.1. Договору, він зобовязується сплатити Позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем нарахована пеня у розмірі 394593 грн. 18 коп., три проценти річних у сумі 57535 грн. 34 коп.

Дані платежі нараховувались на різні суми боргу та за різні проміжки часу, але суд враховує, що відповідно до п. 9.2. Договору, строк в межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної суми заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Три відсотки річних нараховані вірно і позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню.

Що стосується нарахованої пені то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» (що діяла на момент звернення позивача до суду з даним позовом) метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно з ч.2 ст.2 вказаного Закону встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробником - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.02.2016, вбачається, що основним видом діяльності КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Водночас, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м. Сєвєродонецьк Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р. Крім того, проведення антитерористичної операції у м. Сєвєродонецьк є загальновідомим фактом, який на підставі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не потребує доказування.

Відповідно до п.6 Статуту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» предметом діяльності Компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом; постачання природного газу за регульованим тарифом. Згідно п.2 ст.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 №705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії. Враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, що підтверджується матеріалами справи, то підприємство позивача є постачальником енергоресурсу.

Відтак, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу.

Одночасно, згідно із ст.3 вказаного нормативно-правового акту передбачено набрання ним чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційне опублікування відповідного Закону України відбулось 06.02.2015 у газеті «Голос України» (№21).

Тобто, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції встановлено з 07.02.2015.

Таким чином, з врахуванням положень ст.ст.1, 2 вищезазначеного Закону нарахування позивачем пені по 06.02.2015.

Пеня перерахована відповідно до даного Закону складає 166753 грн. 88 коп.

В решті позовних вимог про стягнення пені слід відмовити.

Водночас, представником відповідача у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про зменшення пені на 90%.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як зазначено у п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає наступне.

Оплачений в повному обсязі, але несвоєчасно, підприємством природний газ використовувався для виробництва теплової енергії для населення, тариф якого на послугу теплопостачання у 2014 року був збитковим. Заборгованість населенням перед підприємством відповідача складає 13 995,6 тис. грн. Основним споживачем підприємства є населення (92% теплоенергії відпускається населенню у вигляді послуг за опалення житлових будинків та підігрів води), яке несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує послуги відповідача із-за низької платоспроможності, а знаходження у зоні антитерористичної операції ще більш унеможливлює своєчасне виконувати ним своїх зобов'язань, багато мешканців було вимушено покинути свої домівки, багато хто з них не повернувся до своїх осель. Низька платоспроможність споживачів не дає збільшити розміри платежів за природний газ. З цього приводу ведеться претензійно-позовна робота з боржниками, подаються позови до суду, попередження та інше для підвищення рівня надходжень від споживачів. В виконавчій службі знаходяться справи на суму 3908,7 тис. грн.

За результатами 1 півріччя 2016 року (Звіт про фінансові результати) при собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) у сумі 42796 тис. грн. підприємство нарахувало доходу від реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) у сумі 41761 тис. грн. в результаті чого рахується збиток у сумі 1035 тис. грн. (рядок 2295 Звіту про фінансові результати).

Існують збитки від надання послуг для підприємств, організацій та інших суб'єктів господарювання у розмірі 1090,5 тис. грн. Збитки від надання послуг для бюджетних організацій складають 6015,6 тис. грн. Заборгованість від усіх груп споживачів на 01.08.2016р. становить 16 285, 9 тис. грн.

Суд враховує, що відповідач є комунальним підприємством, яке надає послуги з теплопостачання населенню м. Сєвєродонецьк, а населення несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує послуги відповідача, що в свою чергу веде до виникнення заборгованості і затримки оплати спожитого газу. Крім того, суд також враховує, що КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» знаходиться на території проведення антитерористичної операції, що в свою чергу ускладнює роботу підприємства.

Стягнення пені в повному обсязі суттєво погіршить фінансовий стан відповідача, призведе до зростання заборгованості, що може відобразитися на якості послуг, що ним надаються.

Враховуючи вказані у клопотанні обставини, скрутне становище відповідача, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 39459 грн. 32 коп.

В решті заявленої суми пені слід відмовити.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно сумі задоволених позовних вимог. На відповідача також покладаються судові витрати з частини позовних вимог про стягнення пені, стосовно яких судом проведено зменшення згідно клопотання відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» про стягнення 1380699 грн. 70 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (ідентифікаційний код 13405551, юридична адреса: 93412, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, 9 - А) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ідентифікаційний код 20077720, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6) інфляційні нарахування в сумі 653807 грн. 27 коп.; 3% річних в сумі 57535 грн. 34 коп.; пеню в сумі 39459 грн. 32 коп., витрати на сплачений судовий збір в сумі 16589 грн. 04 коп. Наказ видати позивачу.

3. В решті позову відмовити.

У судовому засіданні 27.10.2016 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення 01 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Є.А. Лісовицький

Суддя А.В. Секірський

Суддя С.В. Вінніков