донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

08.11.2016 справа №905/2077/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявився ОСОБА_4, довіреність №17/67 від 19.11.2015р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від13.09.2016р. (повний текст 19.09.2016р.)
у справі№905/2077/16 (суддя Ю.О.Паляниця)
за позовомДочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ
до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області
простягнення 3969687,77грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, позивач звернулася до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області про cтягнення 3969687,77грн. , які складаються з 3 % річних в розмірі 306465,98грн. за період з 17.02.2015р. по 31.05.2016р. та інфляційних в розмірі 3663221,79грн. за період лютий 2015р. -травень 2016р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. (повний текст 19.09.2016р.) у справі №905/2077/16 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задоволені в повному обсязі. Крім того, відстрочено виконання рішення на один рік, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки природного газу №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати за поставлений протягом серпня-вересня 2011р. природний газ.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині наданої відстрочки його виконання та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення. Крім того, від скаржника на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшли доповнення до апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, за твердженнями скаржника, виконання обовязку з відшкодування інфляційних та 3% річних з відтермінуванням унеможливлює виконання основних компенсаторних функцій такого правового інституту відповідальності, а також створює перепони для поповнення бюджету.

Позивач зазначає про те, що наведені відповідачем обставини не є тими винятковими обставинами, які згідно зі ст.121 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) є підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Апелянт стверджує що Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» веде активну господарську діяльність, володіє обіговими коштами та активами, на які може бути накладене стягнення, а посилання боржника на знаходження в зоні проведення антитерористичної операції є безпідставним. Крім того, зазначає, що наданий відповідачем сертифікат Торгово-промислової палати України не є належним доказом, оскільки виданий не за конкретним договором.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016р. у справі №905/2077/16 (головуючий Зубченко І.В., судді Колядко Т.М., Радіонова О.О.) було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 08.11.2016р.

Від Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією був розглянутий та долучений до матеріалів справи.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Радіонової О.О., на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Колядко Т.М., Попков Д.О.

У судовому засіданні 08.11.2016р. представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення господарського суду залишити без змін. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористався, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позиція позивача викладена безпосередньо в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, він не посилався на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, доповнення до неї, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

30.08.2011р. між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (далі - покупець) був укладений договір №06/11-526-47/1192 поставки природного газу (далі договір).

За умовами пункту 1.1 договору постачальник зобовязується поставити покупцеві імпортований природний газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а покупець зобовязується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п.1.2 цього договору.

Відповідно до п.1.2 постачальник передає покупцеві в період з 06.08.2011р. по 30.09.2011р. природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 6829,789тис.куб.м, у тому числі по місяцях: у серпні - 3029,789тис.куб.м, у вересні - 3800тис.куб.м.

Згідно з п.3.1 договору до сплати за 1000куб.м газу належить 3425,97грн. з ПДВ.

В пункті 10.1 договору сторони передбачили, що він набирає чинності з моменту підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, які склались між сторонами з 06.08.2011р. і діє у частині поставки газу по 30.09.2011р. включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору сторонами підписано наступні акти прийому-передачі природного газу (з урахуванням послуги на транспортування) на загальну суму 22376380,47грн: б/н від 31.08.2011р. у серпні 2011р. на суму 10379966,22грн., б/н від 30.09.2011р. у вересні 2011р. на суму 11996414,25грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.04.2015р. по справі №905/570/14, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016р., позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 12824188,26грн. задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 7933339,22грн., пеню в сумі 1573263,31грн., 3% річних у розмірі 1174504,38грн., інфляційні в сумі 2113016,13грн., судовий збір в розмірі 72908,67грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З огляду на те, що після прийняття рішення у справі №905/570/14 Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» за отриманий протягом серпня-вересня 2011р. товар у повному обсязі не розрахувалося, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» здійснила нарахування 3% річних (за період з 17.02.2015р. по 31.05.2016р.) та інфляційних (за період з лютого 2015р. по травень 2016р.).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішення господарського суду Запорізької області від 22.04.2015р. по справі №905/570/14 набрало законної сили, то факт виконання Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» своїх зобовязань у відповідності до умов договору поставки природного газу №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р., а також факт невиконання Публічним акціонерним товариство «Енергомашспецсталь» власних платіжних зобовязань на суму 7933339,22грн. є встановленими і, відповідно, не підлягають повторному доказуванню.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Чинне законодавство України не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Відповідно до п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2014р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у рішенні господарського суду Запорізької області від 22.04.2015р. по справі №905/570/14 відсутні посилання на конкретні періоди нарахованих та стягнутих судом 3% річних та інфляційних. Разом з тим, такі періоди вбачаються з копії заяви про збільшення розміру позовних вимог №31/13-630 від 17.02.2015р., з урахуванням якої розглядалась справа №905/570/14.

З огляду на зміст цієї заяви, Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» здійснені нарахування 3% річних (за період з 17.02.2015р. по 31.05.2016р.) та інфляційних (за період з лютого 2015р. по травень 2016р.) за періоди, які не були предметом розгляду у справі №905/570/14.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.05.2016р. по справі №905/570/14 виконання рішення господарського суду Запорізької області від 22.04.2015р. було розстрочено на один рік та шість місяців з погашенням відповідачем заборгованості щомісячно наступними частинами: до 30.06.2016р. 200000,00грн.; до 31.07.2016р. 200000,00грн., до 31.08.2016р. 200000,00грн.; до 30.09.2016р. 200000,00грн.; до 31.10.2016р. 200000,00грн.; до 30.11.2016р. 200000,00грн.; до 31.12.2016р. 200000,00грн.; до 31.01.2017р. 200000,00грн.; до 28.02.2017р. 200000,00грн.; до 31.03.2017р. - 1229670,19грн.; до 30.04.2017р. - 1229670,19грн.; до 31.05.2017р. - 1229670,19грн.; 30.06.2017р. - 1229670,19грн.; до 31.07.2017р. - 1229670,19грн.; до 31.08.2017р. - 1229670,19 грн.; до 30.09.2017р. - 1229670,19грн.; до 31.10.2017р. - 1229670,19грн.; до 30.11.2017р. - 1229670,19грн.

З огляду на приписи ст.111-28 ГПК України та враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові №3-1276г15 від 17.02.2016р. (справа №905/3137/14-908/5775/14), суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що невиконання грошового зобов'язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, за період такого розстрочення або відстрочення.

Разом з тим, приймаючи до уваги застосоване судом формулювання щодо розстрочки виконання рішення, незважаючи на те, що вказана ухвала була прийнята 10.05.2016р. та набрала чинності у день її прийняття, перший платіж мав бути здійснений в період з 01.06.2016р. по 30.06.2016р., тобто, фактично, розстрочка була надана з 01.06.2016р.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач мав право на нарахування 3% річних, в тому числі за період з 10.05.2016р. по 31.05.2016р., а інфляційних у травні 2016р. Відповідно, господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач звернувся з клопотанням (№17/873 від 08.09.2016р.) про відстрочку виконання рішення суду на 3 роки, яке було частково задоволено судом.

Згідно з п.6 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, відстрочення виконання судового рішення пов'язано з об'єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Факт проведення антитерористичної операції на території Донецької області, артилерійський обстріл м.Краматорська у 2014р. є загальновідомою обставиною та додаткового підтвердження не вимагає.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження свого скрутного фінансового становища Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» надано відповідні фінансові та бухгалтерські документи, зокрема: баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р.; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2016р.; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р.; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2016р., що підтверджують його вкрай незадовільний фінансовий стан. Так, виходячи зі змісту звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) відповідача за 2015р. чистий фінансовий результат: прибуток відсутній; збитки - 3210126 тис. грн. Відповідно до звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) відповідача за 1 квартал 2016р. чистий фінансовий результат: прибуток відсутній; збитки - 815686 тис. грн. Згідно з балансами Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» поточні зобовязання та забезпечення складають: станом на 31.12.2015р. 7061936 тис. грн, станом на 31.03.2016р. 7948882 тис. грн.

Відповідно до наданих відповідачем звітів про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 31.12.2015р. кредиторська заборгованість підприємства становить 1039204,9 тис. грн, з яких прострочена 858759,5 тис. грн. Станом на 31.03.2016р. кредиторська заборгованість 1100787,5 тис. грн, з яких прострочена 1039232,6 тис. грн. При цьому, дебіторська заборгованість Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь станом на 31.12.2015р. складала 187251,5 тис. грн, з яких прострочена 60529,6 тис. грн, станом на 31.03.2016р. 254615,3 тис. грн, з яких прострочена 100266,3 тис. грн.

Крім того, відповідачем на підтвердження своєї заяви надані наступні документи: лист №47/156 від 20.06.2014р., адресований Публічному акціонерному товариству Донецькоблгаз щодо надання інформації по датам та причинам відсутності подачі природного газу до Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь у звязку з пошкодженням трубопровода та запобіганням вибуху під час обстрілів м.Краматорськ; лист-відповідь Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз на запит №47/156 від 20.06.2014р. зі змісту якого вбачається, що 18.05.2014р. було припинено газопостачання до Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь внаслідок пошкодження наземного газопроводу високого тиску через бойові дії та відновлення газопостачання 20.05.2015р.; довідка керівника ПДО від 01.04.2015р. щодо виконання виробничого плану 1 квартала 2015р.; розпорядження №127 від 07.04.2014р. виконавчого директора першого заступника генерального директора Про оплату електроенергії та газу; довідка по контрактам на поставку продукції; довідка №17/709 від 12.07.2016р. про сплату заробітної плати; лист №17/321 від 02.04.2016р.; лист-відповідь №517/12.12-03 від 03.04.2015р Донецької торгово-промислової палати; сертифікат №3891 Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (вих. №1527/05-4 від 03.04.2015р.); лист №20-9-2/2015/1203 від 07.05.2015р. Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк. Зазначені документи вказують, що наслідком означеної операції на території Донецької області є фінансова неспроможність відповідача, що не виступає господарським прорахунком, і такі негативні наслідки господарської діяльності не відносяться до природних господарських втрат.

Крім того, відповідно до листа №14.13-9/16636 від 18.07.2016р. відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, у відділі знаходиться зведене виконавче провадження, в яке входить 172 виконавчих проваджень, про стягнення з Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь боргу на користь юридичних осіб на загальну суму 40339611,96грн.

З огляду на вищезазначене, судова колегія зазначає, що негайне виконання рішення суду може призвести до блокування роботи відповідача, що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повному виконанню рішення суду.

Враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, а також такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь та надання відстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. по справі №905/2077/16 на один рік.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. (повний текст 19.09.2016р.) у справі №905/2077/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. (повний текст 19.09.2016р.) у справі №905/2077/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. (повний текст 19.09.2016р.) у справі №905/2077/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО