ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. Справа № 926/3144/16

За позовом приватного підприємства «Медіс-Транс», смт. Глибока Чернівецької області

до Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Чернівецька ДЕД», м. Чернівці

про стягнення заборгованості 162762,55 грн.

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 29.09.2016;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: приватне підприємство «Медіс-Транс» звернулось до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Чернівецька ДЕД» з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 162761,89 грн., з яких 54768,80 грн. основного боргу, 82092,80 грн. інфляційних, 58108,24 грн. пені.

Свій позов позивач обґрунтовує фактом неналежного виконання відповідачем, укладеного між сторонами договору поставки продукції за №26/33 від 26.09.2013, згідно з умовами якого, позивач поставив відповідачу продукцію (глинисто-піщану суміш) та виконав роботи, повязані з поставкою цією продукції вартістю на загальну суму у розмірі 116768,80 грн.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 03.10.2016 порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду на 18.10.2016.

Ухвалою від 18.10.2016, за клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 01.11.2016.

На день розгляду справи, 01.11.2016, представник відповідача повторно у судове засідання не зявився, що не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки відповідача двічі належним чином повідомлено про час, дату та місце судового засідання.

Присутній у судовому засіданні представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені до 25900,95 грн.

Вказана заява, будучи такою, що узгоджується з вимогами статті 22 Господарського процесуального кодексу України, підлягає задоволенню.

Відтак, судом розглядається справа у спорі про стягнення заборгованості у розмірі 162762,55 грн., з яких 54768,80 грн. основного боргу, 82092,80 грн. інфляційних та 25900,95 грн. пені.

Представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві, в тому числі зазначає, що відповідачем факт отримання продукції та виконання робі про які йде мова у позові, не заперечувався, оскільки відповідача частково сплачував їх вартість.

У відзиві на позовну заяву (вх.№3718), який надісланий відповідачем факсограмою в день судового засідання, відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які дають змогу ідентифікувати особу, що брала участь в господарській операції з поставки продукції за договором поставки продукції за №26/33 від 26.09.2013.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд в с т а н о в и в.

26 вересня 2013 року між сторонами укладено договір поставки продукції за №26/33 (надалі - Договір), згідно з умовами якого, позивач, як постачальник, зобов'язався поставити та виконати, а відповідач, як покупець, зобов'язався прийняти і оплатити продукцію (глинисто-піщану суміш) та роботи на загальну вартість у розмірі 116768,80 грн. на умовах даного Договору.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.4., 2.5., 2.6. Договору, поставка продукції проводиться окремими партіями. Строки поставки встановлюються сторонами за домовленістю з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання покупцю.

Поставка продукції здійснюється постачальником не пізніше десяти календарних днів після виставлення рахунку-фактури. На протязі трьох діб постачальник зобов'язаний повідомити покупця за допомогою факсимільного звязку про відвантаження продукції.

Разом з продукцією постачальник повинен передати покупцю документи (транспортні накладні, накладні, рахунок-фактуру тощо), які мають відношення до продукції.

Право власності на поставлену продукцію переходить до покупця в момент її отримання від постачальника (перевізника) за видатково-прибутковою накладною. Поставка вважається виконаною постачальником в момент передачі партії товару покупцю.

Згідно з підпунктом 4.3. Договору, оплата здійснюється покупцем протягом десяти днів з дати отримання продукції, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний в реквізитах постачальника в цьому Договорі.

На виконання своїх договірних зобов'язань, позивачем 01.11.2013 та 02.12.2013 поставлено відповідачу продукцію (глинисто-піщану суміш) та виконано навантажувальні та транспортні роботи на загальну суму 116768,80 грн., що підтверджується накладними за №№5, 6 від 01.11.2013, 02.12.2013, які підписані та скріплені мокрими печатками сторін.

У звязку з частковою оплатою відповідачем вартості отриманого товару, станом на момент звернення позивачем до господарського суду з даним позовом, у нього утворилася перед позивачем заборгованість у розмірі 54768,80 грн.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що в порушення строків обумовлених в п.п. 4.3. Договору, відповідач частково оплатив вартість отриманого від позивача товару.

Відтак, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 54768,80 грн. і заявлена позивачем в межах даного позову правомірно.

Твердження відповідача про те, що на накладних від 01.11.2013, 02.12.2013 відсутні відомості, які дають змогу ідентифікувати особу, що брала участь в господарській операції, судом не приймаються, оскільки зазначені накладні містять відтиски мокрої печатки відповідача, а в матеріалах справи відсутні докази на час складання цих накладних, її втрати відповідачем; найменування і вартість продукції та робіт, зазначених у накладних, збігається з найменуванням і вартістю продукції та робіт, зазначених у Договорі; подальші дії відповідача щодо сплати вартості продукції, з цільовим призначенням платежів «за глинисто-піщану суміш», свідчать про її прийняття відповідачем.

Згідно з п.п. 6.3. Договору, за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка нараховується за кожний день прострочки.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України період часу, за який нараховується пеня не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені, суд встановив, що її розмір завищено, оскільки правильний розмір пені, виходячи з вимог частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, становить 8288,79 грн. перебіг вищезазначеного шестимісячного строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем порушено свої зобовязання за Договором, позивачем правомірно нараховано відповідачу за період з 12.11.2013 по 31.08.2016 82092,14 грн. інфляційних.

В цілому, позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 145149,73 грн., з яких 54768,80 грн. основного боргу, 8288,79 грн. пені та 82092,14 грн. інфляційних.

У звязку з зменшенням позивачем розміру позовних вимог, позивачу повертається надмірно сплачений судовий збір від початкової ціни позову, а судовий збір за розгляд даної справи з урахуванням часткового задоволення позову, стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись, статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Чернівецька ДЕД» (м. Чернівці, вул. Денисівська, 5, код 21) на користь приватного підприємства «Медіс-Транс» (смт. Глибока Чернівецької області, Радгоспна, 6, код 36751267) 54768,80 грн. основного боргу, 8288,79 грн. пені, 82092,14 грн. інфляційних та 2177,23 грн. судового збору.

4. Повернути приватному підприємству «Медіс-Транс» (смт. Глибока Чернівецької області, Радгоспна, 6, код 36751267) судовий збір у розмірі 483,11 грн., сплачений за квитанцією №260 від 28.09.2016.

5. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення підписано 03.11.2016.

Суддя О.В. Гончарук