РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016Справа №910/182/15-г

За позовом Компанії ЄРЕВАН БРЕНДІ КОМПАНІ КДЖСК (Yerevan Brandy Company CJSC)

до 1) Державної служби інтелектуальної власності України

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД»

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача-1: ОСОБА_2;

від відповідача-2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Компанія ЄРЕВАН БРЕНДІ КОМПАНІ КДЖСК (Yerevan Brandy Company CJSC) (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (далі-відповідач-1) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» (далі-відповідач-2) про :

- визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг № 55729 недійсним від дати подання заявки;

- зобовязання Державної служби інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг, про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № 55729 та опублікувати відомості про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № 55729 в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05.02.2015 за участю представників сторін.

04.02.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» передавати повністю або частково права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за оскаржуваним свідоцтвом України № 55729 до набрання рішення суду законної сили;

- заборонити Державній службі інтелектуальної власності України реєструвати будь-які договори про передачу права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 55729 до набрання рішення суду законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, зокрема, до вирішення спору у справі № 910/182/15-г по суті та набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили заборонено Державній службі інтелектуальної власності України реєструвати будь-які договори про передачу права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 55729, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «СФМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» передавати повністю або частково права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за оскаржуваним свідоцтвом України № 55729.

У судовому засіданні 05.02.2015 представник позивача надав клопотання, в якому просив суд призначити у даній справі експертизу обєктів інтелектуальної власності, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, зокрема, на дослідження експерту поставити наступні запитання:

1) Чи є словесний елемент «ВЕРШИНА АРАРАТА» істотною складовою частиною знака за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 55729 від 15 листопада 2005 року?;

2) Чи є словесний елемент «АрАрАт» істотною складовою частиною знака за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 55729 від 15 листопада 2005 року?;

3) Чи є знак за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 55729 від 15 листопада 2005 року схожим настільки, що його можна сплутати з добре відомим знаком «АрАрАт» (рішення колегії Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 19 липня 2012 року, затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 494-Н від 3 вересня 2012 року) для тих самих або споріднених з ними товарів?;

4) Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом № 55729 від 15 листопада 2005 року таким, що може ввести споживачів в оману щодо особи, яка виробляє товари класів 32, 33 та 34 МКТП?;

5) Чи є товари класів 32, 33 та 34 МКТП, для яких зареєстрований знак для товарів і послуг за свідоцтвом № 55729 від 15 листопада 2005 року, спорідненими із товарами класу 33 МКТП, для яких визнано добре відомим знак «АрАрАт» (рішення колегії Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 19 липня 2012 року, затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 494-Н від 3 вересня 2012 року)?;

6) Чи може використання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино-коньячний завод» знаку для товарів і послуг за свідоцтвом № 55729 від 15 листопада 2005 року щодо товарів і послуг, які є неспорідненими з тими, для яких інший знак визнано добре відомим в Україні рішенням колегії Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 19 липня 2012 року (затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 494-Н від 3 вересня 2012 року ), сприйматися споживачем, як таке, що вказує на зв'язок між Єреван Бренді Компані КДжСК, як власником цього добре відомого знака та вказаним товариством, що обумовлює ймовірність заподіяння шкоди інтересам Єреван Бренді Компані КДжСК внаслідок такого використання?.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні заперечив та надав відзив на позовну заяву, мотивуючи тим, що під час проведення експертизи заявки № НОМЕР_1 та видачі свідоцтва України № 55729 на знак для товарів і послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА» на імя Товариства з обмеженою відповідальністю «СФМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» відповідач-1 не порушив жодної вимоги законодавства України.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 23.02.2015 представник відповідача-1 надав клопотання, в якому просив суд призначити у даній справі судову експертизу обєктів інтелектуальної власності, на вирішення якої надав редакцію питань.

Представник відповідача-2 надав відзив на позовну заяву, мотивуючи тим, що позивач з 1999 р. приймає активну участь на ринку алкогольної (коньячної) продукції України, з 15.11.2005 отримав правову охорону знаку «ВЕРШИНА АРАРАТА» за свідоцтвом України № 55729, про що здійснено офіційну публікацію в бюлетені «Промислова власність» №11 від 01.07.2011 первісний власник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пивний Дім» за договором про передачу права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 55729 передав правонаступнику відповідачу-2 знак «ВЕРШИНА АРАРАТА», про що була здійснена публікація в бюлетені «Промислова власність» № 18. Отже, позивач двічі міг дізнатися про існування знаку «ВЕРШИНА АРАРАТА» з офіційних джерел, про можливе порушення його прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 у справі № 910/182/15-г призначено судову експертизу та зупинено провадження на час її проведення.

15.05.2015 матеріали справи № 910/182/15-г надійшли до Господарського суду міста Києва з клопотанням судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3, в якому остання просила суд надати належним чином завірені копії:

- виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо добре відомого в Україні знаку «АРАРАТ»;

- матеріалів, в яких містяться відомості щодо особи, яка виробляє товар, маркований позначенням «ВЕРШИНА АРАРАТА» (тривалість використання виробником знаку для товарів і послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА», обсяг виробництва, об'єм продажу продукції, відомості щодо рекламування виробів, маркованих знаком для товарів і послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА»; відомості щодо господарської діяльності виробника тощо);

- матеріалів, в яких містяться відомості щодо особи, яка виробляє товар, маркований позначенням «АРАРАТ», в тому числі, перелік яких наведено в матеріалах господарської справи (а.с. 20 - 21) - «Результати соціологічного опитування населення України, представлені у аналітичному звіті TOB «ОСОБА_4 Україна» (Додатки №№5, 6); «Довідка з ЄДРПОУ. Що стосується відомостей про TOB «ОСОБА_4 Україна» (Додаток №7); «Засвідчені довідки про обсяги поставок заявником на територію України продукції, маркованої торговельною маркою «АРАРАТ» за період 2000 2004 р.р. та 2005 2011 р.р. із зображенням етикеток» (Додатки №№8, 9); «Копії рахунків із зазначенням асортименту продукції заявника, що постачалась в Україну в період з 2006 по 2012 р.р.» (Додаток №10); «Нотаріально засвідчені копії нагород та відзнак Заявника, отриманих на міжнародних конкурсах в період з 1970 по 2001 р.р.» (Додатки №№11, 12); відомості «про реєстрацію знака «АРАРАТ» латиницею та кирилицею в Україні та іноземних державах» (Додатки №№13, 17); «Копія свідоцтва Державного Комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації (Держстандарту України) від 27.12.2002, відповідно якого дозволено ввезення в Україну продукції Заявника, зокрема, коньяків «АРАРАТ» З, «АРАРАТ» 4, «АРАРАТ» 5» (Додаток №14); «Копія Статуту Державного виноградо - виноробного тресту «АРАРАТ» (Додаток № 15); «Довідка про рекламу продукції, маркованої торговельною маркою «АРАРАТ», в медіа - виданнях за період з 2005 по 2011 р.р.» (Додаток № 23); «Копія Статуту Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «ПЕРНО РІКАР Україна» із змінами та доповненнями (Додаток №24); «Засвідчений витяг з Державного Регістру Республіки Вірменії про державну реєстрацію підприємства Єреван Бренді Компані» (Додаток №30).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 поновлено провадження у справі № 910/182/15-г, розгляд клопотання судового експерта призначено на 08.06.2015 за участю представників сторін, яких зобовязано надати суду витребувані судовим експертом документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 розгляд клопотання судового експерта відкладено та призначено судове засідання на 22.06.2015, зокрема, повторно зобовязано сторін надати суду витребувані судовим експертом документи.

18.06.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача надав письмові пояснення та клопотання про приєднання до матеріалів документів на виконання вимог судового експерта.

22.06.2015 представник відповідача-2 через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення, в яких просив суд відмовити судовому експерту в наданні додаткових матеріалів, визначених у клопотанні судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3, як таких, що не мають відношення до предмету експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 провадження у справі № 910/182/15-г зупинено до закінчення проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2015. Матеріали справи № 910/182/15-г надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6).

09.09.2015 матеріали справи №910/182/15-г надійшли до Господарського суду міста Києва без виконання через несплату позивачем послуг проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 поновлено провадження у справі № 910/182/15-г, розгляд справи призначено на 01.10.2015 за участю представників сторін.

30.09.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-2 подав клопотання про розгляд справи без проведення судової експертизи в межах наявних в матеріалах справи документів та доказів.

01.10.2015 судове засідання не відбулося у звязку з направленням судді Бондарчук В.В. для участі у IV Судовому форумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 судове засідання призначено на 26.10.2015 за участю представників сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 у справі № 910/182/15-г призначено судову експертизу обєктів інтелектуальної власності та зупинено провадження на час її проведення.

24.03.2016 Господарським судом міста Києва на адресу експертної установи направлено лист про надання інформації щодо стану проведення судової експертизи.

15.04.2016 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла відповідь на запит суду.

26.10.2016 матеріали справи № 910/182/15-г надійшли до Господарського суду міста Києва разом з висновком експерта № 21223/15-53 від 13.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2016 поновлено провадження у справі № 910/182/15-г, судове засідання призначено на 10.11.2016 за участю представників сторін.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позову.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, у зв'язку з тим, що представника ТзОВ «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД», яка була відповідальна за ведення даної справи у суді, звільнено 31.08.2016, при цьому, інший представник відповідача не має можливості прийняти участь у даному судовому засіданні.

Розглянувши подане відповідачем-2 клопотання, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, а зазначеніув клопотанні обставини не є підставою для його задоволення, відповідно суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.11.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-1, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.11.2005 Державною службою інтелектуальної власності України зареєстровано свідоцтво України № 55729 на знак для товарів та послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА» щодо товарів 32, 33 та послуг 34 класу МКТП, а саме:

Кл.32: пиво; мінеральні і газовані води та інші безалкогольні напої; фруктові напої і фруктові соки; сиропи та інші складники для готування напоїв; всі товари, що включені до 32 класу;

Кл.33: Алкогольні напої (крім пива); всі товари, що включені до 33 класу;

Кл.34: Тютюн; курильне приладдя; сірники; всі товари, що включені до 34 класу.

На підставі рішення № 11642 від 26.09.2011 право власності на знак для товарів та послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА» за свідоцтвом України № 55729 передано Товариству з обмеженою відповідальністю «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що свідоцтво України № 55729 на знак для товарів та послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА» щодо товарів 32, 33 та послуг 34 класу МКТП має бути визнане недійсним повністю через невідповідність знака для товарів і послуг, умовам надання правової охорони, передбачених ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

До відносин, повязаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Згідно ч. ч. 2 та 4 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», охорона прав на добре відомий знак здійснюється згідно зі статтею 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності та цим Законом на підставі визнання знака добре відомим Апеляційною палатою або судом. Знак може бути визнаний добре відомим незалежно від реєстрації його в Україні. З дати, на яку за визначенням Апеляційної палати чи суду знак став добре відомим в Україні, йому надається правова охорона така сама, якби цей знак був заявлений на реєстрацію в Україні. При цьому вона поширюється також на товари і послуги, що не споріднені з тими, для яких знак визнано добре відомим в Україні, якщо використання цього знака іншою особою стосовно таких товарів і послуг вказуватиме на зв'язок між ними та власником добре відомого знака і його інтересам, ймовірно, буде завдано шкоди таким використанням.

Так, відповідно до п. 57 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із захистом прав інтелектуальної власності», правова охорона надається знаку для товарів і послуг на підставі національної та/або міжнародної реєстрації або здійснюється згідно зі статтею 6bis Паризької конвенції про охорону промислової власності і статтею 25 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" на підставі визнання Апеляційною палатою або судом знака добре відомим.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційної палати Державного департаменту інтелектуальної власності від 19.07.2012 знак «АрАрАт» визнано добре відомим в Україні відносно ЄРЕВАН БРЕНДІ КОМПАНІ КДЖСК щодо товарів 33 класу МКТП «коньяки; бренді» станом на 1 січня 2003 року.

Відповідно до абзацу 4 п. 63 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із захистом прав інтелектуальної власності», порушенням прав на знак, зокрема, визнається введення в цивільний оборот позначень, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із: знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг; знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6bis Паризької конвенції про охорону промислової власності; фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг; кваліфікованими зазначеннями походження товарів.

Згідно п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів (ст. 492 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 494 Цивільного кодексу України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Згідно ст. 495 Цивільного кодексу України, майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є:

1) право на використання торговельної марки;

2) виключне право дозволяти використання торговельної марки;

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом.

Згідно п. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Статтею 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» зазначено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права. При цьому, використанням знака визнається:

- нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

З частини 2 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» вбачається, що не можуть одержати правову охорону також позначення, які:

- звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання;

- складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду;

- складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг;

- є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу;

- складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами;

- відображають лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

Позначення, вказані в абзацах другому, третьому, четвертому, шостому та сьомому цього пункту, можуть бути внесені до знака як елементи, що не охороняються, якщо вони не займають домінуючого положення в зображенні знака.

Крім того, відповідно до ч. 3 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з:

- знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг;

- знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності;

- фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг;

- кваліфікованими зазначеннями походження товарів (у тому числі спиртів та алкогольних напоїв), що охороняються відповідно до Закону України "Про охорону прав на зазначення походження товарів". Такі позначення можуть бути лише елементами, що не охороняються, знаків осіб, які мають право користуватися вказаними зазначеннями;

- знаками відповідності (сертифікаційними знаками), зареєстрованими у встановленому порядку.

Частиною 1 ст. 499 Цивільного кодексу України встановлено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 у справі № 910/182/15-г призначено судову експертизу обєктів інтелектуальної власності, на вирішення експерта поставлено наступні питання:

- Чи є знак «ВЕРШИНА АРАРАТА» за свідоцтвом України № 55729 схожим настільки, що його можна сплутати з добре відомим в Україні знаком «АрАрАт», щодо товарів і послуг 32, 33, 34 класів МКТП?;

- Чи є знак «ВЕРШИНА АРАРАТА» за свідоцтвом України № 55729 таким, що може ввести споживачів в оману щодо особи, яка виробляє зареєстровані товари або надає послуги щодо товарів і послуг 32, 33, 34 класів МКТП «АрАрАт»?

У висновку експерта № 21223/15-53 за результатами проведення судової експертизи обєктів інтелектуальної власності від 13.10.2016 встановлено наступне:

1) Знак «ВЕРШИНА АРАРАТА» за свідоцтвом України № 55729 є схожим настільки, що його можна сплутати з добре відомим в Україні знаком «АрАрАт», щодо товарів і послуг 32, 33, 34 класів МКТП.

2) Знак «ВЕРШИНА АРАРАТА» за свідоцтвом України № 55729 є таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє зареєстровані товари або надає послуги щодо товарів і послуг 32, 33, 34 класів МКТП «АрАрАт».

Крім того, у мотивувальній частині висновку експерта зазначено, що споживач може бути введений в оману стосовно виробника товару (особа, що надає послуги), в разі коли позначення цілому чи його елементи є тотожними чи схожими з позначеннями, пов'язаними з іншим виробником (особою, що надає послуги), що може призвести до виникнення у споживача помилкової думки саме стосовно виробника товару (особи, що надає послуги) про походження цих товарів з одного комерційного джерел та про належність їх одній особі.

Знак для товарів і послуг індивідуалізує продукт певного виробника на ринку та гарантією якості виробленої ним продукції, використання схожого до ступеня змішування позначенням іншим суб'єктом господарювання може призвести до введення в оману стосовно дійсного виробника товару та якості такого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: - невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; - наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; - видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність умовам надання правової охорони знаку для товарів і послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА» за свідоцтвом України № 55729 щодо товарів 32, 33 та послуг 34 класу МКТП, а також порушення відповідачами ч. 2 та ч. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Згідно статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи невідповідність зареєстрованого знака товарів і послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА» за свідоцтвом України № 55729, саме для товарів 32, 33 та послуг 34 класу МКТП умовам надання правової охорони та видачі останнього внаслідок подання заявки з порушенням прав позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог Компанії ЄРЕВАН БРЕНДІ КОМПАНІ КДЖСК (Yerevan Brandy Company CJSC), відповідно позовна заява підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на відповідача.

Разом з тим, згідно ч.2 п. 69 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», за змістом статті 49 ГПК України, у разі задоволення позову про визнання свідоцтва на знак недійсним повністю або частково, господарський суд не має права покладати судовий збір та інші судові витрати на Державну службу інтелектуальної власності України, якщо останню було залучено до участі у справі як одного з відповідачів, а видачу відповідного свідоцтва здійснено нею згідно з чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, окрім судового збору позивачем сплачено 29 937, 60 грн. за проведення експертизи обєктів інтелектуальної власності у справі № 910/182/15-г.

Таким чином, згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача-2.

Крім того, під час судового розгляду буду встановлено, що позивачем недоплачено судовий збір в необхідному розмірі за заявлену вимогу немайнового характеру (ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати - 1 218, 00 грн.).

Відповідно до п. 2.23. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, стягнути суму недоплаченого судового збору в розмірі 1 218,00 грн. з відповідача-2 в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов Компанії ЄРЕВАН БРЕНДІ КОМПАНІ КДЖСК (Yerevan Brandy Company CJSC) задовольнити.

2. Визнати свідоцтво України на знак для товарів і послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА» № 55729 для товарів та послуг 32, 33, 34 класів Міжнародної класифікації знаків для товарів і послуг недійсним повністю.

3. Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України (03035, м. Київ, вул. Липкіського Василя, 45, ідентифікаційний код - 37552556) внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг, про визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг «ВЕРШИНА АРАРАТА» № 55729 для товарів та послуг 32, 33, 34 класів Міжнародної класифікації знаків для товарів і послуг недійсним повністю та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» (49000, м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 14-А, ідентифікаційний код - 35112619) на користь Компанії ЄРЕВАН БРЕНДІ КОМПАНІ КДЖСК (Yerevan Brandy Company CJSC) (2, Admiral Isakov ave., Yerevan 0082, Armenia) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору та 29 937 (двадцять дев'ять дев'ятсот тридцять сім) грн. 60 коп. витрат на оплату судової експертизи.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ ВИНО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД» (49000, м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 14-А, ідентифікаційний код - 35112619) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

6. Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 у справі № 910/182/15-г.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 14.11.2016.

Суддя ОСОБА_5