РІШЕННЯ

24 жовтня 2016 року Справа № 913/939/16

Провадження №26н/913/939/16

За позовом першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави

до відповідача 1 - Cтанично-Луганська районна державна адміністрація смт. Станиця Луганська Луганської області

до відповідача 2 приватне акціонерне товариство сільськогосподарська виробнича фірма Агротон м. Луганськ

про визнання недійсними розпорядження, договору оренди земельної ділянки та її повернення

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від органу прокуратури: ОСОБА_1, прокурор відділу прокуратури на підставі посвідчення №028256 від 15.08.2014;

від позивача: не прибув;

від відповідача 1: не прибув;

від відповідача 2 : не прибув.

В судовому засіданні 24.10.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.08.2016 перший заступник керівника Луганської місцевої прокуратури №2 звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Cтанично-Луганської районної державної адміністрація та приватного акціонерного товариства сільськогосподарська виробнича фірма Агротон про визнання недійсними розпорядження, договору оренди земельної ділянки та її повернення.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.08.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 12.09.2016, ухвалою від 12.09.2016 відкладено на 28.09.2016, ухвалою від 28.09.2016 відкладено на 03.10.2016, ухвалою від 03.10.2016 відкладено на 11.10.2016, ухвалою від 11.10.2016 відкладено на 24.10.2016.

15.09.2016 від керівника Луганської місцевої прокуратури №2 через канцелярію господарського суду Луганської області надійшов лист, в якому повідомляється, що відзиви від відповідача 1 та відповідача 2 не надходили у звязку з чим надати письмові пояснення на відзив не має можливості. Також, прокурор надає оригінал платіжного доручення №650 від 19.08.2016.

22.09.2016 відповідач 1 через канцелярію господарського суду Луганської області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що при укладенні договору, що оспорюється, райдержадміністрацією розраховано орендну плату, виходячи з грошової оцінки сільськогосподарських угідь господарств Станично-Луганського району Луганської області, проведеної та затвердженої у 1995 році з застосуванням відповідних коефіцієнтів індексації. Райдержадміністрацією повідомлення про результати проведеного розподілу земельних ділянок, власникам земельних часток (паїв) чи їх спадкоємцям, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок за договорами оренди земельних ділянок з числа незапитаних (нерозподілених) земельних часток (паїв), не спрямовувались, оскільки договори укладались лише щодо земель, на які громадянами не оформлювались державні акти на право власності на земельну ділянку (згідно довідки, наданої Широківською сільською радою). Відповідно про оформлення громадянами державних актів на право приватної власності на землю райдержадміністрації відомо не було. Також, відповідач 1 зазначає, що на час прийняття розпорядження та укладення договору, на підставі інформації, отриманої від Широківської сільської ради, вважала, що власники цих земельних ділянок, на час укладення договорів невідомі, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) не є документом, що підтверджує право власності на конкретну, визначену на місцевості, земельну ділянку, а є лише підтвердженням права громадянина на отримання земельної ділянки. Таким чином, райдержадміністрацією не визнаються доводи позивача щодо відсутності нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданих в оренду.

27.09.2016 відповідач 2 через канцелярію господарського суду Луганської області подав клопотання про відкладення розгляду справи.

28.09.2016 від першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2 через канцелярію господарського суду Луганської області надійшли пояснення на відзив відповідача 1, в якому зазначено, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а розпорядження та договір у цій частині суперечать приписам чинного законодавства. Посилання на грошову оцінку ріллі господарств Станично-Луганського району затверджену рішенням виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 13.06.1995 №175 є помилковим та не може бути використано для розрахунок орендної плати за використання земельних ділянок, оскільки порядок її обчислення є відмінним від нормативно грошової оцінки земель. Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення регулюється наказом Державного комітету України по земельних ресурсах Міністерства аграрної політики України Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України Української академії аграрних наук від 27.01.2006 №18/15/21/11, тому посилання відповідача на норми постанови Кабінету міністрів України від 23.03.1995 є хибними. Також, в поясненнях зазначено, що грошову оцінку ріллі господарств Станично- Луганського району затверджену рішенням виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 13.06.1995 року №175 здійснено в карбованцях. Відповідно до Указу президента України від 25.08.1996 №762/96 Про грошову реформу в Україні органам виконавчої влади, юридичним особам та іншим субєктам господарювання всіх форм власності відповідно до встановленого курсу обміну українського карбованця на гривню необхідно було провести до 02.09.1996 перерахування у гривні цін, тарифів, вартості майна, укладених угод та інше, проте таке перерахування грошової оцінки ріллі господарств Станично- Луганського району затвердженої рішенням виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 13.06.1995 року №175 не здійснювалось. У звязку з чим, грошова оцінка ріллі господарств Станично-Луганського району затверджена рішенням виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 13.06.1995 року №175 проведена в карбованця та за іншим (відміннім від нормативної грошової оцінки земель) порядком не може бути використана для встановлення розміру орендної плати за землю. Також, зазначено, що обовязком відповідача згідно ст.13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) є повідомлення про результати проведеного розподілу земельних ділянок, власникам земельних часток (паїв) чи їх спадкоємцям, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок за договорами оренди земельних ділянок з числа незапитаних (нерозподілених) земельних часток (паїв). Правовий статус незапитаних (нерозподілених) земельних часток (паїв) не передбачає, що на вказані земельні ділянки наявні державні акти на право власності, а тільки передбачає право, яке закріплене відповідним сертифікатом.

03.10.2016 відповідач 2 на адресу електронної пошти господарського суду Луганської області надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 18.03.2016 ПАТ сільськогосподарська виробнича фірма Агротон було отримано довідку від Широківської сільської ради № 263 проте що, паї №№ 172, 171. 194. 132, 241, 198, 199, 135, 289, 90, 75, 193, 166, 242, 61, 142, 216, 252 на загальну площу 146,77 га. відносяться до складу нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв). 17.05.2016 Станично-Луганська районна державна адміністрація прийняла розпорядження щодо передачі ПАТ сільськогосподарська виробнича фірма Агротон в оренду незапитаних земельних часток (паїв). На підставі розпорядження від 17.05.2016 №130 між Станично-Луганською районною державною адміністрацією та ПАТ сільськогосподарська виробнича фірма Агротон було укладено договір оренди земельних часток (паїв) від 17.05.2016 №16. Згідно укладеного договору оренди земельних часток (паїв) в оренду передано 18 земельних часток (паїв) на загальну площу 146,77 га., а до позовної заяви додано лише 13 копій державних актів на право приватної власності на землю. Також, відповідач 2 зазначає, що форма державного акту на право приватної власності на землю не передбачає привязку меж земельної ділянки до місцевості, а тому унеможливлює ідентифікувати та достовірно визначити місце розташування земельної ділянки тільки за копією державного акта на право приватної власності на землю. Відповідач 2 посилаючись на ст.5 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) зазначає, що оскільки рада володіє достатньою інформацію стосовно чи відносяться або не відносяться земельні частки (паї) до складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) ПАТ сільськогосподарська виробнича фірма Агротон вважає за необхідне замінити неналежного відповідача, а саме ПАТ сільськогосподарська виробнича фірма Агротон на належного - Широківську сільську раду Станично-Луганського району Луганської області, а ПАТ сільськогосподарська виробнича фірма Агротон залучити до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання про заміну відповідача 2 на Широківську сільську раду Станично-Лугнаського району Луганської області, з огляду на те, що процесуальний статус відповідача полягає в тому, що саме зазначена особа на думку позивача вчинила дії які призвели до порушення прав, та за захистом яких позивач звернувся до суду. Оскільки спірний договір укладено саме між відповідачем 2 та відповідачем 1, а Широківська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області не є стороною спірного договору, вимога про заміну відповідача є необґрунтованою, не доведеною належними та допустимими доказами.

11.10.2016 відповідач 2 через канцелярію господарського суду Луганської області подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд звернути увагу на те, що позивач не підтверджує свої позовні вимоги на земельні частки (паї) державними актами, а саме: №№198, 199, 289, 90,193. Також, відповідач 2 зазначає, що підставою для звернення до Станично-Луганської районної адміністрації щодо отримання в оренду нерозподілених (незапитаних земельних часток (паїв)) була довідка Широківської сільської ради №263 від 18.03.2016.

20.10.2016 перший заступник керівника Луганської місцевої прокуратури №2 через канцелярію господарського суду Луганської області подав додаткові пояснення, посилаючись на ст.. 19 Конституції України, п. "г" ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст. 21 ЦК України, ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 N720/95, постанову КМУ від 04.02.2004 N 122, та ст.. 13 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", зазначає, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) перебувають у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а відтак надання таких ділянок у користування здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень та до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. Власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Повідомлення власників земельних часток (паїв) про розподіл таких земельних ділянок Санично-Луганською районною державною адміністрацією не здійснювалось. Також, прокурор зазначає, що дозвіл Станично-Луганської районної державної адміністрації на виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що були передані в оренду ПАТ СВФ «Агротон» відсутній, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) не виготовлялась. Стосовно визнання недійсним спірного договору оренди прокурор зазначає, що договір не містить плану або схеми земельних ділянок, які є невід'ємною частиною договору оренди землі, що в свою чергу не дає можливості ідентифікувати об'єкт оренди, визначений у спірному договорі. Прокурор вважає, що договір оренди земельної ділянки було укладено на підставі розпорядження, яке не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним, відповідно до приписів частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2016 у справі №920/945/15.

24.10.2016 в судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

Стосовно правомірності звернення з даним позовом до суду першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Абзац третій частини першої та частина третя ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначають, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Листами №1442 вих.-16 від 11.08.2016 та №1373 вих. -16 від 03.08.2016 керівник Луганської місцевої прокуратури №2 повідомив голову Станично-Луганської районної державної прокуратури про те, що ведеться підготовка документів для здійснення представництва інтересів громадян і держави в суді. З цією метою вивчається стан дотримання бюджетного законодавства, земельного законодавства, на території Станично- Луганського району, зокрема в частині відповідності договорів оренди земєльних ділянок державної та комунальної власності вимогам Податкового кодексу України щодо розміру орендної плати, яка не може бути меншою 3% від нормативної грошової оцінки на рік.

Листом №1372 вих.-16 від 03.08.2016 керівник Луганської місцевої прокуратури №2 повідомив начальника відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районні про те, що ведеться підготовка документів для здійснення представництва інтересів громадян і держави в суді. З цією метою вивчається стан дотримання бюджетного законодавства на території Станично-Луганського району.

Враховуючи викладене, суд вважає, що перший заступник керівника Луганської місцевої прокуратури №2 правомірно, згідно діючого законодавства звернувся до суду з даною позовною заявою для захисту інтересів держави.

17.05.2016 Розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації №130 передано в оренду ПАТ СВФ Агротон ріллі площею 146,77 гектарів, номера паїв згідно схеми розподілу земель СЗАТ «Козачий»: №172 - 8,75 га, №171 - 8,97 га, №194 - 8,59 га, №132 - 8,75 га, №241 - 9,81 га, №198 - 9,80 га, №199 - 10,35 га, №135 - 3,85 га, №289 - 4,13 га, №90 - 7,40 га, №75 - 8,57 га, №193 - 8,58 га, №166 - 7,44 га, №242 - 7,95 га, №61 - 7,83 га, №142 - 7,49 га, №216 - 9,98 га, №252 - 8,53 га із складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) реформованого СЗАТ «Козачий» Щироківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту отримання їх власниками свідоцтва про право власності на земельні ділянки, але не більше ніж на 10 (десять) років. Встановлено орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнту індексації на поточний рік.

На підставі вищезазначеного розпорядження 17.05.2015 між відповідачем 1 - Станично-Луганською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та відповідачем 2 - приватним акціонерним товариством сільськогосподарською виробничою фірмою «Агротон» , як орендарем, укладено договір оренди земельних часток (паїв) №16. Умовами договору сторони погодили, що орендодавець передає, а орендар приймає в оренду незапитані земельні частки (паї) - рілля, № № 172,171,194, 132, 241, 198, 199, 135, 289, 90, 75, 193, 166, 242, 61, 142, 216, 252 загальною площею 146,77 умовні кадастрові гектари із складу земель реформованого СЗАТ «Козачий» Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, вартістю 4443032,30 грн (з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель и 16 рік 4,796 та коефіцієнту 1,756, який застосовується згідно змін, внесених до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 №1185) (п.1.1.). Земельні частки (паї) передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.2.1.). За користування вказаними в договорі незапитаними земельними частками орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації на поточний рік, що становить 133290,97 грн п.2.2.). Договір укладено сторонами на строк до моменту отримання їх власниками свідоцтва про право власності на земельні ділянки але не більше ніж на 10 років. Початок дії договору 17 травня 2016 року, закінчення 17 травня 2026 року (п.2.3.). Передача земельних часток (паїв) орендарю здійснюється в тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання передачі (п.2.4.).

Додатками до договору, які є його невідємними частинами, є, зокрема, акт прийому передачі земельних часток (паїв) та розрахунок орендної плати.

17 травня 2016 згідно з актом приймання передачі земельних часток (паїв) відповідач 1 передав, а відповідач 2 прийняв незапитані земельні частки (паї) ріллі № № 172,171,194, 132, 241, 198, 199, 135, 289, 90, 75, 193, 166, 242, 61, 142, 216, 252 загальною площею 146,77 умовні кадастрові гектари із складу земель реформованого СЗАТ «Козачий» Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, вартістю 4443032,30 грн (з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель и 16 рік 4,796 та коефіцієнту 1,756, який застосовується згідно змін, внесених до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 № 1185).

Відповідно до листа Станично-Луганської районної державної адміністрації №3476 від 04.08.2016 райдержадміністрацією розраховано орендну плату, виходячи з грошової оцінки сільськогосподарських угідь господарств Станично-Луганського району Луганської області, проведеної та затвердженої у 1995 році з застосуванням відповідних коефіцієнтів індексації. Витяги щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які передавались в оренду у райдержадміністрації відсутні, оскільки, згідно наявної інформації, відповідна технічна документація не виготовлялась.

Відповідно до листа Станично-Луганської районної державної адміністрації №3857 від 12.08.2016 райдержадміністрацією повідомлення про результати проведеного розподілу земельних ділянок, власникам земельних часток (паїв) чи їх спадкоємцям, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок за договорами оренди земельних ділянок з числа незапитаних (нерозподілених) земельних часток (паїв), не спрямовувались, оскільки договора укладались лише щодо земель, на які громадянами не оформлювались державні акти на право власності на земельну ділянку (згідно довідок, наданих відповідними сільськими радами). Враховуючи викладене, вважаємо, що власники цих земельних ділянок, на час укладення договорів невідомі, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) не є документом, що підтверджує право власності на конкретну, визначену на місцевості, земельну ділянку, а є лише підтвердженням права громадянина на отримання земельної ділянки.

Відповідно до листа відділу держгеокадастру у Станично-Луганському районі №769 від 04.08.2016 витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок надати неможливо, у звязку з відсутністю відомостей про виготовлення технічної документації з нормативної-грошової оцінки земельних ділянок. Вартість 1 га ріллі СЗАТ «Козачий» - 3594,5 грн, середня вартість 1 га по Луганський області становить 3148,9 грн.

Відповідно до листа відділу держгеокадастру у Станично-Луганському районі №779 від 10.08.2016 земельні частки (паї) передані в оренду згідно договору №16 від 17 травня 2016 укладеного на підставі розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 №130, видані державні акти на право приватної власності на землю по наступним земельним ділянкам:

- ділянка №171 - державний акт І-ЛГ №084217;

- ділянка №216 - державний акт III-ЛГ №009937;

- ділянка №135 - державний акт І-ЛГ №084144;

- ділянка №61 - державний акт І-ЛГ №084071;

- ділянка №241 - державний акт III-ЛГ №009945;

- ділянка №75 - державний акт І-ЛГ №084085;

- ділянка №242 - державний акт III-ЛГ №009946;

- ділянка №198 - державний акт III-ЛГ №009977;

- ділянка №172 - державний акт І-ЛГ №084218;

- ділянка №252 - державний акт III-ЛГ №009956;

- ділянка №166 - державний акт І-ЛГ №084213;

- ділянка № 142 - державний акт І-ЛГ №084151;

- ділянка №132 - державний акт І-ЛГ №084141;

- ділянка №194 - державний акт ІУ-ЛГ №072407.

У звязку з проведенням на території району активної фази АТО документація відділу збереглась не в повному обсязі, у звязку з чим надати відомості по договорах договору №1 від 17 лютого 2016 укладеному на підставі розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 27 лютого 2016 року №199 та договору б/н від 28 липня 2015 укладеному на підставі розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 11 червня 2015 не представляється можливим.

В матеріалах справи наявні копії державних актів, а саме: І-ЛГ №084217; III-ЛГ №009937; І-ЛГ №084144; І-ЛГ №084071; III-ЛГ №009945; І-ЛГ №084085; III-ЛГ №009946; І-ЛГ №084218; III-ЛГ №009956; І-ЛГ №084213; І-ЛГ №084151; І-ЛГ №084141; ІУ-ЛГ №072407.

Згідно Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 №11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними правовідносини, пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про іпотеку", "Про страхування", "Про банки і банківську діяльність", "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства.

Відповідно до п.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з пунктом 2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 р. №11 визначено, що частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє. При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

Згідно ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст .3 закону України «про оренду землі», об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

В Указі Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 р. зазначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані в колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (КСП).

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) в колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості).

Так, згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до статті 124 земельного кодексу України, ч. 1. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

2. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

3. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

4. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Відповідно до п.17 розділу Х перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності; визначення розміру державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом; визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва; розробки показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель; відчуження земельних ділянок площею понад 50 гектарів, що належать до державної або комунальної власності, для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд. Експертна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: відчуження та страхування земельних ділянок, що належать до державної або комунальної власності, крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої цієї статті; застави земельної ділянки відповідно до закону; визначення інвестиційного вкладу в реалізацію інвестиційного проекту на земельні поліпшення; визначення вартості земельних ділянок, що належать до державної або комунальної власності, у разі якщо вони вносяться до статутного фонду господарського товариства; визначення вартості земельних ділянок при реорганізації, банкрутстві або ліквідації господарського товариства (підприємства) з державною часткою чи часткою комунального майна, яке є власником земельної ділянки; виділення або визначення частки держави чи територіальної громади у складі земельних ділянок, що перебувають у спільній власності; відображення вартості земельних ділянок та права користування земельними ділянками у бухгалтерському обліку відповідно до законодавства України; визначення збитків власникам або землекористувачам у випадках, встановлених законом або договором; рішення суду. У всіх інших випадках грошова оцінка земельних ділянок може проводитися за згодою сторін та у випадках, визначених цим та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 18 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм

власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок

сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що розпорядженням Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 №130, передані в оренду земельні ділянки на які видані державні акти на право приватної власності на землю, а саме: - ділянка №171 - державний акт І-ЛГ №084217; - ділянка №216 - державний акт III-ЛГ №009937; - ділянка №135 - державний акт І-ЛГ №084144; - ділянка №61 - державний акт І-ЛГ №084071; - ділянка №241 - державний акт III-ЛГ №009945; - ділянка №75 - державний акт І-ЛГ №084085; - ділянка №242 - державний акт III-ЛГ №009946; - ділянка №198 - державний акт III-ЛГ №009977; - ділянка №172 - державний акт І-ЛГ №084218; - ділянка №252 - державний акт III-ЛГ №009956; - ділянка №166 - державний акт І-ЛГ №084213; - ділянка № 142 - державний акт І-ЛГ №084151; - ділянка №132 - державний акт І-ЛГ №084141; - ділянка №194 - державний акт ІУ-ЛГ №072407. За таких обставин суд дійшов висновку, що районною адміністрацією, було порушено вимоги статті 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», адже нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки можуть передаватись в оренду районною державною адміністрацією, лише до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

Таким чином, оскільки розпорядження Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 №130 суперечить статті 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», вимога прокурора про визнання недійсним зазначеного розпорядження, є законною обґрунтованою доведеною належними та допустимими доказами, та такою що підлягає задоволенню.

Крім того, пунктом 2 розпорядження Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 №130 встановлено орендну плату, у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки, а відповідно до листа відповіді № 769 від 04.08.2016 відділу держгеокадастру у Станично-Луганському районі документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок надати неможливо, у звязку з відсутністю відомостей про виготовлення технічної документації з нормативної-грошової оцінки земельних ділянок.

Судом встановлено, що орендна плата розрахована на підставі грошової оцінки затвердженою рішенням виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 13.06.1995 року № 175, що суперечить приписам статтям 288, 289.1, 289 Податкового кодексу України.

За своєю природою нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки не є землями державної чи комунальної власності, адже наявність у фізичних осіб сертифікатів на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

З іншого боку, Станично-Луганська районна державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади, який здійснюючі свої повноваження повинен чітко дотримуватись норм чинного законодавства, в порядку та спосіб визначений законом.

Обовязок зі сплати орендної плати є нормативно регульованим і не може визначатися змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням. (правова позиція судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-824цс16 від 11 травня 2016).

Враховуючи відсутність нормативно-грошової оцінки, та враховуючи те, що підставою для укладення договору оренди земельних часток (паїв) № 16 від 17 травня 2016 , було розпорядження Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 №130, яке визнано судом недійсним, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про визнання договору недійсним та зобовязання повернути земельні ділянки передані по спірному договору є законними обґрунтованими доведеними належними та допустимими доказами, та такими що підлягає задоволенню.

Судовий збір покладається на відповідача 1 в розмірі 2067,00 грн, на відповідача 2 в розмірі 2067,00 грн, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 року №130 «Про передачу в оренду незапитаних земельних часток (паїв) приватному акціонерному товариству сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон»».

3. Визнати недійсним договір оренди земельних часток (паїв) №16 від 17.05.2016, який зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Широківської міської ради за №16.

4. Зобовязати приватне акціонерне товариство сільськогосподарська виробнича фірма Агротон повернути Станично-Луганській районній державній адміністрації земельні ділянки №№ 172,171,194, 132, 241, 198, 199, 135, 289, 90, 75, 193, 166, 242, 61, 142, 216, 252 загальною площею 146,77, передані згідно договору оренди земельних часток (паїв) №16 від 17.05.2016, який зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Широківської міської ради за №16.

5. Стягнути з приватного акціонерного товариства сільськогосподарська виробнича фірма Агротон (, місцезнаходження: 91045АДРЕСА_1 років оборони Луганська, буд.9) на користь прокуратури Луганської області (, місцезнаходження: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, буд. 27, р/р 0839, банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172) судовий збір в сумі 2067 (дві тисячі шістдесят сім) грн 00 коп.

6. Стягнути з Cтанично-Луганська районної державної адміністрація (, місцезнаходження: 93600, Луганська область, Cтанично-Луганський район смт. Cтаниця Луганська, вул. Центральна, буд.25) на користь прокуратури Луганської області (, місцезнаходження: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, буд. 27, р/р 0839, банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172) судовий збір в сумі 2067 (дві тисячі шістдесят сім) грн 00 коп.

7. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2016.

Суддя С.В. Масловський