Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" жовтня 2016 р. Справа № 906/792/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов.№16 від 01.01.2016

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: ОСОБА_2 - дов.№2 від 05.01.2016

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирської філії Концерну "Військторгсервіс"

до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства

про винесення рішення, яким зобов'язати здійснити відключення приміщення магазину №7 від мереж центрального теплопостачання

Житомирська філія Концерну "Військторгсервіс" звернулась з позовом до суду про зобов'язання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області здійснити відключення приміщення магазину №7, який розташований за адресою: смт.Новогуйвинське Житомирського району вул.9-ої П'ятирічки, 6-а від мереж центрального теплопостачання.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наявністю у нього як у споживача відповідних комунальних послуг права на відмову від користування такими послугами. В якості правових підстав позивач посилається на ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" та №1198 від 03.10.2007 "Про затвердження правил користування тепловою енергією", Порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 29.09.2016 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Новогуйвинське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне комунальне підприємство (а.с. 32-33).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях від 29.09.2016. Зокрема, посилався на ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якої позивач як споживач відповідних комунальних послуг, що надаються третьою особою, має право на відмову від користування такими послугами.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 54). 27.10.2016 надіслав до суду заперечення на позовну заяву від 27.10.2016 (а.с. 55-56), в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зокрема, з підстав неналежності питання відключення споживачів від систем теплопостачання до компетенції відповідача, а також з причин неможливості відєднання окремих споживачів від мереж теплопостачання.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях №481 від 17.10.2016 (а.с. 36-38). Пояснив, що алгоритм дій щодо відключення споживачів від мереж теплопостачання визначено у "Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення" затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005. Вищезазначений нормативний акт передбачає лише відключення будинків, як цілісних майнових комплексів з ініціативи усіх споживачів (мешканців будинку), і жодним чином не стосуються від'єднання від мереж централізованого опалення окремих приміщень. Наголошував, що позивач не є власником нерухомого об'єкту приміщення магазину.

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений судом про час та місце судового розгляду справи, а тому нез'явлення його представника не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.05.2016 Житомирська філія Концерну "Військторгсервіс" (позивач) звернулась до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (відповідач) з листом №70 про сприяння філії у наданні можливості вирішити питання через постійно діючу міжвідомчу комісію щодо відключення приміщення магазину №7, розташованого за адресою: смт Новогуйвинське Житомирського району, вул. 9-ої Пятирічки, 6-а, від центрального теплопостачання (а.с. 8).

Відповіддю №2124/02-23 від 07.06.2016 Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області розяснила позивачу, що відключення від мереж теплопостачання приміщення магазину №7, розташованого за адресою: смт Новогуйвинське Житомирського району, вул. 9-ої Пятирічки, 6-а, неможливе, оскільки дане приміщення є частиною житлового будинку і його відключення від системи теплопостачання суперечить законодавству, а саме Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007 (а.с. 9).

У звязку з відмовою відповідача у задоволенні клопотання позивача щодо відключення приміщення магазину №7, розташованого за адресою: смт Новогуйвинське Житомирського району, вул. 9-ої Пятирічки, 6-а, від системи центрального теплопостачання, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про зобов'язання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області здійснити відключення зазначеного приміщення від мереж центрального теплопостачання.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

За змістом ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Так, в матеріалах справи знаходиться договір №58 про надання комунальних послуг від 01.10.2007, укладений між Новогуйвинським виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним комунальним підприємством (постачальник, третя особа) та Житомирською філією Концерну "Військторгсервіс" (споживач) (а.с. 23-25), за умовами якого постачальник постачає, а споживач приймає і оплачує на умовах договору наступні комунальні послуги: холодне водопостачання, водовідведення, опалення й вивіз сміття.

Відповідно до п.7.1 зазначеного договору він набирає чинності з 01.10.2007 і діє до 01.10.2008. Договір може бути розірваний в односторонньому порядку лише у випадку, передбаченому п.3.2 договору. У випадку відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору протягом місяця до закінчення його терміну, він вважається продовженим на той самий термін і на тих умовах, які були передбачені договором (п.7.2, п.7.3 цього договору).

Крім того, ч.6 ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Варто зазначити, що порядок розірвання господарських договорів передбачений ст.188 Господарського кодексу України.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч.2 ст. Господарського кодексу України).

Проте, позивачем не надано доказів звернення до третьої особи, як сторони договору №58 про надання комунальних послуг від 01.10.2007, з пропозицією про розірвання даного договору, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів припинення чи розірвання договору №58 про надання комунальних послуг від 01.10.2007. Тобто, станом на день звернення позивача з позовною заявою про зобовязання відповідача здійснити відключення приміщення магазину №7 за адресою: смт Новогуйвинське Житомирського району, вул. 9-ої Пятирічки, 6-а вказаний договір був чинний. Тому, підстав для відключення зазначеного обєкту нерухомості від системи централізованого теплопостачання немає.

Окрім того, п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п.25 зазначених Правил).

При цьому, п.26 цих Правил встановлено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Так, у відповіді №2124/02-23 від 07.06.2016 Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області розяснила позивачу, що відключення від мереж теплопостачання приміщення магазину №7, розташованого за адресою: смт Новогуйвинське Житомирського району, вул. 9-ої Пятирічки, 6-а, неможливе, оскільки дане приміщення є частиною житлового будинку і його відключення від системи теплопостачання суперечить законодавству, а саме Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007 (далі Порядок) (а.с. 9), про що суд зазначав вище.

Цей Порядок визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП (п.1.1 Порядку).

Згідно п.1.2 даного Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1). Засідання постійно діючої міжвідомчої комісії відбуваються у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї (п.2.2 Порядку).

При цьому, п.2.1 Порядку передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його в л а с н и к (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Проте, як вбачається з листа Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради №532 від 04.07.2016, в матеріалах інвентаризаційної справи №74 на обєкт нерухомого майна за адресою: смт Новогуйвинське Житомирського району, вул. 9-ої Пятирічки, 6-а (магазин №7) відсутня інформація щодо реєстрації права власності на приміщення магазину (а.с. 43).

Тобто, враховуючи, що в матеріалах даної справи відсутні докази на підтвердження статусу позивача як власника приміщення магазину №7 за адресою: смт Новогуйвинське Житомирського району, вул. 9-ої Пятирічки, 6-а, останній не мав правових підстав звертатися до відповідача з проханням відключити вказане приміщення від централізованої мережі теплопостачання.

Крім того, варто зауважити, що ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад визначена ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Тобто, враховуючи правові положення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд вважає за необхідне зауважити, що до компетенції відповідача як органу місцевого самоврядування не входять повноваження щодо відключення приміщень від мереж централізованого теплопостачання.

Приписами ст.ст.12, 13, 14, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду у визначений спосіб або інший спосіб, що встановлений договором або законом.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист при зверненні до суду, позивач вказав у позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право та спосіб його захисту, зазначивши, що відповідач неправомірно відмовляється здійснити відключення приміщення магазину №7, який розташований за адресою: смт.Новогуйвинське Житомирського району вул.9-ої П'ятирічки, 6-а від мереж центрального теплопостачання.

При цьому, слід зауважити, що п.3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 No18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу...

Проте, позивачем до початку розгляду справи по суті ні предмету, ні підстав позову не змінено, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області здійснити відключення приміщення магазину №7, який розташований за адресою: смт.Новогуйвинське Житомирського району вул.9-ої П'ятирічки, 6-а від мереж центрального теплопостачання є безпідставними.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст.33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивач не зміг належними та допустимими доказам обґрунтувати правомірність заявлених у позовній заяві вимог. З огляду на встановлені судом в процесі розгляду спору обставини та досліджені подані позивачем на обґрунтування своїх позицій докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.11.16

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1- у справу

2 - позивачу (рек. з повід.)

3 - відповідачу (рек. з повід.)