ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 р. Справа № 909/901/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретар судового засідання Кучма І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія" Портал", АДРЕСА_1,76022

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транскомсервіс плюс" вул. Українських Декабристів, 45-а, офіс 2, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76492

про стягнення 210 000грн. заборгованості

за участю:

Від позивача: ОСОБА_1А- довіреність від 01.06.2016року

Від відповідача: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія" Портал" звернулося в господарський суд Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транскомсервіс плюс" про стягнення заборгованості в сумі в сумі 210000грн. основного боргу. Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 20.10.16р. порушено провадження у справі, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 01.11.16р. В порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 08.11.2016року.

В судовому засіданні 08.11.2016 року представник позивача підтримав доводи та вимоги позовної заяви, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на ухвалі Господарського суду івано-Франківської області у справі № 909/901/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Згідно з абзацом 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка в судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

9 березня 2011 року між Приватним підприємством "Спеціалізована ремонтно- будівельна компанія "ПОРТАЛ" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТрансКомСервіс Плюс" (відповідач) було укладено Договір на поставку ліфтового обладнання № 11. За умовами Договору позивач (постачальник) зобов'язувався здійснити відповідачу (замовник) поставку ліфтового обладнання виробництва "Могильвліфтмаш", а саме - ліфт пасажирський, вантажопідйомністю 400кг на 6 зупинок," 2 одиниці, а відповідач в свою чергу зобов'язався оплатити вартість обладнання 1.1. Договору.

Загальна вартість ліфтового обладнання за Договором була визначена в сумі 230000 грн. (пункт 1.2. Договору).

Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище Договір, взяла на себе зобов'язання, а саме позивач поставити обладнання, а відповідач оплатити його в порядку та на визначених вказаним вище Договором.

13 травня 2011 року позивач поставив ліфтове обладнання за договором, яке прийняте відповідачем, що підтверджується видатковою накладною №18, підписаною представниками сторін.

Відповідно до умов договору було визначено порядок розрахунків (пункт 2.1.): "Продаж обладнання здійснюється на умовах поетапної попередньої оплати ником на розрахунковий рахунок постачальника по безготівковому розрахунку:

-1-й етап - 34 500,00 грн. вартості Договору до 30 березня 2011 року, на підставі .кку Постачальника;

-2-й етап - 50 000,00 грн. вартості Договору через два тижні після виконання 1-го проплати, на підставі рахунку Постачальника;

- 3-ій етап - остаточний розрахунок вартості Договору до 30 квітня 2011 року на рахунку Постачальника".

Відповідач зобов'язання за договором виконав неналежним чином, а саме оплатив лише часткову оплату за обладнання на загальну суму 20000грн. (27.05.2011р. - 15 000,00 грн. та 19.12.2014р. - 5 000,00 грн.).

Внаслідок цього, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлене обладнання становить 210 000грн.

Як вбачається із обставин справи, відповідачем 19.12.2014р. було сплачено на рахунок ача кошти в сумі 5000,00 грн. за поставлене за Договором №11 від 09.03.2011 року обладнання, а тому строк позовної давності був перерваний і почав перебіг заново. Відтак, строк позовної давності для звернення до суду в даній справі позивачем не пропущено, оскільки він почав перебіг 20 грудня 2014 року.

Внаслідок укладення Договору №11 від 09.03.2011року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Враховуючи вищевикладене та те, що відзиву на позов та доказів оплати заборгованості відповідач не надав, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в частині стягнення основного боргу в розмірі 210000грн. в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.124 Конституції України, ст.ст. 173, 175, 193, 216, 230-232 ГК України, ст.ст. 207, 208, 509, 526, 530, 546, 549, 551, 599, 611, 612, 625, 629, 655 ЦК України, керуючись ст.ст. 4-3, 22, 33, 43, 49, 75, ст. 82, .ст. 83-85, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного підприємства "Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія" Портал", АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транскомсервіс плюс" вул. Українських Декабристів, 45-а, офіс 2, м. Івано-Франківськ про стягнення 210 000грн. заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКомСервіс Плюс" 92, м. Івано-Франківськ, вул. Українських Декабристів, 45-а, офіс 2, ) на користь Приватного підприємства "Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія" Портал", АДРЕСА_1 ( ) - 210 000грн. ( двісті десять тисяч грн.) заборгованості та 3 150,00грн. ( три тисячі сто п'ятдесят грн.00коп.) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.11.16

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.