ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016р. Справа№ 914/2187/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства Дрогобичтеплоенерго Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич Львівської області

про стягнення 2 233 485, 84 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Гринчишин О.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник

від відповідача: ОСОБА_2 представник

Зміст ст.22 ГПК України представникам сторін розяснено.

Розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Дрогобичтеплоенерго Дрогобицької міської ради про стягнення 2 233 485, 84 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.08.2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 12.09.2016 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 17.10.2016 р. строк розгляду справи, визначений ч.3 ст.69 ГПК України, продовжено на 15 днів.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, письмових та усних поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, письмових та усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі - позивач) звернулося з позовом до Комунального підприємства Дрогобичтеплоенерго Дрогобицької міської ради (надалі - відповідач) про стягнення 2 233 485, 84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що між сторонами у справі 28.12.2012 року було укладено договір № 13/2937-БО-21 купівлі -продажу природного газу (надалі - договір), за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природній газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природній газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, а відповідач (покупець) зобовязувався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору, зокрема виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Згідно п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року газ в обсязі до 7 100 тис. куб.м. Ціна (граничний рівень ціни) на природний газ та послуги з його транспортування встановлювалися Національною комісією регулювання електроенергетики України (п. 5.1. договору).

На виконання умов договору позивач поставив протягом січня-квітня 2013 року та жовтня-грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 3 010,561 тис. куб. м. на загальну суму 13 953 531,83 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- від 22.01.2014 р. за січень 2013 р. на суму 2 947 322,00 грн;

- від 22.01.2014 р. за лютий 2013 р. на суму 2 440 647,21 грн;

- від 22.01.2014 р. за березень 2013 р. на суму 2 641 274,36 грн;

- від 22.01.2014 р. за квітень 2013 р. на суму 852 528,96 грн;

- від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 р. на суму 681 393,00 грн;

- від 30.11.2013 р. за листопад 2013 р. на суму 1 727 574,62 грн;

- від 31.12.2013 р. за грудень 2013 р. на суму 2 662 791,68 грн.

Сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

Відповідач умов договору в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу не виконав, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 р. у справі №914/3840/14 (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2015р.) позов задоволено частково, стягнуто з КП "Дрогобичтеплоенерго" на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" 3 171 754,66 грн основного боргу, 187 290,81 грн пені, 383 137,41 грн інфляційних нарахувань, 81 158,22 грн 3 % річних та 73 080,00 грн судового збору. Задоволено клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення суми неустойки до 50%.

Зважаючи що сплата заборгованості, незважаючи на судове рішення, не була проведена вчасно, позивач посилаючись на інформаційний лист ВГСУ від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 та ст. 599 ЦК України провів донарахування суми боргу за період з 01.08.2014 р. по 15.12.2015 р. з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 2 102 818, 93 грн, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 130 666, 91 грн.

Відповідач позовні вимоги заперечив з огляду на договір від 03.12.2015 р. № 169/375-в про організацію взаєморозрахунків, що був укладений між Територіальним органом Казначейства в Львівській області (сторона перша), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона друга), Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона третя), Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (сторона четверта), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона пята), ПАТ «Укргазвидобування» (сторона остання) (надалі договір № 169/375-в).

Предметом даного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п. 16 ст. 14 та ст. 32 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 р.» відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення га постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водоносі водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

Пунктами 7, 10 договору № 169/375-в сторони визначили, що сторона четверта (відповідач) перераховує на рахунок сторони пятої (позивача) кошти в сумі 1 341 053,18 грн. у т.ч. ПДВ 223 508,86 грн для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2013 року згідно з договором від 28.12.2012 року № 13/2937-БО-21 з таким додатковим зазначенням у графі "призначення платежу": «субвенція із загального фонду держбюджету відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 № 375», а також дату і номер договору.

Відповідач наголошує, що внаслідок підписання договору № 169/375-в, сторони змінили порядок і строк виконання основного договору № 13/2936-ТЕ-21, що виключає підстави застосування положень ч. 2 ст. 625 ГПК України та нарахування пені, передбаченої основним договором. Як стверджує представник відповідача, для застосування такої міри відповідальності як стягнення штрафних санкцій необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, втім, враховуючи, що вказані договори виконані належним чином, підстави для нарахування і стягнення санкцій відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з таких мотивів.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 28.12.2012 року між сторонами у справі було укладено договір № 13/2937-БО-21 купівлі - продажу природного газу, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природній газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природній газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а відповідач (покупець) зобовязувався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивач поставив протягом січня-квітня 2013 року та жовтня-грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 3 010,561 тис. куб. м. на загальну суму 13 953 531, 83 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- від 22.01.2014 р. за січень 2013 р. на суму 2 947 322,00 грн;

- від 22.01.2014 р. за лютий 2013 р. на суму 2 440 647,21 грн;

- від 22.01.2014 р. за березень 2013 р. на суму 2 641 274,36 грн;

- від 22.01.2014 р. за квітень 2013 р. на суму 852 528,96 грн;

- від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 р. на суму 681 393,00 грн;

- від 30.11.2013 р. за листопад 2013 р. на суму 1 727 574,62 грн;

- від 31.12.2013 р. за грудень 2013 р. на суму 2 662 791,68 грн.

Сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

Як встановлено судом, зважаючи на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо оплати за придбаний газ, позивач звертався в Господарський суд Львівської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором за спожитий відповідачем газ протягом січня квітня 2013 року та жовтня грудня 2013 року, штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат нарахованих до 31.07.2014 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 р. (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2015 р.) позов задоволено частково, стягнуто з КП "Дрогобичтеплоенерго" на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" 3 171 754,66 грн основного боргу за договором від 28.12.2012 року № 13/2937-БО-21 купівлі - продажу природного газу, 187 290,81 грн пені, 383 137,41 грн інфляційних нарахувань, 81 158,22 грн 3 % річних та 73 080,00 грн судового збору. Задоволено клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення суми неустойки до 50%.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, основна сума боргу у розмірі 12 612 478,65 грн була відповідачем оплачена власними коштами із простроченням.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з інформаційним листом Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 України). При цьому чинне законодавство не повязує припинення грошового зобовязання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Таким чином, подання позивачем позову про стягнення донарахованого боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних на суму боргу відповідає вимогам законодавства.

Як встановлено судом, позивач провів донарахування індексу інфляції в сумі 2 102 818, 93, а також 3% річних в розмірі 130 666, 91 грн від простроченої суми за період з 01.08.2014 р. по 15.12.2015 р.

Суд перевіривши розрахунок заявлених позовних вимог, зауважує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2015 р. між Територіальним органом Казначейства в Львівській області (сторона перша), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона друга), Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона третя), Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (сторона четверта), Національнаю акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона пята), ПАТ «Укргазвидобування» (сторона остання) було укладено договір від 03.12.2015 р. № 169/375-в про організацію взаєморозрахунків, предметом якого була організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п. 16 ст. 14 та ст. 32 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 р.» та відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

Пунктами 7, 10 договору № 169/375 - в сторони визначили, що сторона четверта перераховує на рахунок сторони пятої кошти в сумі 1 341 053,18 грн у т.ч. ПДВ 223 508,86 грн для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2013 року згідно з договором від 28.12.2012 року № 13/2937-БО-21 з таким додатковим зазначенням у графі "призначення платежу": «субвенція із загального фонду держбюджету відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 № 375», а також дату і номер договору.

Відповідно до ч. 2 п. 11 договору № 169/375 - в з метою виконання договору сторони зобовязуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про теплопостачання державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Статтею 14 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік установлено, що у 2015 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 і частини третьої статті 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 8 і 9 статті 11 цього Закону).

Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

Ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (п. 1.Порядку).

Згідно з п. 3 цього Порядку, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору. Учасниками розрахунків є: територіальні органи Казначейства; структурні підрозділи з питань фінансів обласних, районних, Київської міської, районних у м. Києві держадміністрацій або структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад (далі місцеві фінансові органи); надавачі послуг та їх правонаступники; субєкти господарювання, що здійснюють відведення та очищення стічних вод; газодобувні підприємства, ПАТ Укрнафта, Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її філії, дочірні підприємства і компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії (далі енергопостачальники); державне підприємство Енергоринок; державне підприємство НЕК Укренерго; енергогенеруючі компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання та/або споживання вугільної продукції; державне підприємство Вугілля України; вугледобувні підприємства.

Відповідно до п. 14 договору № 169/375, він набирає чинності з моменту його підписання стронами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Платіжним дорученням від 17.12.2015р. (після отримання коштів субвенції) відповідач сплатив позивачу суму боргу 1 341 053,18 грн.

За подібних правовідносин Верховним Судом України було винесено постанови від 23.09.2014 року у справі № 5011-35/1271-2012, від 30.09.2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 та від 25.03.2015 року у справі № 924/1265/13, де викладена правова позиція, яка визначає, що за умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але і також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі основного договору.

Таким чином, суд здійснивши перерахунок заявлених позивачем позовних вимог вважає, що підставним є стягнення 3% річних у розмірі 72 234,42 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 026 807, 38 грн за період з 01.08.2014 р. по 15.12.2015 р. виходячи із суми непогашеного боргу у розмірі 1 750 701,48 грн.

При цьому, сума непогашеного боргу у розмірі 1 750 701,48 грн складається із боргу в розмірі 3 091 754, 66 грн (залишок боргу за актом приймання - передачі від 30.11.2013 р. за листопад 2013 р. на суму 428 962,98 грн та за актом приймання передачі від 31.12.2013 р. за грудень 2013 р. на суму 2 662 791, 68 грн) за мінусом 1 341 053,18 грн (сума субвенції згідно договору від 03.12.2015р. № 169/375 в).

Зважаючи на те, що спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Дрогобичтеплоенерго Дрогобицької міської ради (82100, м. Дрогобич Львівської області, вул. Індустріальна, 1, корпус А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) суму у розмірі 1 115 527,43 грн, з них:

- 72 234, 42 грн 3% річних;

- 1 026 807, 38 грн інфляційних втрат;

- 16 485, 63 грн судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 04.11.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.