ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року Справа № 904/7553/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання Петровській А.В.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 20.04.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 14 від 29.01.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", м. Кам`янське Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016р. у справі №904/7553/16

за позовом Державного підприємства "Український інститут по

проектуванню металургійних заводів", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3

металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського",

м. Кам`янське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором підряду у сумі 5 505 594,78 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016р. по справі №904/7553/16 (суддя Суховаров А.В.), з урахуванням ухвали про виправлення описки від 13.10.2016р., позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" на користь Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" борг - 4 200 000,00 грн, пеню - 925 300,34 грн, 3% річних - 115 760,79 грн, інфляційні втрати - 264 146,32 грн, судовий збір - 82 578,11 грн. В решті позову відмовлено у зв`язку із невірним розрахунком пені. Судом також відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині відмови у задоволенні клопотання про розстрочку його виконання, Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" звернулося з апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм процесуального права та безпідставне залишення клопотання Відповідача про розстрочку виконання судового рішення без задоволення. Зазначив, що право на розстрочку закріплено у ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами при її наданні. Заборгованість перед Позивачем у сумі 4200000,00 грн ним визнана, втім незадовільний фінансовий стан суттєво впливає на можливість розрахунку з Позивачем одним платежем.

На підтвердження своїх доводів Відповідачем до апеляційного суду надані докази: звіт про фінансові результати на 30.09.2016р., за 9 місяців 2016 року, довідка СДПІ від 12.09.2016р. за №265/10/28-01-40-01-08 про залишок невідшкодованих сум ПДВ (клопотання від 09.11.2016р. №017/1217).

Позивач проти апеляційної скарги заперечив з огляду на її безпідставність. Зазначив, що заборгованість Відповідача утворилась внаслідок вини останнього у неналежному виконанні зобов`язання, розстрочення боргу було запропоновано Позивачем в поряду досудового врегулювання спору, проте проігноровано Відповідачем. До матеріалів справи не надано доказів щодо відсутності коштів на банківських рахунках Відповідача, Позивач здійснює свою господарську діяльність в ідентичних складних умовах та має кредиторську заборгованість у сумі 5492868,97 грн. Оскільки Відповідач не піддає сумніву законність судового рішення, а лише заперечує проти порядку його виконання, висловлені скаржником доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Вважає, що судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані обставини справи та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 19.08.2014р. між Державним підприємством "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" як підрядником (надалі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" як замовником (надалі - Відповідач) був укладений договір №1/102/14-1445-02 підряду на проведення проектних та пошукових робіт (далі - Договір) з протоколом розбіжностей від 19.08.2014р. Відповідно до п. 4.1.1 Договору він укладений на строк з дня підписання до повного розрахунку між сторонами, діє до 31.12.2015р.

Відповідно до п. 1 Договору (в редакції протоколу розбіжностей) Відповідач доручає, а Позивач приймає на себе зобовязання з розробки проектно-пошукових робіт: ОСОБА_3 МЕТКОМБІНАТ. Реконструкція агломераційного цеху із спорудженням газоочистки аспіраційних газів хвостових частин агломашин та кільцевого охолоджувача агломерату за адресою: вул. Кірова,18Б, м. Дніпродзержинськ, 1-а черга. Містобудівний розрахунок. Інструментальне обстеження існуючих будівель та споруд. Топографо-геодезичні та інженерно-геологічні вишукування. ТЕО. Проект. Робоча документація

Загальна вартість робіт по Договору складає 19 750 000,00 грн, крім того ПДВ - 3 950 000,00 грн, всього - 23 700 000,00 грн (розділ 2 Договору).

Оплата за Договором здійснюється після оформлення Договору за закінчену роботу з авансовим платежем у розмірі 30% вартості договору згідно наданого Позивачем рахунку. Позивач надає Відповідачу податкову накладну впродовж 5 днів після перерахування авансу. Після здійснення передоплати вартість робіт в бік збільшення зміні не підлягає. Утримання авансу проводиться пропорційно вартості виконаних робіт. Форма оплати - безготівкова. Розрахунок за виконані роботи Відповідач здійснює в строк до 20 банківських днів після надання Позивачем розрахункових документів і податкової накладної на підставі оформленого акта здачі-прийняття проектно-кошторисної документації (розділ 3 Договору).

На виконання умов Договору Позивачем виконано обумовлені Договором роботи на загальну суму 6 000 000,00 грн з ПДВ, що підтверджується актом №5 від 31.08.2015р. здачіприймання проектної документації за Договором, підписаного сторонами (а.с. 21).

Відповідачем здійснено часткову оплату виконаних Позивачем робіт (в акті №5 від 31.08.2015р. сторонами підтверджено перерахування авансу за виконаний етап в сумі 1 800 000,00 грн).

Листом від 01.07.2015р. № 4/326 Позивачем направлено Відповідачу разом з актом №5 рахунок № 0133 на суму 4 200 000,00 грн.

Рахунок Відповідачем оплачений не був. Заборгованість на час розгляду справи складає 4 200 000,00 грн та не заперечується останнім.

Як вірно визначено судом першої інстанції, спірні відносини з виконання проектних робіт по Договору за своєю правовою природою відносяться до відносин підряду, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, параграфом 4 глави 61.

Відповідно до ч. 1 ст. 887 Цивільного кодексу України за договором на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, а також те, що строк оплати виконаних робіт по Договору є таким, що настав 28.09.2015р., судом першої інстанції правомірно стягнуто заборгованість у сумі 4 200 000,00 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Пунктом 5.2 Договору в редакції протоколу розбіжностей до Договору передбачена відповідальність (пеня) за порушення строків оплати виконаних робіт у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період існування заборгованості, від суми простроченого грошового зобов'язання по оплаті виконаних робіт.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені за період прострочення з 29.09.2015р. по 29.03.2016р.з врахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності її стягнення в сумі 925 300,34 грн. В решті вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають в звязку з помилковим розрахунком.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних за заявлений період з 29.09.2015р. по 29.08.2016р., розраховані на суму боргу 4200000,00 грн, становлять 115 760,79 грн, інфляційні втрати з врахуванням індексу інфляції за жовтень 2015 року липень 2016 року - 264 146,32 грн та вказані вимоги правомірно задоволені судом першої інстанції.

У відзиві на позовну заяву, поданому Відповідачем до суду першої інстанції 19.09.2016р., а також в апеляційній скарзі останнім викладено клопотання про розстрочення виконання судового рішення на 18 місяців. Клопотання обґрунтоване значним розміром позовних вимог, а також складним фінансовим станом підприємства Відповідача: за підсумками 2015 року сума збитків склала 1356907,00 тис. грн, за підсумками першого півріччя 2016 року 468900,00 тис. грн, сума невідшкодованого податку на додану вартість 140508081,05 грн, заборгованість контрагентів 82761973,95 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змінами і доповненнями), підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

У звязку із тим, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суд в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, враховує закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у звязку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду вирішується судом із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Положеннями ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Зазначені докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення обєктивної істини.

З огляду на те, що нормами чинного Господарського процесуального кодексу України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість чи ускладнення виконання рішення, тому суд оцінює докази, які підтверджують такі обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з наданих Відповідачем доказів (звіт про фінансовий стан на 31.12.2015р., звіт про фінансові результати на 30.09.2016р., за 9 місяців 2016 року, довідка СДПІ від 12.09.2016р № 265/10/28-01-40-01-08 про залишок невідшкодованих сум ПДВ) сукупний дохід (код рядка 2465) за підсумками 2015 року складає (1 356 307), за підсумками 1 півріччя 2016 року (468 900), невідшкодований державою податок на додану вартість 140508081,05 грн, дебіторська заборгованість за продукцію, товари, тощо (код рядка 1.

Втім, сам по собі важкий фінансовий стан, в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, не є тією виключною обставиною, яка б давала підстави для розстрочки виконання рішення суду, адже її наявність (відсутність) прямо залежить від власної діяльності субєкта господарювання (Відповідача). Відповідачем не надано доказів відсутності у нього грошових коштів чи іншого майна, що унеможливлює виконання рішення на даний час.

Крім того, Відповідачем не надано доказів виконання у будь-якій частині ані господарського зобов`язання протягом року з дня настання строку оплати, ані рішення суду від 26.09.2016р.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у Відповідача існує значна (понад 10 млн. грн.) кредиторська заборгованість (звіт про фінансовий стан на 30.09.2016р.), що свідчить про ймовірність загрози невиконання рішення суду у даній справі

За таких обставин, підстави для розстрочення виконання рішення суду відсутні та судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання Відповідача. Подібне клопотання, заявлене в апеляційній інстанції, підлягає залишенню без задоволення з тих же підстав.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 44-49, 99, 101, 103-105,121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", м. Кам`янське Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016р. у справі №904/7553/16 залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" про розстрочення виконання судового рішення від 26.09.2016р. у справі №904/7553/16 відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016р. у справі №904/7553/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 10.11.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна