донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.11.2016р. справа №908/5246/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1О ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників учасників справи:
від позивача:ОСОБА_5 (за довіреністю №228/20-19 від 11.07.2016р.);
від відповідача:не зявився;
від ВДВС:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКонцерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від28.09.2016р.
за заявою про розстрочку виконання рішення судуМіського комунального підприємства «Основаніє», м. Запоріжжя
за участюОлександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області
у справі№908/5246/15 (судя ОСОБА_6А.)
за позовомКонцерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя
доМіського комунального підприємства «Основаніє», м. Запоріжжя
простягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.10.2015р. у справі №908/5246/15 позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя (Позивач) до Міського комунального підприємства «Основаніє», м. Запоріжжя (Відповідач) були задоволені в повному обсязі, стягнуто на користь Позивача основного боргу за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №340189 від 01.11.2010р. в сумі 1693345,82грн.

10.11.2015р. Господарським судом Запорізької області було видано наказ про примусове виконання вказаного рішення з терміном виконання до 06.11.2016р.

19.08.2016р. постановою головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження ВП №51961544 за наказом №908/5246/15 від 10.11.2015р. (а.с.189 т.1)

08.09.2016р. Міське комунальне підприємство «Основаніє» звернулось до Господарського суду Запорізької області з заявою про розстрочення виконання рішення суду від 20.10.2015р. у справі №908/5246/15 в розмірі 1693345,82грн. терміном на 12 місяців, починаючи з 01.09.2016р. до 01.09.2017р., згідно графіку погашення заборгованості (а.с.а.с.178-180 т.1), через неможливість виконати рішення суду в передбачений законом строк, мотивовану:

- статусом боржника, як правонаступника Комунальних підприємств «ВРЕЖО № (1-4,6,9-11,13)», «РЕПОРГ» та «Сприяння», до якого перейшли не лише права означених комунальних підприємств, але й обовязки зі сплати заборгованості перед їх контрагентами на загальну суму в десятки мільйонів гривень. Окрім того, Міське комунальне підприємство «Основаніє» сплатило всі податкові зобовязання Комунальних підприємства «ВРЕЖО № (1-4,6,9-11,13)» без використання податкового кредиту останніх, що також мало тяжкі наслідки у вигляді погіршеного фінансового стану підприємства.

- тим, що боржник являється і балансоутримувачем комунального житлового фонду, і виконавцем житлово-комунальних послуг, і замовником виконання окремих видів робіт, і безпосереднім виконавцем більшості робіт, які входять до складу тарифу на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, а також виступало посередником між населенням і органами державної влади та місцевого самоврядування у вирішенні різноманітних питань, при цьому єдиним джерелом фінансування означених функцій був тариф на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, а збільшення заборгованості населення за надані житлово-комунальні послуги призводить до дефіциту обігових коштів підприємства.

- за результатами першого півріччя 2016р. у Міського комунального підприємства «Основаніє» обліковується кредиторська заборгованість в сумі 80275360,09грн., та лише перед Концерном «Міські теплові мережі» становить понад 40млн.грн., тому стягнення суми заборгованості загалом може призвести до банкрутства Міського комунального підприємства «Основаніє».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.09.2016р. у справі №908/5246/15 заяву Міського комунального підприємства «Основаніє» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2015р. було задоволено частково - розстрочене виконання рішення суду від 20.10.2015р. у справі №908/5246/15 в розмірі 1552233,67грн. строком на 11 місяців, починаючи з жовтня 2016р. по вересень 2017р., включно, при цьому, стягнення здійснюється рівними частками з щомісячним внесенням в розмірі 141112,15грн.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована доведеністю наданими Відповідачем доказами факту утруднення виконання ним рішення у визначений строк, а також врахування матеріальних інтересів обох сторін, хоча аргументам заперечення Позивача (а.с.а.с.182-212 т.1) взагалі не було надано ніякої оцінки. Окрім того, станом на 28.09.2016р. заявником були надані докази часткового погашення ним суми боргу в розмірі 141112,15грн.

Концерн «Міські теплові мережі», не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.09.2016р. у справі №908/5246/15 та відмовити у задоволені заяви Відповідача про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2015р. у повному обсязі.

Підставами для скасування ухвали суду першої інстанції апелянт зазначає порушення останнім норм процесуального права, а саме вихід за межі заявлених Відповідачем вимог, з урахуванням їх уточнення в останньому судовому засіданні (на 11 місяців, починаючи з 01.10.2016р. по 01.09.2017р.), враховуючи фактичне розстрочення виконання рішення суду оспорюваною ухвалою на 12 місяців з жовтня 2016р. по вересень 2017р., включно, окрім того, судом невірно було визначено порядок погашення заборгованості, оскільки Позивачем в кінцевому підсумку буде отримано суму меншу, ніж стягується за рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.10.2015р. з Відповідача. Між тим, апелянт зазначає, що Відповідачем до заяви про розстрочення виконання рішення суду не було надано належних у розумінні ст.121 Господарського процесуального кодексу України та п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. доказів наявності обставин для розстрочення виконання рішення суду, оскільки:

- по-перше, рішення сесії Запорізької міської ради від 27.04.2012р. про злиття комунальних підприємства до Міського комунального підприємства «Основаніє», на яке посилається Відповідач, ніяким чином не впливає на порядок розрахунків за укладеним між сторонами договором, оскільки теплопостачання відбулося у період з жовтня 2012р. по червень 2015р., тобто після приєднання всіх перелічених Відповідачем підприємств;

- по-друге, при наданні до суду довідки Відповідача про дебіторську заборгованість, останнім не було доведено способи отримання цієї заборгованості, тобто до суду не надано копій судових рішень про стягнення боргу зі своїх боржників або копій постанов державного виконавця, які б підтвердили повернення цієї заборгованості, окрім того, Відповідач зазначив, що загальна сума заборгованості лише перед Позивачем складає 30000000,00грн., проте ним не здійснюється розрахунки за поточне споживання теплової енергії та заборгованість з червня 2015р. по червень 2016р. вже складає 12012987,28грн.;

- по-третє, щоденно на рахунки Відповідача зараховуються грошові кошти від населення, що останнім було підтвердження у судовому засіданні та надано довідку про рух грошових коштів на власних рахунках, з якої вбачається наявність щомісяця на рахунках Відповідача коштів в розмірі 14-15млн.грн., тому посилання лише на незадовільний фінансовий стан, який доказово підтверджений не був, не є підставою для розстрочення виконання рішення суду.

В свою чергу, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом було залишено поза увагою фінансове становище останнього (Позивача у справі), яке на його думку є гіршим, порівняно з фінансовим становищем Відповідача, що підтверджується наступними обставинами:

- наявність відкритих виконавчих проваджень про примусове виконання Концерном «Міські теплові мережі» рішень суду, а саме: ВП 51894985 щодо примусового виконання рішення у справі №908/997/15-г на суму 14млн.грн. та ВП 51336262 про примусове виконання рішення у справі №908/654/16 на суму 22841636,68грн., а також внесення запису №49726781 від 07.06.2016р. про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна та накладення арешту на майно Позивача;

- Концерн «Міські теплові мережі» є основним постачальником теплової енергії в місті Запоріжжі, при цьому, відповідно до ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, з чого вбачається, що грошові кошти, які надійшли від споживачів відповідно до укладених договорів не поступають в розпорядження Концерну «Міські теплові мережі», а перераховуються за спожитий природний газ на рахунок Публічного акціонерного товариства «Нафтогаз Україна» згідно Постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р., тому надходження від споживачів теплової енергії це єдиний дохід Позивача, при цьому, Відповідач не може вплинути на встановлений державою порядок розподілу коштів;

- починаючи з березня 2016р. відповідно до п.20 Постанови №217 для розрахунку нормативу перерахування коштів на рахунок постачальника природного газу (Нгпсо) враховується коефіцієнт рівня розрахунків за природний газ (Кр), що спричинило встановлення цього нормативу (Нгпсо) в розмірі 100%, таким чином, відсоток коштів теплопостачальному підприємству складатиме 0%, та із застосуванням національного регулятора коефіцієнту Нгран, фактично надходять тільки кошти на заробітну плату, при цьому, апелянт звертає увагу, що підприємства інших галузей економіки (в тому Відповідач) не мають таких особливостей функціонування, зокрема, мають можливість змінити механізм розрахунків, припинити постачання продукції за умови її несплати та застосування інших заходів упередження збитковості їх роботи, підвищення цін.

- станом на 01.09.2016р. кредиторська заборгованість Позивача становить 625676438,02грн., в той час як дебіторська заборгованість складає 344802,80грн., а збитки від провадження господарської діяльності станом на 31.12.2015р. становлять 125019,00грн., що підтверджується відповідними довідками;

- наявність заборгованості з різниці в тарифах за 2015р. 83371069,00грн., між тим цей показник не є остаточним, оскільки відсутні нормативні документи, що регламентують компенсацію різниці в тарифах у 2016р., відповідно відсутня і методика розрахунку цієї компенсації у 2016р.

Таким чином, на думку апелянта, при розстроченні виконання рішення суду, останнім не було враховано фінансовий стан Позивача, ступінь вини Відповідача та правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно якої розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Татенко В.М. і ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.10.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 01.11.2016р. об 15.20.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засіданні 01.11.2016р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, а також надав документи на виконання вимог суду і додаткові пояснення відносно свого майнового становища (а.с.а.с.73-82 т.2).

Представник Відповідача у судове засідання 01.11.2016р. не зявився, подавши клопотання (а.с.69 т.2) про відкладання розгляду справи через неотримання примірнику апеляційної скарги, яке колегією суддів відхиляється, оскільки: надісланий Скаржником ще 03.10.2016р. на належну адресу Відповідача примірник апеляційної скарги (а.с.64 т.2), за відомостями пошукової системи «Укрпошти) (а.с.70 т.2) надійшов на відділення звязку адресата ще 05.10.2016р. та доставлявся останньому 08.10.2015р., але не був вручений; Відповідач за змістом ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України має належним чином користуватися процесуальними правами, і не здійснення таких прав з невідомих причин (щодо отримання кореспонденції або ознайомлення із матеріалами справи) не може бути підставою для зволікання із правової визначеністю довкола запровадженого місцевим судом розстрочення виконання чинного судового рішення всупереч законних інтересів сторони, на користь якої вони прийнято; явка представника Відповідача не визнавалась обовязковою, а залишок процесуального строку з розгляду цієї скарги унеможливлює її подальше відкладання із забезпеченням належного повідомлення про наступне судове засідання.

Представник ВДВС у судове засідання 01.11.2016р. попри належну обізнаність (а.с.72 т.2) без пояснення причин не зявився, проте його відсутність не перешкоджає розгляду справи по суті через достатність наявних матеріалів та не визнання явки обовязковою.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України суд при наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В свою чергу, в силу приписів ст.ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України саме на Відповідача покладено обов'язок доведення існування відповідних підстав, тоді як Позивач, у разі наявності заперечень, має навести докази на їх (підстав) спростування.

Виходячи із змісту п.7.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р. підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини Відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем при зверненні до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 20.10.2015р. було надано: звіт про фінансові результати (про сукупний дохід) за І півріччя 2016р. Міського комунального підприємства «Основаніє» станом на 01.07.2016р. (а.с.а.с.185,186 т.1); довідку від 29.08.2016р. про стан заборгованості заявника на 01.08.2016р. (а.с.187 т.1), з якої вбачається наявність дебіторської заборгованості в розмірі 153448239,73грн. та кредиторської заборгованості в розмірі 80275360,09грн.; графік погашення заборгованості перед Концерном «Міські теплові мережі» до 01.01.2018р. (а.с.188 т.1); довідку про рахунок №0117 і залишок коштів на цьому рахунку в розмірі 150024,64грн. станом на 17.09.2016р. (а.с.6 т.2); інформацію щодо стану кредиторської заборгованості станом на 01.09.2016р. у розмірі 70010570,66грн. (а.с.7 т.2); довідку про інформацію очікуваних надходжень грошових коштів в період з 01.09.2016р. по 01.01.2018р. на погашення заборгованості перед Позивачем в розмірі 83616760,64грн. (а.с.8т.2); планові доходи Міського комунального підприємства «Основаніє» з вересня по грудень 2016р. в розмірі 56692,60грн. (а.с.9 т.2); копії платіжних доручень про сплату заборгованості Позивачу за серпень, вересень 2016р. за рішеннями Господарського суду Запорізької області, ухваленими в 2015р., згідно графіку (а.с.а.с.13-29 т.2); довідку про рух грошових коштів за січень-серпень 2016р. (а.с.30 т.2) з якої надходження грошових коштів складає 124208399,63грн., а витрати 122421842,73грн.; аналітичну довідку щодо різниці в тарифі внаслідок його економічної неефективності №11724/01-10 від 22.09.2016р. (а.с.31 т.2); довідку №11725/01-10 від 22.09.2016р. про стягнення, які перебувають на примусовому виконанні в органах ДВС (а.с.32 т.2); довідку №11721/01 від 22.09.2016р. про здійснення оплати на користь Позивача у 2015р. та 2016р. (а.с.33 т.2); довідку від 22.09.2016р. про залишок коштів на розрахунковому рахунку заявника станом на 01.01.2016р. в розмірі -974775,65грн. (а.с.34 т.2); копії постанов про відкриття виконавчих проваджень у відношенні Міського комунального підприємства «Основаніє» (а.с.а.с.35-37 т.2) Окрім того, в судове засідання суду першої інстанції 28.09.2016р. заявником було надано докази часткового погашення заборгованості за рішенням суду від 20.10.2015р. по справі №908/5246/15, платіжним дорученням №16519 від 16.09.2016р. в сумі 141112,15грн. (а.с.5 т.2).

В свою чергу, Позивачем - Концерном «Міські теплові мережі» в заперечення на означену заяву про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2015р. та на підтвердження викладених у відзиві обставин тяжкого фінансового стану було надано: довідку про заборгованість Концерну «Міські теплові мережі» за укладеними договорами з Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» станом на 01.08.2016р. в розмірі 585152164,37грн. (а.с.200 т.1); постанови про відкриття виконавчих проваджень у відношенні Позивача, а саме ВП№51894985 щодо примусового виконання рішення у справі №908/997/15-г на суму 14млн.грн. та ВП№51336262 про примусове виконання рішення у справі №908/654/16 на суму 22841636,68грн. (а.с.а.с.201-203 т.1); постанову про арешт майна боржника (Позивача) та оголошення заборони на його відчуження (а.с.204 т.1); витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №49726781 від 07.06.2016р. (а.с.205 т.1); довідку №4984/13 від 14.09.2016р. про кредиторську заборгованість Концерну «Міські теплові мережі» станом на 01.09.2016р. в загальному розмірі 625676438,02грн. (а.с.206 т.1); довідку про стан дебіторської заборгованості споживачів за теплову енергію станом на 01.09.2016р. в загальному розмірі 344802,80грн. (а.с.207 т.1); баланси (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р. (а.с.208 т.1), на 31.12.2015р. (а.с.210 т.1), на 30.06.2015р. (а.с.212 т.1); звіти про фінансові результати (про сукупний дохід) від 01.01.2016р. за 2015р. (а.с.209 т.1), від 01.10.2015р. за 9 місяців 2015р.(а.с.211 т.1).

Таким чином, проаналізувавши надані сторонами документи в контексті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що останнім, з огляду на зміст оскаржуваної ухвали суду від 28.09.2016р. було прийнято до уваги, як єдину, конкретну підставу для можливості розстрочення виконання рішення суду - частковий платіж Відповідача за рішенням від 20.10.2015р. по справі №908/5246/15 на суму 141112,15грн. (що само по собі свідчить лише про невиконання зобовязання в повному обсязі в установлений законом строк), тоді як інші доводи сторін належної правової оцінки, в порушенням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України та в світлі вимог до обґрунтованості судового рішення за усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) з застосування ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р., наведеної по справі «Проніна проти України», не отримали.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи недоведеність Відповідачем переходу боргів, перевищуючих активи при приєднання до нього Комунальних підприємств «ВРЕЖО № (1-4,6,9-11,13)», «РЕПОРГ» та «Сприяння», розглядуваний період формування суми боргу відбувся пізніше. При цьому, з наданих сторонами довідок вбачається, що розмір дебіторської заборгованості Відповідача перевищує розмір його кредиторської заборгованості, тоді як у Позивача розмір кредиторської заборгованості, навпаки, набагато більший порівняно з дебіторською заборгованістю, попри це - Позивач отримує грошові кошти лише після їх розподілення за відповідним алгоритмом згідно вимог ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання», тоді як Відповідач жодних обмежень з цього приводу не має.

Таким чином, за висновком апеляційного господарського суду Відповідачем не було доведено загрозу виникнення банкрутства, враховуючи відсутність доказів здійснення діяльності для отримання всієї дебіторської заборгованості, що на фоні більш тяжкого фінансового становища Позивача робить несправедливим та неспівмірним втручання держави в особі місцевого суду в його майно у вигляді стягнутих за рішенням суду коштів у розумінні усталеної практики ЄСПЛ застування ст.1 Першого протоколу згадуваної Конвенції (див. п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Агротехсервіс» проти України від 05.07.2005р.).

Дійсно, хоча можливість запровадження розстрочки виконання і передбачена ст.121 Господарського процесуального кодексу (тобто втручання суду у майно стягувача ґрунтується на законі), проте в розглядуваному випадку місцевим судом не сформульовано і не обґрунтовано існування легітимної мети такого втручання (певного суспільного інтересу, що може бути досягнутий лише у такий спосіб розстрочення), тоді як забезпечення стабільної господарської діяльності Позивача як основного постачальника теплової енергії у м. Запоріжжя (зокрема фінансової спроможності оплачувати пальне та холодну воду для виконання функцій з виробництва теплової енергії, з урахуванням представлених відомостей (а.с.а.с.76-79 т.2) щодо вимог ПАТ «НАК «Нафтагаз України» до Концерну «Міські теплові мережі» та передбаченою ч.7 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» можливістю припинення газопостачання обєктів у сфері теплопостачання), за висновком апеляційного суду, становить згадуваний ст.1 Першого протоколу Конвенції інтерес.

Поряд із цим, апеляційним судом також враховується, що заборгованість, яка була стягнута в межах розглядуваної справи і щодо якої переглядуваною ухвалою запроваджено розстрочення, є нездійсненною платою за теплову енергію, поставлену в період з жовтня 2012 по квітень 2015 року тобто Відповідач фактично і так тривалий час не виконував грошових зобовязань Позивач, і надання місцевим судом підстави для подальшого незадоволення означених вимог з урахуванням інфляційних процесів значною мірою невілює саму сутність рішення, що є неприпустимим згідно ст.6 Конвенції в контексті її застосування ЄСПЛ в п.п.33, 34 рішення у справі «Жовнер проти України» від 29.06.2004р.

У світлі викладеного, апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення Відповідачем не доведені, а місцевим судом не встановлені передбачені ст.121 Господарського процесуального кодексу України виключні обставини і відповідні умови для запровадження такого розстрочення виконання рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 28.09.2016р. у справі №908/5246/15 винесена із порушенням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із відмовою у задоволені заяви Відповідача про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2015р., що згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком розподілу витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.09.2016р. у справі №908/5246/15 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.09.2016р. у справі №908/5246/15 скасувати та відмовити у задоволені заяви Міського комунального підприємства «Основаніє», м.Запоріжжя про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.10.2015р. у справі №908/5246/15.

3. Стягнути з Міського комунального підприємства «Основаніє» (вул. Українська, 29-а, м.Запоріжжя, 69095, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (бул.Гвардійський, 137, м. Запоріжжя, 69091, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1378,00грн.

4. Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ про примусове виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 01.11.2016р., оформивши його у відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: В.М.Татенко

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 1-2 - сторонам, 3 ВДВС, 4-у справу, 5 - ДАГС, 6 - ГСЗО