ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.11.16р. Справа № 904/8940/16

За позовом ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

до Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, вул. Окружна, буд. 127,

про стягнення заборгованості по заробітній платі

Суддя Камша Н.М.

секретар судового засідання Полевичек Д.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - паспорт серія НОМЕР_2 від 15.06.99р. виданий Ленінським РВ УМВС України в Криму

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Громадянин ОСОБА_1, м. Кривий Ріг (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, вул. Окружна, буд. 127, (далі - ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар") нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з листопада 2013р. по квітень 2016р. у сумі 21 872, 67 грн., середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені за весь час затримки, починаючи з 13.04.16р. по 05.10.16р. включно в сумі 34 293, 75 грн.

Ухвалою від 11.10.16р. позовну заяву прийнято до розгляду, зобов'язано позивача надати розрахунок заборгованості компенсації за час затримки виплати заробітної плати при звільненні на суму 34 293, 75 грн., оригінали документів доданих до заяви (для огляду у судовому засіданні), відповідача - відзив на позов, докази в обґрунтування заперечень, контррозрахунок стягуваної суми.

03.11.16р. до господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив № 5-135/1246 від 01.11.16р. з додатком на заяву позивача, з якого встановлено, що останній підтверджує заборгованість з заробітної плати перед позивачем на суму 21 872, 67 грн. Що стосується середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відповідач повідомив, що визнає лише на суму 20 333, 76 грн., в сумі 13 959, 99 грн. просить відмовити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 12.08.14р. порушено провадження у справі № 904/5722/14 про банкрутство.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з 04.04.2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем - ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" - на посаді охоронника, що підтверджується копією трудової книжки, поданою позивачем.

11.04.16р. позивача звільнено з роботи за наказом № 23 від 11.04.16р. за власним бажанням згідно зі ст. 38 Кодексу законів про працю України ( далі - КЗпП України).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як зазначив позивач, при звільненні з роботи з ним не було проведено остаточного розрахунку, а саме не виплачено 21 872, 67 грн., вказана сума не оспорюється відповідачем і підлягає стягненню.

Стосовно стягнення заборгованості та середнього заробітку за час затримки розрахунку, господарський суд зазначає наступне.

Нормами ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Позивач просив стягнути борг за затримку розрахунку при звільнені у сумі 34 293, 75 грн. за період з 13.04.16р. по 05.10.16р.

Проводячи розрахунок середньоденної заробітної плати, позивачем не вірно визначені місяці, види виплат, що включаються у розрахунок середнього заробітку, кількість робочих днів для розрахунку середнього заробітку і відповідно, сам розмір середньоденного заробітку, що передбачено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 (надалі - Порядок №100).

У відповідно з частиною 3 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Оскільки позивач звільнилась у квітні 2016р., то розрахунок середнього заробітку розраховується за лютий, березень 2016р., а не за березень, квітень 2016р., як розраховує позивач.

Згідно з частиною 1 пункту 8 Порядку№100 нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З відзиву №5-135/1246 від 01.11.16р. та довідки № 151/1172 від 31.10.16р. відповідача встановлено, що у лютому 2016р. позивач працювала 18 робочих днів, знаходилась на лікарняному - 5 календарних днів; у березні 2016р. позивач фактично не працювала, а знаходилась на лікарняному 14 календарних днів та у щорічній відпустці - 16 календарних днів.

Згідно з частиною 2 пункту 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також; не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Тобто, для розрахунку середньоденного заробітку враховується лише заробітна плата за фактично відпрацьовані 18 робочих днів у лютому 2016р. - 2067,82 грн., яка ділиться на 18 відпрацьованих робочих днів.

Таким чином, розмір середньоденного заробітку позивача складає 114,88 грн. Відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 20 333,76 грн. (114,88 грн. х 177 дн.).

Тому в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вони заявлені без достатніх правових підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 378 грн. слід віднести на відповідача, стягнувши його в доход державного бюджету України.

Враховуючи вищеозначене, керуючись ст.ст. 47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 4-1, 12, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, вул. Окружна, буд. 127, на користь

ОСОБА_1 (50048, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість із заробітної плати в сумі 21 872 грн. (двадцять одна тисяча вісімсот сімдесят дві) гривень 67 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, вул. Окружна, буд. 127, на користь

ОСОБА_1 (50048, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість з виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні 20 333 (двадцять тисяч триста тридцять три) гривень 76 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, вул. Окружна, буд. 127, на користь державного бюджету (одержувач - Управління Казначейства у Соборному районі м. Дніпра,

, р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено та підписано 08.11.16р.

Суддя Н.М. Камша