КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р. Справа№ 910/12270/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Неведрова Н.В. - представник, дов. № 18-2/3-04/185-16 від 29.04.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016

у справі № 910/12270/16 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця"

про стягнення стягнення 5 702,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" з позовом до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" про стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 5 702,76 грн.

Рішенням від 06.09.2016 господарський суд міста Києва в задоволенні позову відмовив повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ПрАТ „ММК ім.Ілліча" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення, пропущеного з поважних причин, строку та з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі № 910/12270/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 відновлено Приватному акціонерному товариству „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" строк на апеляційне оскарження рішення; апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі № 910/12270/16 прийнято до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 03.11.2016 у судовому засіданні за участю представників сторін.

26.10.2016 від позивача через відділ канцелярії надійшло клопотання про залучення до справи доданих доказів, а саме: копії додаткових пояснень ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» № 2022151 від 16.05.2016, договору № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015, копію постанови від 04.08.2016.

Апеляційний господарський суд, розглянувши клопотання позивача про залучення до матеріалів справи доказів, а саме: копії додаткових пояснень ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» № 2022151 від 16.05.2016, договору № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015, зазначає, що перелічені документи є наявними у матеріалах справи № 910/12270/16 (а.с. 41, 48-50) та були подані до господарського суду першої інстанції.

Також у зазначеному клопотанні позивач просить судове засідання провести без участі представника позивача у зв'язку з географічною віддаленістю.

Розглянувши клопотання позивача, в частині проведення судового засідання без участі представника позивача, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення.

В судове засідання 03.11.2016 повноважний представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважного представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті. Повноважний представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі № 910/12270/16 має бути скасовано та задоволені позовні вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 31.12.2015 між позивачем, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг», як постачальником, було укладено договір поставки № МДМ-13.50-15-1672/1997 на поставку коксової продукції.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійних комбінат імені Ілліча», змінило тип акціонерного товариства та є Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод», як вантажовідправником, зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці за накладною № 51593093 від 29.01.2016 було відправлено вагон № 52229903 з вантажем «кокс доменний». Вантажоодержувачем за вказаною накладною є позивач.

Відповідно до ч. 5 ст. 306 ГК України загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічну норму містить ст. 908 ЦК України.

Згідно із ст. 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Статтею 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року (далі - Статут), встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; порядок складання комерційних актів встановлюється Правилами.

Пунктами 1, 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, складаються комерційні акти та акти загальної форми; комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Вагон № 52229903 був виданий позивачу зі складанням комерційного акту БН № 724680/47 від 30.01.2016 відповідно до статті 52 Статуту, в якому зафіксовано недостачу вантажу в кількості 2 300 кг. В технічному відношенні вагон прибув справний, течі вантажу немає, маркування порушене.

Вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку-фактури № 90683998 від 29.01.2016 та сертифікату якості на партію № 20292 з урахуванням норми недостачі вантажу 2% склала суму у розмірі 5 702,76 грн.

Спір у даній справі виник внаслідок порушення правил перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення зі складанням відповідного комерційного акту та стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Даних опису стану перевізного засобу та опису навантаження, наведених у комерційному акті БН № 724680/47 від 30.01.2016 достатньо для того, щоб зробити висновок про наявність ознак доступу до вантажу на шляху проходження, зокрема, у комерційному акті зазначено про стан захисного маркування - порушене.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт недостачі вантажу у вищевказаній кількості підтверджений матеріалами справи, а розрахунок суми збитків, наведений позивачем в позовній заяві, відповідає нормам чинного законодавства та матеріалам справи.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором перевезення належним чином, оскільки збереження вантажу забезпечено не було, тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 5 702,76 грн. є правомірною, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Апеляційний господарський суд не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що Державне підприємство «Донецька залізниця», залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» не передавало, що відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися, самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність та має нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі та про те, що відповідач не став правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства «Донецька залізниця»), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, а суду не надано належних та допустимих доказів переходу прав і обов'язків від Державного підприємства «Донецька залізниця» до відповідача, у зв'язку із чим відмовлено у задоволенні позову, враховуючи викладене та наступне.

Так, за змістом статті 104 ЦК України та статті 19 Закону України "Про господарські товариства" реорганізація юридичної особи, як, зокрема, злиття - є формою припинення товариства, яке має наслідком правонаступництво новоутвореною юридичною особою прав та обов'язків першого.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що у разі злиття, без виключень, переходять усі права та обов'язки юридичної особи, що припиняються у такий спосіб, до її правонаступника, новоутвореного підприємства.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва.

Також суттєве значення мають фактично здійсненні організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного акту чи балансу тощо (у випадку злиття).

Отже у вирішенні питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права).

Згідно із ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено у постанові Вищого господарського суду України від 04.08.2016 у справі № 905/1021/16, згідно з пунктами 1, 2 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", останнє утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які організовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". В означеному додатку до таких підприємств віднесено Державне підприємство "Донецька залізниця". Згідно з частиною 2 пункту 2 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, враховуючи додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у тому числі Державного підприємства "Донецька залізниця".

Також дані відомості підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, згідно з яким державна реєстрація новоутвореної юридичної особи проведена 21.10.2015 (а.с. 19-22).

Відповідно до передавального акту від 05.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, останній у складі голови та членів комісії з утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у тому числі голови комісії з реорганізації Державного підприємства "Донецька залізниця", керуючись статтею 107 Цивільного кодексу України підтверджують вартість і склад активів та зобов'язань Державного підприємства "Донецька залізниця". При цьому у акті визначено, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення антитерористичної операції не включається до зведених актів інвентаризації, а відображено в балансі і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604, а саме перелік їх наведено у балансі (звіт про фінансові результати).

Як вже зазначалось, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, 21.10.2015 вчинено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з внесенням запису про дані юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, до яких віднесено, зокрема, Державне підприємство "Донецька залізниця".

Доказів скасування або оспорювання даного запису відповідачем надано не було та із матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, висновок господарського суду першої інстанції про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є неналежним відповідачем по справі, визнається колегією суддів неправомірним.

Апеляційний господарський суд не бере до уваги посилання у рішенні господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі № 910/12270/16 на постанови Вищого господарського суду України від 15.12.2015 у справі № 34/16, від 23.02.2016 у справі № 905/2470/15, оскільки позивачем матеріалами справи, зокрема, передавальним актом від 05.08.2015, затвердженим Міністром інфраструктури України 18.08.2015, доведено, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення антитерористичної операції не включається до зведених актів інвентаризації, а відображено в балансі і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі № 910/12270/16 скасуванню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду переглянула спір відповідно до ст. 101 ГПК України і дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення у справі про задоволення позову, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, при задоволенні позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі № 910/12270/16 скасувати повністю і прийняти нове рішення.

3. Позов Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код 00191129) 5 702,76 грн. суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код 00191129) 1 515,80 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

6. Справу № 910/12270/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім