КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р. Справа№ 910/14817/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

ТОВ "Енергетично-Інвестиційна Компанія": Коваль В.А.;

ТОВ "Порше Лізинг Україна": Андрейків О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг

Україна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 18.08.2016р.

у справі №910/14817/16 ( суддя Бондарчук В.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-

Інвестиційна Компанія"

про вжиття запобіжних заходів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р. у справі №910/14817/16 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" про вжиття запобіжних заходів задоволено. Накладено арешт на транспортний засіб марки AUDI Q7, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер - АА5014МТ та заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження даним транспортним засобом до вирішення спору по суті за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" про визнання незаконними дій та бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна". Окрім того, зупинено виконавче провадження №51494987, відкрите державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 23.06.2016 на підставі виконавчого напису № 1032 від 18.05.2016р. до вирішення спору по суті за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" про визнання незаконними дій та бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна".

Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р. у справі №910/14817/16 та відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" про вжиття запобіжних заходів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна".

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт наголошував на наступному:

- підстави, викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів, не є такими, що можуть бути покладені в основу для можливості застосування судом норм ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття в даному випадку саме запобіжних заходів, не доведені належними засобами доказування в господарському судочинстві в розумінні норм ст. ст. 33, 34, 36, 43-1 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, недоведеність заявником факту вчинення саме апелянтом дій, спрямованих на відчуження спірного майна та як наслідок, розміщення саме ним оголошень, з урахуванням того, що автомобіль взагалі знаходиться у позивача;

- вжиті судом запобіжні заходи не відповідають дійсності вимог заявника та наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної майбутньої позовної вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2016р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.11.2016р.

03.11.2016р. через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно заперечувало проти доводів апеляційної скарги, зазначаючи про її необґрунтованість та непідтвердженість належними доказами, просило суд в задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні 03.11.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р. у справі №910/14817/16 та відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" про вжиття запобіжних заходів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна".

В судовому засіданні 03.11.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" заперечував проти апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін як таку, що була винесена з дотриманням норм процесуального права, а також з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

В судовому засіданні 03.11.2016р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна Компанія» (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою, в якій просило вжити запобіжні заходи шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки AUDI Q7, 2013 року випуску, державний номер - АА5014МТ та заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження даним транспортним засобом до вирішення питання по суті щодо позовної заяви про визнання незаконними дій та бездіяльності з боку лізингодавця. Також заявник просив суд зупинити виконавче провадження №51494987, відкрите державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 23.06.2016р. на підставі виконавчого напису №1032 від 18.05.2016р. до вирішення питання по суті щодо позовної заяви про визнання незаконними дій та бездіяльності з боку лізингодавця (том справи - 1, аркуші справи - 5-7).

В обґрунтування своїх вимог, заявник посилався на те, що 24.04.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», як лізингодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна Компанія», як лізингоодержувачем, було укладено договір про фінансовий лізинг №00007238, за умовами якого лізингодавець взяв на себе зобов'язання та передав у користування лізингоодержувачу автомобіль (AUDI Q7, 2013 року випуску, державний номер -АА5014МТ) на умовах фінансового лізингу, а лізингоодержувач взяв на себе зобов'язання щомісячно виплачувати лізингові платежі згідно узгодженого графіку.

Заявник стверджував про те, що він належним чином виконує свої договірні зобов'язання за договором про фінансовий лізинг №00007238 від 24.04.2013р., однак Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» систематично порушує умови договору, зокрема, не виставляє заявнику рахунки на оплату лізингових платежів, не повідомляє про зміну обмінного курсу, тоді як кожний платіж був різний у зв'язку зі зміною обмінного курсу, а також заблоковує доступ заявнику до сервіс-програми «Особистий кабінет».

Окрім того, заявник дізнався, що на онлайн-майданчиках OLX та AVTO.RIA розміщені об'яви про продаж транспортного засобу, який є об'єктом договору про фінансовий лізинг №00007238 від 24.04.2013р., що на думку заявника свідчить про незаконність дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», як лізингодавця, та порушення останнім умов договору, що є підставою для звернення з позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р. у справі №910/14817/16 заяву про вжиття запобіжних заходів було задоволено. Накладено арешт на транспортний засіб марки AUDI Q7, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер - АА5014МТ та заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження даним транспортним засобом до вирішення спору по суті за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" про визнання незаконними дій та бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна". Окрім того, зупинено виконавче провадження №51494987, відкрите державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 23.06.2016 на підставі виконавчого напису № 1032 від 18.05.2016р. до вирішення спору по суті за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" про визнання незаконними дій та бездіяльності Товариства обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна".

При цьому суд виходив з того, що задоволення заяви про вжиття запобіжних заходів відповідає вимогам адекватності і співмірності, оскільки не покладає на заінтересованих осіб ніякого зайвого обтяження, проте дозволяє створити належні умови для реалізації заявником права на судовий захист. Водночас, суд визнав обґрунтованим припущення заявника щодо можливості незаконного відчуження майна, на яке заявник просить накласти арешт, у тому числі шляхом його продажу чи в інший спосіб.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, викладеними в ухвалі від 18.08.2016р. у справі №910/14817/16, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 43-1, 43-2 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову. Запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Отже, до подання заяви про вжиття запобіжних заходів особу спонукає її суб'єктивне уявлення про те, що в майбутньому може бути утруднене чи унеможливлене подання до суду доказів, або суб'єктивне уявлення про порушення чи загрозу порушення її права. Тобто, певним чином подача заяви про запобіжні заходи є превентивним заходом запобігання порушенню права. Законодавець допускає превентивну процесуальну діяльність суду, яка спрямовується на гарантування прав, в тому числі процесуальних, та законних інтересів осіб в майбутньому. Тому запобіжні заходи в господарському судочинстві слід розглядати саме крізь призму такої превентивної діяльності.

Запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи реальності виконання рішення суду. Ефект запобіжних заходів досягається завдяки несподіваності цих заходів для порушника прав заявника.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову. Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

В процесі перегляду справи колегією суддів було встановлено, що між сторонами існують правовідносини на підставі договору про фінансовий лізинг №00007238 від 24.04.2013р., об'єктом якого є транспортний засіб марки AUDI Q7, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер - АА5014МТ.

Заявник дізнався про розміщення на онлайн-майданчиках OLX та AVTO.RIA оголошень про продаж вищевказаного транспортного засобу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» в своїй апеляційній скарзі наголошувало на тому, що немає відношення до розміщення цих оголошень.

Однак, як вірно зазначив у своїй ухвалі місцевий господарський суд, в оголошеннях на онлайн-майданчиках OLX та AVTO.RIA вказано відомості безпосередньо про об'єкт фінансового лізингу за укладеним між сторонами договором, а контактна інформація належить саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (том справи - 1, аркуші справи - 16-20).

Окрім того, 18.05.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №1032 про повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна Компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» автомобіля марки AUDI Q7, 2013 року випуску, державний номер - АА5014МТ, на підставі якого 23.06.2016р. державним виконавцем Києво-Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 51494987 (том справи - 1, аркуш справи - 10).

Відповідно до ч.3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Таким чином, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

До того ж, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи щодо якої просять вчинити запобіжні заходи; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений ч.3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України; імовірності настання обставин, зазначених у ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб (аналогічна правова позиція викладена в Інформаційному Листі Вищого господарського суду України від 20.04.2007р. №01-8/251 «Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів» та п.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

В своїй заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна Компанія» зазначало про те, що має намір звернутися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання незаконними дії та бездіяльності лізингодавця.

З цього приводу колегією суддів було з'ясовано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2016р. порушено провадження у справі №910/15943/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про зобов'язання вчинити дії.

Тобто, заявник звернувся до суду з позовом, про який він зазначав у своїй заяві про вжиття запобіжних заходів, і наразі судовий процес у вищевказаній справі триває, що також не заперечується сторонами.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Заперечуючи проти доводів заявника щодо можливості незаконного відчуження транспортного засобу, на яке заявник просив накласти арешт, зокрема, шляхом його продажу, відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна») не надав жодних доказів, які б свідчили про протилежне.

Натомість, в апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» зазначало про безпідставність зупинення оскаржуваною ухвалою виконавчого провадження №51494987, відкритого Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 23.06.2016р. на підставі виконавчого напису № 1032 від 18.05.2016р., до вирішення спору по суті за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" про визнання незаконними дій та бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна".

Однак, враховуючи надані сторонами докази та пояснення, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що матеріалами справи підтверджується вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» дій, спрямованих на відчуження спірного майна, а саме розміщення оголошень на онлайн - майданчиках OLX та AVTO.RIA про продаж транспортного засобу, який є об'єктом договору про фінансовий лізинг №00007238 від 24.04.2013р., а також звернення до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з виконавчим написом про повернення об'єкта фінансового лізингу.

Тобто, до вирішення спору у справі №910/15943/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-Інвестиційна Компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про зобов'язання вчинити дії, про який зазначалося вище, спірний автомобіль може бути відчужений іншим особам або примусово вилучений органами виконавчої служби.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що вид запобіжного заходу, який заявник просив суд вжити, відповідає вимогам ст. 43-2 Господарського процесуального кодексу України.

Припущення заявника про можливе відчуження спірного майна, з урахуванням вищевикладених обставин, є обґрунтованим. До того ж, задоволення заяви про вжиття запобіжних заходів відповідає вимогам адекватності і співмірності, оскільки не покладає на заінтересованих осіб ніякого зайвого обтяження, проте дозволяє створити належні умови для реалізації заявником права на судовий захист.

Відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, наведених в заяві про вжиття запобіжних заходів.

Зважаючи на вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р. у справі №910/14817/16 прийнята з дотриманням норм процесуального права, а також з повним і всебічним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, тоді як доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення скарги відсутні.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за її подання покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (апелянта).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43-1 - 43-10, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р. у справі №910/14817/16 - без змін.

2. Матеріали справи №910/14817/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова