ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 рокуСправа № 912/3057/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3057/16

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Березівка Олександрійського району Кіровоградської області

до відповідача: Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області, м. Кіровоград

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;

- Олександрійської районної державної адміністрації, м. Олександрія Кіровоградської області

- Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, смт. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області

про зобов'язання вчинити певні дії.

Представники:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 61 від 15.01.2016 р.;

від відповідача - участі не брали;

від 3-х осіб - участі не брали.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, що містить наступні вимоги:

- зобов'язати Головне управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про поновлення з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 договору оренди землі від 24.09.201р ., зареєстрованого 10.12.2010 р. в Олександрійському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 38 на строк та на умовах, встановлених зазначеним договором;

- зобов'язати Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області укласти з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 24.09.2010 р., зареєстрованого 10.12.2010 р. в Олександрійському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 38 на строк та на умовах, встановлених зазначеним договором.

У судовому засіданні 31.10.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав до суду додаткові обґрунтування підстав пред'явленого позову (а.с. 106-108).

Представники відповідача та третіх осіб участі в судовому засіданні не брали, однак належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області, Олександрійською районною державною адміністрацією та Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області ухвали суду про відкладення розгляду даної справи від 17.10.2016 р. (а.с. 103-105).

Згідно письмового відзиву на позов від 07.09.2016 р., відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання передбачають втручання суду в діяльність суб'єкта владних повноважень.

Крім того, відповідач зазначає про відсутність порушення відповідачем будь-яких прав, свобод та інтересів позивача (а.с. 79-82).

Згідно клопотання від 31.10.2016 р., що надійшло на електронну адресу господарського суду, відповідач просить здійснювати судовий розгляд справи за відсутності повноважного представника Головного управління Держгеокадастру (а.с. 110).

Згідно письмових пояснень від 01.09.2016 р. третя особа 1 - Олександрійська районна державна адміністрація просить прийняти рішення у справі на розсуд суду, а також розглянути справу без участі повноважного представника (а.с. 86).

Третя особа 2 - Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області у письмових поясненнях від 27.09.2016 р. № 887 також просить прийняти рішення у справі на розсуд суду та, у зв'язку з відсутністю коштів для забезпечення явки представника селищної ради, просить розглянути справу без участі повноважного представника третьої особи.

При цьому, третя особа 2 зазначає, що претензії до орендаря земельної ділянки зі сплати орендної плати та використання земельної ділянки у селищної ради відсутні (а.с. 96).

Враховуючи те, що брати участь в господарських засіданнях є правом, а не обов'язком учасників господарського процесу, участь представників відповідача та третіх осіб в засіданні суду обов'язковою не визнавалась, господарський суд задовольняє заявлені клопотання.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступні обставини.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 16.03.2016 р. у справі № 912/175/16 відмовлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору (а.с. 35-38).

Зазначене рішення суду залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.08.2016 р. (а.с. 39-43).

Згідно рішення господарського суду від 24.06.2016 р. у справі № 912/1865/16, залишеного без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2016 р., фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди (а.с. 44-58).

Зазначеними рішеннями встановлено наступні обставини.

24.09.2010 р. між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди (далі - Договір, а.с. 16-20), за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В оренду надається земельна ділянка загальною площею 35,00 га, в тому числі ріллі- 35,00 га.

Згідно п. 7 Договору, Договір укладено на п'ять років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 37 Договору визначено, що цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір підписано сторонами та зареєстровано в Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що вчинено запис від 10.12.2010 р. за № 38.

Актом приймання - передачі від 10.12.2010 р. підтверджується фактична передача земельної ділянки в користування Орендаря (а.с. 21).

19.10.2015 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області через центр надання адміністративних послуг Олександрійської РДА з листом-повідомленням про продовження договору оренди від 24.09.2010 р. (а.с. 25).

До листа-повідомлення позивачем, додано, зокрема, проект додаткової угоди в двох примірниках (а.с. 33), за змістом якої змінено термін дії Договору з п'яти років на сім років; а також запропоновано внести зміни до п. 8 Договору в частині визначення розміру орендної плати (а.с. 84 ).

Листом від 16.12.2015 р. № ДС-31-11-0.31-11022/22-15, відповідач повідомив позивача, що лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі не засвідчено печаткою фізичної особи-підприємця, а до вказаного листа не додано належним чином оформлений проект додаткової угоди, що є порушення ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Враховуючи викладене, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило про прийняте рішення про заперечення щодо поновлення договору оренди землі (а.с. 34). Зазначена обставина у відповідності до положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановленні рішенням суду від 16.03.2016 р., що набрало законної сили, у справі № 912/175/16, у даній справі знов не доказується.

При цьому, господарським судом з"ясовано, що позивач визначеним законом (ч. 11 ст. 33 Закону України "Про оренду землі") правом на оскарження в суді відмови, а також зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі не скористався.

Листом від 22.03.2016 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 направила Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області проект додаткової угоди до Договору про поновлення Договору на той строк і на тих же умовах (а.с. 71-72).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 27.04.2016 р. № Р-4698/0-3629/0/6-16, відповідач повідомив позивача, що для подальшого розгляду порушеного питання необхідно надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 73).

Зазначені обставини у відповідності до положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановленні рішенням суду від 24.06.2016 р., що набрало законної сили, у справі № 912/1865/16, у даній справі знов не доказуються.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Господарським судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену у абзаці 3 п. 2.6. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (зі змінами та доповненнями), згідно якої преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи, зазначені господарським судом вище, а також факти користування позивачем земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору та належного виконання Орендарем своїх зобов'язань за Договором, не підлягають доказуванню в силу вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, разом з цим, висновки суду у господарських справах № 912/175/16 та № 912/1865/16 преюдиціального значення для вирішення даного спору не мають.

Зважаючи на викладені обставини, вважаючи наявними підстави для зобов'язання відповідача вчинити дії, спрямовані на поновлення свого порушеного права, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті господарський суд врахував наступне.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Способи захисту прав та законних інтересів суб'єктів господарювання визначені також ст. 20 Господарського кодексу України.

Вирішуючи спори в галузі земельних правовідносин сторін, треба приймати до уваги, що чинним Земельним кодексом України передбачені додаткові, крім передбачених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, способи захисту прав суб'єктів господарювання. Так, спеціальною нормою, а саме ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків.

Можливо застосування інших, передбачених законом, способів, якими зокрема може бути вилучення земельної ділянки (ст. 149 Земельного кодексу України), повернення самовільно зайнятих земельних ділянок власнику (ст. 212 Земельного кодексу України).

Господарським судом враховано норму ст. 14 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї. Виконання цивільного обов'язку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Також господарським судом взято до уваги, що в основу норм Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" покладено принцип добровільності вчинення дій суб'єктами земельних правовідносин.

Відповідно до рекомендацій №R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 р. термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи змогу вибирати з кількох юридично доступних рішень те, яке буде більш прийнятним. Відтак, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що хоча дії відповідача на думку позивача і мали негативні наслідки для останнього, однак, вчинені Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області як форма реалізації відповідачем свого права.

В силу вимог ч. 11 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Однак, як встановлено судом, позивач зазначеним способом захисту порушеного права не скористався.

Обраний позивачем спосіб захисту, що полягає у зобов'язанні відповідача прийняти певне рішення, у даному випадку - про поновлення договору оренди землі на строк та на умовах, що у ньому визначені, не відповідає нормам ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України та загальному принципу добровільності вчинення дій суб'єктами земельних правовідносин.

Що ж стосується посилання позивача на ст. 33 Закону України "Про оренду землі", як правової підстави для зобов"язання відповідача прийняти рішення щодо поновлення договору оренди, господарський суд вважає, що положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі" обумовлює прийняття орендодавцем рішення саме про поновлення договору оренди виключно за умови узгодження орендодавцем та орендарем істотних умов договору.

Однак, в супереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не надано до суду належних доказів узгодження з орендодавцем запропонованих орендарем у додатковій угоді нових істотних умов (строк оренди та орендна плата), в матеріалах справи такі докази відсутні.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача в цій частині позову, а саме в частині зобов"язання відповідача у справі прийняти рішення про поновлення з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 договору оренди землі від 24.09.2010 р.

При цьому, господарським судом також взято до уваги правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену у постанові від 21.10.2010 р. № П-278/10, за якою суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

В частині іншої вимоги позивача про зобов'язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі на строк та на умовах, встановлених зазначеним договором, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

У відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Наказом Держгеокадастру України № 20 від 03.03.2015 р. затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, серед повноважень якого передбачено розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Кіровоградської області.

Відповідно до положень ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Отже, за наведеними вище нормами Орендодавцем землі, що отримана позивачем в оренду за Договором, є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Вказана зміна не є підставою для припинення дії відповідного договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі", строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Одночасно, статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено можливість поновлення договору оренди землі.

Так, за наведеною нормою по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. (ч. 2).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. (ч. 4).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. (ч. 5).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 9).

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч. 10).

Таким чином, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у частинах 1 - 5 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Як слідує з поданого позову та письмових пояснень позивача від 31.10.2016 р. (а.с. 106-108), матеріально-правовою підставою позовних вимог позивач визначив, зокрема, ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає переважне право Орендаря на поновлення Договору.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа - повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 23.03.2016 р. у справі № 6-146цс16 , від 13.04.2016 р. № 6-2027цс15.

Господарський суд вважає, що позивачем доведено звернення до відповідача з листом від 19.10.2015 р. (більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору), що здійснено позивачем в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Разом з тим, господарський суд вважає за необхідне також наголосити на правовій позиції Верховного Суду України (далі - ВСУ), що викладена у зазначених вище постановах ВСУ і полягає в тому, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту, буде порушене у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Висловлюючи свою правову позицію у постанові від 25.02.2015 р. № 6-10цс/15, Верховний Суд України зазначив, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що переважне право орендаря (перевага перед іншою особою) на поновлення договору може бути реалізоване у випадку, коли земля знов передана в оренду. Тобто поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами-претендентами на право оренди цієї ділянки.

Однак, позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України, не надано до суду належних доказів того, що земельна ділянка, якою продовжує користуватися Орендар на підставі Договору й після закінчення його дії передана в оренду іншій особі (особам).

Надана позивачем до суду довідка Приютівської селищної ради від 31.10.2016 р. № 1054, згідно якої третя особа повідомляє позивача про те, що до селищної ради надійшли клопотання від 07.10.2016 р. в кількості 10 штук щодо можливості надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або користування громадянам (а.с. 109) до уваги не приймається з огляду на те, що по-перше, зазначена інформація свідчить лише про намір третіх осіб отримати земельну ділянку у власність або в користування, а отже не підтверджує факту укладення договору оренди з третьою особою, зокрема, на таких самих умовах, що були запропоновані позивачем. По-друге, зазначені в інформації звернення до селищної ради направлені лише 07.10.2016 р., тобто фактично вже після звернення позивача до суду з даним позовом (15.08.2016 р.), а отже дана обставина взагалі не може бути покладена в основу пред"явленого у справі до суду позову.

Позивач, в супереч вимог ст.ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України не довів належними доказами порушення його права, зокрема, обумовленого ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" переважного права на оренду землі, з метою захисту якого він звернувся до суду з даним позовом.

Безпідставним вважає господарський суд посилання позивача в позові, як на правову підставу пред"явлених ним вимог, на положення ст. ст 187, 188 ГК України, з огляду на те, що вказані норми стосуються передоговірних спорів, а також підстав зміни (розірвання) договорів, а отже не пов"язано з предметом позову у даній справі.

Також безпідствним вважає господарський суд й посилання позивача в позові на ст. 179, 181 ГК України, з огляду на те, що зміст ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не містить положень щодо обов"язковості укладення договору.

Зважаючи на викладене, вимога позивача про зобов'язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду про поновлення договору оренди є безпідставною.

З огляду на зазначене вище господарський суд дійшов висновку про безпідставність обох вимог позивача.

Таким чином, господарський суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача у справі.

На підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 31.10.2016 р. оголошувалась перерва до 14 год. 00 хв.

Керуючись ст.ст. 33-34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Копію рішення направити

позивачу за адресою: АДРЕСА_1;

відповідачу за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26;

третій особі 1(Олександрійській РДА) за адресою: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 132;

третій особі 2 (Приютівській селищній раді) за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Шкільна, 4.

Повне рішення складено 04.11.2016 року.

Суддя Л.С. Вавренюк