ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2016 р. Справа № 925/1108/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник ОСОБА_1: ОСОБА_2 - за довіреністю,

відповідач не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом приватної організації "ОСОБА_1 колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 14 500 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація "ОСОБА_1 колективного управління авторськими та суміжними правами", далі - ОСОБА_1, звернулась до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік", далі - позивач, про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 14 500 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав - використання без дозволу обєкта правового захисту музичного твору "Burn" у виконані Ellie Goulding, що підтверджується актом фіксації № 2/1105/2016 від 11 травня 2016 року, складеним представником ОСОБА_1 в приміщенні закладу харчування - кафе "Тарантела", де проводить свою господарську діяльність відповідач, за адресою: м. Черкаси, вул. С.Смірнова, 6.

Ухвалою суду від 14 вересня 2016 року призначено розгляд справи на 13 жовтня 2016 року, однак судове засідання 13.10.2016 не відбулося через хворобу судді.

Ухвалою суду від 17.10.2016 призначено розгляд справи на 28 жовтня 2016 року.

Відповідач не подав суду відзив на позов, не з'явився у судове засідання та не направив свого представника. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, з огляду на таке. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, надіслання ухвал суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, ухвали суду від 14.09.2016, від 17.10.2016 надіслані за адресою відповідача, вказаною в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що є підтвердженням належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи.

За приписами п. 3.1, 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що неявка відповідача чи його представника у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, встанвлений статтею 69 ГПК України строк розгляду спору закінчується, а заяви про його продовження сторонами не подавалися.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві, посилалася на подані у справу докази, просила позов задовольнити та прийняти рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 28.10.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника у судовому засіданні, суд приходить до такого.

Приватна організація "ОСОБА_1 колективного управління авторськими та суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організацій колективного управління № 18/2011від 24.01.2011.

ОСОБА_1 здійснює управління майновими авторськими правами ТОВ "УМИГ Мьюзік" на підставі укладеного договору від 01.01.2014 № АУ003К про управління майновими авторськими правами, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 повноваження здійснювати управління майновими правами на твори, а саме: дозволяти або забороняти від його імені використання творів, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання. Згідно з пунктом 8.3 цього договору у випадку виявлення порушень прав позивача ОСОБА_1 має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав. Строк дії цього договору пролонговано на 2015 і 2016 роки на підставі укладених між цими ж сторонами додаткових угод № 2 від 31.12.2014 та № 3 від 22.12.2015.

ТОВ "УМИГ Мьюзік" на підставі вказаного Договору передало ОСОБА_1 повноваження з управління майновими авторськими правами, зокрема, на твір "Burn" (виконавець Ellie Goulding).

У свою чергу ТОВ "УМИГ Мьюзік" отримало майнові права на згаданий твір "Burn" за договором про передачу авторських і суміжних прав від 31.12.2014 № НЛВ - 138/15, укладеним ним з товариством з обмеженою відповідальністю "Національне музичне видавництво".

Відповідно до виписки із Каталогу Творів від 01.12.2015 ТОВ "Національне музичне видавництво" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" відповідно до умов вказаного договору № НЛВ-138/15 серед інших музичних творів право на використання музичного твору "Burn" у виконані Ellie Goulding.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 травня 2016 року за участю представника приватної організації "ОСОБА_1 колективного управління авторськими і суміжними правами" у приміщенні кафе - бару "Тарантела", що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. С. Смірнова, 6, в якому здійснює господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_3, був виявлений факт неправомірного використання музичного твору "Burn" у виконані Ellie Goulding.

З цього приводу працівником приватної організації "ОСОБА_1 колективного управління авторськими і суміжними правами" ОСОБА_2 складено Акт № 2/1105/2016 фіксації фактів прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, в якому зафіксовано факт неправомірного використання обєктів інтелектуальної власності.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на відеозапис за допомогою відеокамери із записом на оптичному диску, копія якого додана ним до позовної заяви, який підтверджує факт використання відповідачем у закладі харчування музичного твору іноземною мовою твору "Burn" у виконані Ellie Goulding та копію фіскального чеку від 11.05.2016 з відображенням відповідного замовлення у кафе - барі "Тарантела".

За твердженнями ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3 не має дозволів субєктів авторського права на використання вказаного музичного твору іноземною мовою, тому ОСОБА_1 в інтересах позивача просить стягнути з відповідача компенсацію в сумі 14 500 грн. за порушення авторських прав.

За змістом пункту "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", далі - Закон, при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови про виплату компенсацій.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" вказано, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде субєкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

Судом враховано, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

Частиною 2 статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Відповідно до приписів статті 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Як зазначено в пункті 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до пункту 3 статті 426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з частиною першою статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною першою статті 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В пункті 28 названої вище постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 вказано, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обовязку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий звязок між завданою шкодою та діями відповідача; відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 Цивільного кодексу України).

Суд враховує те, що акт фіксації № 2/1105/2016 від 11.05.2016 складений без участі представника відповідача, однак таке оформлення акту не суперечить приписам постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 957), якою надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

На підтвердження публічного виконання спірного музичного твору у закладі харчування ОСОБА_1 надано диск із фіксацією такого виконання, який досліджений у судовому засіданні.

Використання музичного твору без дозволу субєкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке згідно з пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що у закладі харчування - кафе "Тарантела" за адресою: м. Черкаси, вул. С.Смірнова, 6, в якому відповідач здійснює свою господарську діяльність, він використовував музичний твір іноземною мовою "Burn" у виконані Ellie Goulding без дозволу на те правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушив авторські права позивача, а отже вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації у заявленому ОСОБА_1 розмірі 14 500 грн. підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (18008, м. Черкаси, вул. Хоменка, б. 12, к. 34, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" (03124, м. Київ, вул. М.Василенка, буд.7- а, ідентифікаційний код 39040213) - 14 500 грн. (чотирнадцять тисяч пятсот гривень) компенсації за порушення майнових авторських прав.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 02.11.2016.

Суддя А.Д.Пащенко