ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2016 р.Справа № 922/2787/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 2 521 337,32 грн.
за участю :

Представник позивача - ОСОБА_1 довіреність №01-16юр/3225 від 25.04.2016, ОСОБА_2 довіреність №01-16юр/6868 від 12.09.2016;

Представник відповідача - ОСОБА_3 довіреність №85/1275 від 21.04.2016 року;

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (відповідач) про стягнення 2 521 337,32 грн. вартості електричної енергії за період травень липень 2016 року, де: 2 101 114,43 грн.- тарифна складова та 420 222,89 грн. - ПДВ 20% (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог). В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором про постачання електричної енергії № 16 від 01.06.2005 року.

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 38 451,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.08.2016 року за позовною заявою було порушено провадження по справі №922/2787/16 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04 жовтня 2016 року.

Ухвалою суду від 04.10.2016 року розгляд справи було відкладено на 10 жовтня 2016 року.

10 жовтня 2016 року представник відповідача надав до суду заяву (вх.№33284) про продовження строку розгляду справи на 15 днів поза межами 2-х місячного строку вирішення спорів встановленого ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 10.10.2016 року строк розгляду справи № 922/2787/16 було продовжено на 15 днів до 03 листопада 2016 року, розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2016 року.

25 жовтня 2016 року представник Акціонерної компанії "Харківобленерго" надав до суду письмові пояснення (вх. № 35238), які були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Представник відповдача також надав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 35237 від 25.10.2016), в якому зазначив, що не погоджується з вимогами позивача, виходячи з нижченаведеного.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем, відповідно до умов договору були нараховані платежі на загальну суму 2 815 660,43 грн., з яких: за травень - 846 804,39 грн., за червень - 941 083,46 грн. та за липень - 1 027 772,59 грн.

Крім того, позивач вказує на часткову оплату відповідачем послуг за вказаний період на загальну суму 252 314,26 грн.: 119 737,66 грн. у червні та 132 576,60 грн. у липні. Тобто, за підрахунком Позивача заборгованість становить 2 563 346,18 грн.

Однак, вимоги позивача про стягнення заборгованості за травень-червень є передчасними, оскільки вказана заборгованість є відстроченою відповідно до плану санації, затвердженого ухвалою господарського суду Харківської області від 14.07.2016 року у справі №922/1882/16.

Щодо заборгованості за липень 2016 року, яка згідно з п. 1 Додатку № 2 до договору - "Порядок розрахунків", розрахована станом на 01.08.2016 року і не включена до плану санації, відповідач зазначив, що після затвердження плану санації було сплачено 405 283,31 грн. за договорами поруки, укладеними за участю Позивача.

З огляду на викладене, відповідач просить позов задовільнити в частині стягнення заборгованості по Договору про постачання електричної енергії №16 від 01.06.2005 року за липень 2016 року в розмірі 622 489,28 грн.

З метою забезпечення можливості подання сторонами додаткових документів та доказів по справі, які мають суттєве значення для повного, всебічного та об'єктивного дослідження фактичних обставин спору, в судовому засіданні 25.10.2016 року було оголошено перерву до 31 жовтня 2016 року.

Додаткових заяв, клопотань та документів в обгрунтування своєї правової позиції сторони не надали.

Представники позивача, які брали участь в судовому засіданні 31 жовтня 2016 року, позовні вимоги підтримували в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував частково та просив суд задовільнити позовні вимоги АК "Харківобленерго" тільки в частині стягнення 622 489,28 грн. заборгованості по Договору про постачання електричної енергії №16 від 01.06.2005 року, яка нарахована за липень 2016 року.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

01 червня 2005 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (станом на момент розгляду справи Публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" - споживач) було укладено Договір на постачання електричної енергії № 16 (Договір), відповідно до умов якого позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами даного Договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до пункту 9.11 Договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2005 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Сторонами не надано доказів подання заяви про припинення дії Договору або перегляд його умов, а тому, відповідно до пункту 9.11. Договору, він є пролонгованим на 2016 рік.

За змістом п. 2.1.2. Договору, позивач, як постачальник, зобовязався поставляти відповідачу, як споживачу, електроенергію, як різновид товару:

-в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням умов розділів 6, 7 Договору, відповідно до Додатку № 1 "Договірні величини постачання електричної енергії і потужності Споживачу" та Додатку № 2 "Порядок розрахунків";

-згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до Правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ) та гарантованого рівні надійності електропостачання згідно фактичної категорії, визначеної додатком № 8 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін";

-із дотриманням граничних показників якості електричної енергії на межі балансового розмежування, а саме: - відхилення напруги (тримавлість часу відхилення від напруги понад нормальне припустиме визначається у відповідності до ГОСТ 13109-97): нормально припустиме значення для рівня напруги 0,22 кВ та вище - +/- 5%, гранично припустиме значення для рівня напруги 0,22 кВ та вище - +/-10%; - провал напруги (зниження рівня нижче гранично припустимого значення) не більше 30 секунд.

За змістом п. 2.2.4. Договору, споживач зобов"язався щомісяця у встановлений договором строк надавати постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою (Додаток № 9 до договору "Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії").

Відповідно до п. 2.2.5. Договору, споживач також зобовязався своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Згідно з п. 5 Додатка № 2 до Договору для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання. в разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманими споживачем з дня його відправлення.

Позивач за умовами Договору в період з 16 травня по липень 2016 року поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 2 591 421,35 грн. (де: тарифна складова - 2 159 517,79 грн. та ПДВ 20% - 431 903,56 грн.), що підтверджується наявними у матеріалах справи звітами про обсяги спожитої електричної енергії та відповідними рахунками за вказаний період, а також не заперечується відповідачем.

Однак, позивачем зазначається, що всупереч умовам укладеного між сторонами Договору, відповідач оплату спожитої з 16 травня 2016 року по липень 2016 року електричної енергії здійснив лише частково в розмірі 70 084,03 грн. (з яких 11 680,67 грн. - ПДВ 20%). Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до приписів ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно частини 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 14.07.2016 оку у справі № 922/1882/16 затверджено план санації Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" до порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до додатку № 1 до плану санації, заборгованість Відповідача перед Позивачем у розмірі 3 958 340,84 грн. підлягає задоволенню на умовах відстрочення строком на один календарний рік з дня затвердження плану санації.

За приписами п. 3.2. Положення про порядок проведення санації до порушення провадження у справі про банкрутство (далі за текстом - Положення), затвердженого Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 15 від 17.12.2013 р.. план досудової санації обов'язково має містити умови щодо погашення та врегулювання грошових вимог, які виникли після прийняття рішення власником (органом, уповноваженим управляти майном) боржника про надання згоди на проведення досудової санації боржника до затвердження судом плану досудової санації.

Затверджений план санації зазначає, шо заборгованість, яка виникла в період до затвердження плану санації, в тому числі після прийняття керівником АТ "ХТЗ" як органом, уповноваженим управляти майном боржника, рішення про проведення досудової санації, підлягає погашенню (сплаті) боржником одночасно з виконанням боржником основного зобов'язання перед відповідним кредитором з урахуванням відстрочки виконання зобов'язання.

Отже, план санації зазначає, що заборгованість перед кредиторами, яка була визначена на дату прийняття відповідачем рішення про введення процедури досудової санації (16.05.2016 року) та збільшилась в період часу між прийняттям зазначеного рішення та затвердженням плану санації судом, також є відстроченою на один календарний рік з дня затвердження плану санації.

У відповідності до п. 1 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 16 від 01.06.2005 року, - "Порядок розрахунків", розрахунковий період встановлено Відповідачу з 1 числа місяця до 1 числа наступного місяця.

Таким чином, вимоги Позивача про стягнення заборгованості за травень-червень є передчасними, оскільки вказана заборгованість виникла станом на 01.07.2016 року, тобто до затвердження плану сананії ухвалою господарського суду Харківської області від 14.07.2016 року у справі № 922/1882/16 і є відстроченою.

Відповідно до абз. 3 ч.. 9 ст. 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон), протягом процедури санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство діє мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ст. 19 Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій та не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

За приписами п. 6.2. Положення, з дня винесення ухвали про затвердження плану досудової санації умови плану досудової санації боржника стають обов'язковими для всіх кредиторів, вимоги яких виникли до затвердження судом плану досудової санації.

Таким чином, позивач не має право на задоволення вимог по сплаті заборгованості за Договором про постачання електричної енергії №16 від 01.06.2005 року, сформованої станом на 01.07.2016 року, в порядку відмінному від визначеного планом санації, в тому числі шляхом стягнення у порядку позовного провадження.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерної компанії "Харківобленерго" в частині стягнення з відповідача 1 535 573,59 грн. заборгованості за спожиту електроенергію (разом з ПДВ) за період з 16 травня 2016 року по червень 2016 року.

Щодо стягнення вартості електричної енергії за липень 2016 року в розмірі 985763,73 грн., де: 821 469,78 грн.- тарифна складова та 164 293,95 грн. - ПДВ 20%, яка згідно з п. 1 Додатку № 2 до Договору - "Порядок розрахунків", розрахована станом на 01.08.2016 року і не включена до плану санації, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.4 Додатку 2 до Договору датою оплати вважається дата надходження грошових коштів за електроенергію на поточний рахунок, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника або дата внесення готівкових коштів в касу Постачальника.

Разом з тим, пунктом 4.5 Додатку 2 до Договору передбачено, що у платіжному дорученні Споживача повинно бути чітко вказано в розділі "призначення платежу", зокрема, за який вид нарахуваннь проводиться оплата.

Також у п. 4.7 Додатку 2 до Договору зазначено, що всі кошти перераховані Споживачем за спожиту електричну енергію, постачальник зараховує в погашення заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

З матеріалів справи вбачається, що платіжні доручення на які посилається Відповідач у відзиві, а саме: квитанція № 436 від 21.07.2016 на суму 90 095,74 грн., квитанція № 437 від 21.07.2016 на суму 54 136,40 грн., платіжне доручення № 304 від 22.07.2016 на суму 72 469,12 грн. та платіжне доручення № 597 від 26.07.2016 на суму 188 582,05 грн., сплачені відповідачем без чіткого зазначення призначення платежу, а саме періоду зарахування коштів.

Таким чином, усі сплачені кошти були зараховані Акціонерною компанією "Харківобленерго" на погашення заборгованості за електричну енергію спожиту у квітні та травні 2016 року (з найдавнішим терміном її виникнення).

З огляду на вищевикладені обставини та приписи закону суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за електричну енергію в розмірі 985 763,73 грн. (де: 821 469,78 грн.- тарифна складова та 164 293,95 грн. - ПДВ 20%) за липень 2016 року, є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 37 820,05 грн. слід покласти на сторін пропорційно задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (адреса: 61007, м. Харків, пр-т Московський, 275; ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149; )

- на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823 - суму заборгованості за електричну енергію в розмірі 985 763,73 грн. (де 821 469,78 грн. - тарифна складова та 164 293,95 грн. - ПДВ 20%);

- на п/р 5 в АТ "ОСОБА_4 Аваль", м. Київ, МФО 380805 - судовий збір в розмірі 14 786,45 грн..

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 07.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_5

Справа № 922/2787/16.