ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" листопада 2016 р. Справа № 925/656/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М., з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від ДВС: ОСОБА_2 - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" до публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про стягнення 161 546,96 грн. (в межах поданої скарги на постанову ДВС від 28.09.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням у справі від 29.06.2016 року позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 125 592,09 грн. залишку основного боргу за товар, 26 011,24 грн. пені, 7 316,54 грн. інфляційних втрат, 1 838,58 грн. 3 % річних на підставі договору № 1230-411 від 17.11.2015 року та 2 423,20 грн. на відшкодування судових витрат.

На виконання судового рішення видано наказ від 11.07.2016 року.

12.10.2016 публічне акціонерне товариство "Азот" звернулось до суду зі скаргою № 501-06/270 від 10.10.2016 на постанову від 28.09.2016 державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 99).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав свою скаргу та просить суд її задовольнити. Представник відділу ДВС просить у задоволенні скарги відмовити, а позивач клопотанням (а.с. 136) просить розгляд скарги в межах поданої скарги проводити без участі позивача.

Заслухавши доводи та пояснення представників учасників судового процесу, суд вважає, що подана скарга до задоволення не підлягає, виходячи з такого:

Статтею 115 ГПК України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідні дії органів і посадових осіб є результатом виконання ними своїх обов'язків та реалізації їх прав. Так, відповідно до частини першої статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається таке:

19.09.2016 Придніпровським відділом ДВС прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 52275359 (а.с. 103) на виконання наказу господарського суду Черкаської області по справі № 925/656/16 від 11.07.2016 про стягнення з публічного акціонерного товариства "Азот" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" боргу в сумі 163 181,65 грн. та надано боржнику 5-ти денний термін на добровільне виконання рішення суду.

26.09.2016 року прийнято постанову Придніпровського відділу ДВС про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с. 59).

28.09.2016 старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 107) у сумі 93,45 грн., яку направлено боржнику супровідним листом від 29.09.2016 № 20706/08-32-03/ДВ36 (а.с.107).

В ході розгляду скарги представник позивача надала письмове пояснення про те, що з приводу правильності та обґрунтованості розрахунку суми витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 93,45 грн. у ПАТ "Азот" заперечень немає.

Відповідно до розділу 6 Наказу Мін'юсту від 02.04.2012, № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року N 554.

Витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач повністю сплатив борг за наказом суду у даній справі 27.09.2016 року (а.с. 60), а постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчого провадження прийнято 28.09.2016 року, тобто у відповідності до положень Закону.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" у редакції 2015 року визначено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Ч. 2 ст. 41 вказаного Закону визначає, що витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Головним територіальним управлінням юстиції у Черкаській області у березні 2016 розіслано органам ДВС розрахунок витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. Також начальником Придніпровського відділу ДВС погоджено розрахунок витрат державного виконавця при проведенні виконавчих дій. До цих витрат віднесено папір, заправку картриджів, канцелярські приладдя, пальне, обслуговування комп'ютерної техніки та ін.

Скаржником не надано доказів суду про те, що ці витрати на організацію та проведення порушеного щодо позивача виконавчого провадження з боку Придніпровського відділу ДВС фактично не здійснювалися або є необґрунтованими.

Статтею 1212 ГПК України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарга на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9.13 своєї постанови від 17.10.2012 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України розяснив, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає порушень законодавства з боку Придніпровського відділу ДВС чи прав відповідача стягненням з нього витрат на проведення виконавчих дій згідно постанови від 28.09.2016 року та вважає, що підстав для задоволення скарги ПАТ "Азот" немає.

Керуючись ст. 121-2 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Азот" у задоволенні скарги на постанову державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 28.09.2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому порядку.

Суддя Н.М. Спаських