ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р. Справа № 926/2734/16

За позовом державного підприємства «Надвірнянське лісове господарство» м. Надвірна Івано-Франківської області

до відповідача приватного підприємства «Оптітрейд» м. Чернівці

про розірвання договору та стягнення 21110,95 грн. заборгованості за користування лісовою ділянкою

Cуддя М.І.Ніколаєв

представники:

Від позивача ОСОБА_1, довіреність від 24.05.2016 року

Від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство «Надвірнянське лісове господарство» звернулося з позовом до приватного підприємства «Оптітрейд» про розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками №357 від 04.10.2010 року та стягнення 21110,95 грн. боргу за використання лісової ділянки.

Ухвалою від 06.09.2016 року порушено провадження у справі, судове засідання в режимі відеоконференції призначено на 20.09.2016 року за участю представників сторін.

Ухвалами суду від 20.09.2016 року та від 04.10.2016 року у звязку із неявками представника відповідача розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні 03.11.2016 року, що відбулося в режимі відеоконференції, представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про день та час судового засідання, явку свого представника в судове засідання в черговий раз не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що справа в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута без участі відповідача за наявними у ній документами.

Розглянувши подані документи, зясувавши фактичні обставини справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2010 року між сторонами укладено договір на право довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками №357 (далі - Договір), згідно якого постійний лісокористувач (надалі позивач) передав, а тимчасовий лісокористувач (надалі відповідач) прийняв у строкове платне користування, лісову ділянку для рекреаційних та туристичних цілей загальною площею 4,05 га., яка розташована за межами населеного пункту с. Зелена (Зелениця Верхня) Надвірнянського району на території лісництва Довбушанське. (п.1.1 та 1.2, 1.3 Договору).

Пунктом 12.1 Договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та реєстрації.

Договір зареєстрований Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисловського господарства, про що в книзі реєстрації договорів на право довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками зроблено запис від 27.09.2010 року №03/2-8/26.

На виконання вищевказаного договору сторонами підписано акт передачі-приймання лісової ділянки держлісфонду Довбушанського лісництва ДП «Надвірнянський лісгосп» в кв. 41 діл. 20,21,22 площею 4,05 га в тимчасове користування.

Згідно пункту 4.3.4 Договору відповідач зобовязаний своєчасно проводити оплату за використання лісової ділянки, передбаченої пунктом 1.1. цього договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору розмір плати за використання лісової ділянки, передбаченої пунктом 1.1. цього договору, становить 5191 гривню на рік відповідно до розрахунку плати за використання лісової ділянки (додаток №2), який є невідємною частиною цього договору.

Розмір плати за кожен наступний рік використання лісової ділянки, передбаченої пунктом 1.1 цього договору, визначається шляхом коригування визначеної суми за попередній рік на річний індекс інфляції. (п. 3.2 Договору).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що постійний лісокористувач щомісячно до 3 числа місяця, наступного за звітним, подає тимчасовому лісокористувачу рахунок-фактуру за користування лісовою ділянкою.

Статтею 16 Лісового кодексу України передбачено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Згідно зі ст. 18 цього Кодексу, об'єктом тимчасового користування можуть бути всі ліси, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності. Довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт. Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Статтею 20 Лісового кодексу України передбачені права та обов'язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування, зокрема, своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

30.06.2016 року позивач зверталась до відповідача з претензією про сплату заборгованості по договору на право довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками №357 від 04.10.2010 року в сумі 21110,95 грн. боргу.

Дана претензія отримана відповідачем, проте залишена без реагування.

Як встановлено судовим слуханням та підтверджується матеріалами справи, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань плату за використання лісової ділянки в повному обсязі не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості за період з 3 кварталу 2013 року по 2 квартал 2016 року в сумі 21110,95 грн., яка і підлягає стягненню.

Відповідно до п. 2.1 договору строк його дії становить 15 років з моменту підписання.

Станом на момент вирішення спору доказів недійсності чи розірвання договору суду не надано.

Згідно пункту 11.4 договору його дія достроково припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною обовязків передбачених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження лісової ділянки що істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених чинним законодавством України.

Статтею 22 Лісового кодексу України визначені підстави припинення права користування лісами та передбачено, що такими підставами для припинення права постійного користування лісами є: 1) припинення права користування земельною лісовою ділянкою у випадках і порядку, встановлених законом; 2) використання лісових ресурсів способами, які завдають шкоду навколишньому природному середовищу, не забезпечують збереження оздоровчих, захисних та інших корисних властивостей лісів, негативно впливають на їх стан і відтворення; 3) використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.

Право тимчасового користування лісами припиняється у випадках, передбачених статтею 78 цього Кодексу для припинення права використання лісових ресурсів.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Вказана правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-75цс13.

Оскільки об'єктом користування є лісова ділянка, довгострокове тимчасове користування якою - це засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, суд вважає, що плата за використання лісових ресурсів віднесена до істотних умов договору про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою, тож обов'язок своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів відноситься до основних обов'язків тимчасових лісокористувачів.

Статтею 78 Лісового кодексу України передбачено, що право використання лісових ресурсів припиняється в разі порушення встановлених строків справляння збору за використання лісових ресурсів.

Враховуючи, що відповідачем з 3 кварталу 2013 року не вносилась плата за використання лісовою ділянкою, чим істотно порушено умови укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено позовні вимоги про розірвання договору №357 від 04.10.210 року про довгострокове тимчасове користування земельною ділянкою.

За таких обставин справи позов слід задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розглядом судом.

Керуючись пунктом ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір на право довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками №357 від 04.10.2010 року укладеним між державним підприємством «Надвірнянське лісове господарство» та приватним підприємством «Оптітрейд».

3. Стягнути з приватного підприємства «Оптітрейд» (м. Чернівці, вул. Маяковського, 2/8, код 31742504) на користь державного підприємства «Надвірнянське лісове господарство» (Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Соборна, 163, код 22189564) 21110,95 грн. боргу за користування лісовою ділянкою та 2756,00 грн. судового збору.

Повне рішення складено та підписано 07.11.16 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя ОСОБА_2