ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р. Справа № 910/14371/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 910/14371/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія

«Інтергал-Буд», м. Київ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Вишневе

про стягнення 56806,18 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 20.09.2016;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність № 2 від 23.09.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» (позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 56806,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що згідно з умовами Договору підряду № КГ160715 від 16.07.2015 позивачем здійснено попередню оплату в рахунок виконання комплексу робіт у розмірі 52321,48 грн., проте у звязку із укладенням між сторонами Додаткової угоди від 19.01.2016 до договору, сторони дійшли згоди щодо припинення договору підряду та повернення грошових коштів. Однак, відповідач, згідно з графіком, визначеним додатковою угодою, грошові кошти не повернув, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 41857,19 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховано 14948,99 грн. пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.08.2016, на підставі ст.ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи № 910/14371/16 направлені за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.08.2016 порушено провадження у справі № 911/14371/16.

Ухвалою суду від 26.09.2016 розгляд справи було відкладено.

В судових засіданнях від 26.09.2016 та 12.10.2016 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Крім того, 23.09.2016 позивачем через канцелярію суду поданий розрахунок неустойки (пені), що обрахований в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, який за розрахунком позивача склав 3707,51 грн., в якому фактично уточнено позовні вимоги і позивач також зазначив, що сумою даного позову є 45564,70 грн., з яких 41857,19 грн. заборгованості та 3707,51 грн. неустойки (пені).

Таким чином, предметом розгляду справи № 910/14371/16 є вимоги про стягнення з відповідача 45564,70 грн., з яких 41857,19 грн. заборгованості та 3707,51 грн. пені.

В судове засідання 26.09.2016 представник відповідача не зявився. В судовому засіданні 12.10.2016 був присутній представник відповідача, однак, будь-яких письмових пояснень або відзиву на позов, до суду не надав.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2015 між позивачем (генеральний підрядник) та відповідачем (підрядник) укладений Договір підряду № КГ160715, відповідно до умов п.п. 2.1, 2.2 якого підрядник зобовязався на свій ризик власними та (або) залученими силами та засобами у відповідності до проектної документації, умов цього договору, чинних будівельних норм і правил, в обумовлений договором строк виконати комплекс робіт з виготовлення, доставки та монтажу обладнання на обєкті та передати генеральному підряднику закінчені роботи. Детальний перелік, кількість та вартість обладнання визначається в твердому кошторисі. Генеральний підрядник зобовязується у відповідності до умов Договору передати Підряднику місце виконання робіт за ОСОБА_3 приймання-передачі місця виконаних робіт

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договору визначено, що договірна ціна робіт у відповідності з твердим кошторисом, складає, включаючи ПДВ, 74744,97 грн. та включає в себе вартість обладнання, робіт з монтажу та матеріалів, та всі витрати на доставку обладнання на обєкт. Договірна ціна робіт є твердою та не підлягає коригуванню протягом всього строку дії договору, крім випадків, визначених договором. У випадку виконання підрядником додаткового обсягу робіт, не передбачених проектною документацією або не узгоджених з генеральним підрядником, оплата вартості таких робіт, здійснюється за рахунок підрядника. В разі використання підрядником меншого обєму матеріалів при виконанні робіт за договором, договірна ціна зменшується пропорційно зменшенню обєму використаного матеріалу, про що сторони укладають додаткову угоду до договору.

Умовами п. 5.1 договору визначено, що початком робіт є - 10.08.2015, закінчення - 15.10.2015.

Між позивачем та відповідачем підписаний додаток № 1 до договору, згідно з якими між сторонами погоджений «Твердий кошторис», відповідно до якого вартість виготовлення, доставки та монтажу обладнання на обєкті: «Реконструкція двох будівель, будівництво, експлуатація та обслуговування виробничої бази та культової споруди по проспекту Космонавта Комарова, 46 у Соломянському районі, становить 74744,97 грн.

На виконання умов договору, на підставі ОСОБА_3 приймання-передачі місця виконання робіт (додаток № 2 до договору) генеральний підрядник передав, а підрядник прийняв місце виконання робіт для виконання комплексу робіт відповідно до умов договору.

Так, позивачем, на виконання умов договору та взятих на себе зобовязань, перераховано на рахунок відповідача 52321,48 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 31 від 23.07.2015.

Однак, у звязку із неможливістю належного виконання відповідачем умов договору, сторони дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди від 19.01.2016 до Договору підряду № КГ160715 від 16.07.2015, відповідно до п.п. 1, 1.1 якої, у звязку з нецільовим використанням підрядником авансового платежу перерахованого генеральним підрядником згідно з умовами п. 7.3 цього договору, та неможливості виконання робіт підрядником в порядку та строки передбачені договором підряду, та враховуючи, що внаслідок прострочення підрядника виконання зобовязання втратило інтерес для генерального підрядника сторони домовились припинити договір підряду, в частині виконання підрядником комплексу з виготовлення, доставки та монтажу обладнання на обєкті, визначених в п. 2.1 договору підряду, з моменту підписання цієї додаткової угоди.

При цьому, умовами п. 1.2 вказаної додаткової угоди, сторони визначили графік повернення підрядником грошових коштів в сумі 52321,48 грн., перерахованих генеральним підрядником в якості авансового платежу:

1 етап - до 23.03.2016, в сумі 10464,29 грн.

2 етап - до 30.04.2016, в сумі 10464,29 грн.

3 етап - до 31.05.2016, в сумі 10464,29 грн.

4 етап - до 30.06.2016, в сумі 10464,29 грн.

5 етап - до 31.07.2016, в сумі 10464,29 грн.

Підписанням цієї додаткової угоди, підрядник підтверджує отримання авансового платежу та зобовязується повернути грошові кошти в строки та в розмірі визначених в п. 1.2 цієї додаткової угоди.

Таким чином, спірний договір підряду є припиненим з моменту підписання додаткової угоди, якою сторони погодили нове грошове зобовязання відповідача - повернення суми авансового платежу в загальній сумі 52321,41 грн., в строки зазначені в додатковій угоді.

Однак, як стверджує позивач, відповідачем порушені строки повернення грошових коштів, визначені графіком, погодженим сторонами у додатковій угоді, оскільки відповідачем здійснено лише часткове повернення грошових коштів в сумі 10464,29 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 424 від 04.04.2016, грошові кошти в розмірі 41857,12 грн. повернути позивачу не були, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникала заборгованість в сумі 41857,12 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача із листами, зокрема, № 29/03/16-1 від 29.03.2016 та № 05/05/16 від 05.05.2016, надіслання яких підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів вкладення у цінний лист та фіскальними чеками від 29.03.2016 та від 06.05.2016, з вимогами здійснити повернення коштів, у строки, визначені графіком повернення грошових коштів.

Однак, листи позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1053 Цивільного кодексу України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні 12.10.2016 був присутній представник відповідача, однак будь-яких письмових пояснень або відзиву на позов не надав, факт порушення зобовязань не спростував.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача, в частині повернення позивачу грошових коштів, у строки передбачені додатковою угодою від 19.01.2016 та відповідним графіком, на час прийняття рішення не погашена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 41857,19 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

У звязку з простроченням відповідачем строків повернення грошових коштів, встановлених додатковою угодою, позивач, на підставі п. 4 додаткової угоди від 19.01.2016 просить суд стягнути з відповідача 3707,51 грн. неустойки.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди від 19.01.2016, за порушення обовязку щодо повернення грошових коштів згідно з додатковою угодою, у тому числі, внаслідок дії форс-мажорних обставин, підрядник сплачує неустойку у розмірі 20 % від договірної ціни робіт, за кожен день прострочення.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Судом досліджено уточнений у відповідності до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розрахунок позову та встановлено, що позивачем нарахована пеня по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано.

Таким чином, на підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок пені, наявний в матеріалах справи є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 3707,51 грн. пені визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволені позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (08132, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» (03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 28-Б, ) 41 857 (сорок одну тисячу вісімсот пятдесят сім) грн. 19 коп. заборгованості, 3 707 (три тисячі сімсот сім) грн. 51 коп. пені та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 01.11.2016

Суддя О.О. Христенко