РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016Справа №910/15104/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування"
доТовариства з обмеженою діяльністю "Карпатигаз"
простягнення грошових коштів
Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: Артамонов А. А. за довіреністю
від відповідача: Ярмоленко Є. П. за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою діяльністю "Карпатигаз" про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 розгляд справи відкладено на 03.10.2016.

У судовому засіданні 03.10.2016 оголошено перерву до 18.10.2016.

Судове засідання 18.10.2016 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Дупляк О.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 розгляд справи призначений на 01.11.2016.

В судове засідання 01.11.2016 представники сторін з'явилися та надали суду усні пояснення по суті спору, в яких позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач просив зменшити розмір штрафних санкцій з огляду на їх неспіврозмірність з основним боргом.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором № УГВ2949/06-11 на надання послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату від 20.04.2011, а саме порушенням строків оплати наданих послуг.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зменшити суму пені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільний кодекс України, ст. 233 Господарського кодексу України.

У судовому засіданні 01.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач та відповідач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 20.04.2011 між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" як виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як замовником укладено договір № УГВ2949/06-11 про надання послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату (надалі за тексом - договір).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.4. договору, на виконання умов договору № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 (далі - Договір № 3): виконавець надає замовнику на відремонтованих, відновлених або нових свердловинах, які є об'єктами Спільної діяльності за Договором № 3, послуги з видобутку, збору: підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату замовника та передає замовнику обсяг товарного природного газу, нафти та газового конденсату у пункті поставки, визначеному п. 2.5 договору. Виконавець надає замовнику на родовищах, облаштованих компресорними станціями (установками) за рахунок спільної діяльності за Договором № 3, послуги з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу та газового конденсату замовника, видобутого за допомогою компресорних станцій (установок), та передає замовнику обсяг товарного природного газу та газового конденсату у пункті поставки, визначеному п. 2.5. договору. Замовник зобов'язується оплатити виконавцю вартість наданих послуг згідно з п. 3.1. договору. Фактичний обсяг товарних природного газу, нафти та газового конденсату замовника, визначається як різниця сумарної кількості товарних природного газу, нафти, газового конденсату (природний газ, нафта, газовий конденсат, подані у пункт поставки) та кількості природного газу, нафти та газового конденсату на виробничо-технологічні витрати і фактичні втрати. Кількість природного газу, нафти та газового конденсату, що використовується на виробничо-технологічні витрати і фактичні втрати, визначається згідно з діючими нормативами виконавця із врахуванням загального видобутку природного газу, нафти та газового конденсату. Облік природного газу, нафти, газового конденсату замовника здійснюються за допомогою вузлів обліку замовника, які встановлюються протягом одного року з моменту введення в експлуатацію відремонтованих, відновлених або нових свердловин. До встановлення таких вузлів обліку, здійснюються контрольні заміри дебітів свердловин не рідше одного разу на десять днів чи за узгодженим сторонами графіком з використанням існуючих вузлів обліку виконавця у відповідності з Тимчасовою методикою обліку вуглеводистої сировини.

Згідно з п. п. 3.1. - 3.4. договору, вартість послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню вуглеводнів та обслуговуванню необхідного для цього обладнання визначена згідно з додатками № 1, 2, 3.1, 3.2 до Договору і складає: за 1 000 м3 природного газу - 250 грн, в тому числі ПДВ, за одну тонну газового конденсату - 500 грн, в тому числі ПДВ, за одну тонну нафти Новотроїцького родовища - 500 грн, в тому числі ПДВ, за одну тонну нафти Яблунівського родовища - 500 грн, в тому числі ПДВ. Вартість послуг, визначених в п. 3.1 договору, може бути переглянута з ініціативи однієї із сторін у випадку зміни цін на ТМЦ, оплату праці, змін тарифів на електроенергію, змін в оподаткуванні господарської діяльності, або в інших випадках, що безпосередньо виливають на ціноутворення, про що складається додаткова угода до договору.

Пунктами 4.1. - 4.3. договору встановлено, що на підставі актів приймання-передачі вуглеводнів, які складаються сторонами на пунктах поставки вуглеводнів, виконавець складає та разом із замовником підписують акти приймання-передачі наданих послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, газового конденсату та нафти не пізніше п'ятого робочого дня місяця, наступного за звітним. Оплата за послуги, що будуть надані в наступному місяці, здійснюється шляхом передоплати у розмірі 25% від вартості фактично наданих послуг за попередній місяць до 20 числа поточного місяця на підставі наданого оригіналу рахунку - фактури та сплати суми по факту надання послуг після підписання відповідних актів приймання - передачі наданих послуг до 20 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг (в редакції додаткової угоди № 2 від 31 березня 2015 року ж договору).

Відповідно до п. 6.2. договору, у випадку несвоєчасного та/або неповного перерахування коштів відповідно до п.4.2 договору замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг:

за грудень 2015 року - актами надання послуг від 31 грудня 2015 року на загальну суму 19 128 592, 10 грн;

за січень 2016 року - актами надання послуг від 31 січня 2016 на загальну суму 19 286 271,65 грн;

за лютий 2016 року - актами надання послуг від 29 лютого 2016 на загальну суму 17 549 035,85 грн;

за березень 2016 року - актами надання послуг від 31 березня 2016 на загальну суму 17 058 267,74 грн.

Рахунки-фактури позивача від 31 грудня 2015 №№ 2239-12, 2204-12, 2205-12 та від 06 січня 2016 №№ 3408, 3409, 3410 про сплату зазначеної суми заборгованості за договором були отримані відповідачем 18.01.2016. Рахунки-фактури позивача від 31 січня 2016 №№ 2255-01, 2256-01, 2257-01 та від 08 лютого 2016 №№ 3414, 3415, 3416 про сплату зазначеної суми заборгованості за договором були отримані відповідачем 16.02.2016. Рахунки-фактури позивача від 29 лютого 2016 №№ 2525-02, 2495-02, 2496-02 та від 10 березня 2016 №№ 3420, 3421, 3422 про сплату зазначеної суми заборгованості за договором були отримані відповідачем 21.03.2016. Рахунки-фактури позивача від 31 березня 2016 №№ 2493-03, № 2471-03, 2506-03, та від 06 квітня 2016 №№ 3427, 3428, 3429 про сплату зазначеної суми заборгованості за договором були отримані відповідачем 19.04.2016.

Відповідач, оплату за послуги з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню вуглеводневої сировини за грудень 2015 - березень 2016 здійснив частинами та з порушенням строків оплати, а саме: 27.01.2016 відповідачем сплачено на користь позивача 2 500 687,33 грн; 29.01.2016 - 2 000 000,00 грн; 12.02.2016 - 15 275 662,01 грн; 02.03.2016 - 2 834 137,72 грн; 04.03.2016 - 3 400 000,00 грн; 09.03.2016 - 3 578 903,70 грн; 11.03.2016 - 9 512 650,08 грн; 29.04.2016 - 16 281 799,59 грн. Крім того, частина заборгованості була погашена відповідачем на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 01/04-1 від 01.04.2016, а саме: 369 493,80 грн за послуги з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню нафти; 1 294 495,53 грн за послуги з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню газового конденсату; 16 104 513,71 грн за послуги з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу.

Предметом позову у даній справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього пені: за несвоєчасну оплату наданих послуг щодо транспортування газу в розмірі 749 681, 18 грн; за несвоєчасну оплату наданих послуг щодо транспортування конденсату в розмірі 59 744, 92 грн; за несвоєчасну оплату наданих послуг щодо траспонтування нафти в розмірі 18 643, 20 грн за загальний період прострочення з 21.01.2016 по 28.04.2016; 3 % річних за несвоєчасну оплату наданих послуг щодо транспортування газу в розмірі 51 877, 88 грн, за несвоєчасну оплату наданих послуг щодо транспортування конденсату в розмірі 4 213, 47 грн та за несвоєчасну оплату наданих послуг щодо транспортування нафти в розмірі 1 308, 17 грн за загальний період прострочення з 21.01.2016 по 28.04.2016.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами за своєю правовою природою укладено договір про надання послуг.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом відповідач свої зобов'язання по оплаті наданих йому послуг у грудні 2015 року - березні 2016 року виконав з простроченням строку, встановленого договором.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено судом, в п. 6.2. договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного та/або неповного перерахування коштів відповідно до п.4.2 договору замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Судом перевірено розрахунок пені позивача за прострочення оплати наданих по договору послуг та визнано арифметично вірним, відповідно з відповідача підлягає стягненню за вказаний період пеня в сумі 828 069, 30 грн.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 57 399, 52 грн 3 % річних за загальний період з 21.01.2016 по 28.04.2016.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснений позивачем розрахунок 3 % річних за період 21.01.2016 по 28.04.2016 визнається судом також арифметично вірними, відповідно з відповідача підлягає стягненню за вказаний період 3 % річних в сумі 57 399, 52 грн.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 50 %, суд зазначає таке.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

При цьому винятковість обставин, які б являлись підставою для зменшення сум стягнення зі сторони, що порушила зобов'язання, підлягає доведенню цією стороною належними і допустимими доказами в розумінні статей 33, 34 ГПК України, згідно приписів яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

У даному випадку суд враховує, що порушення зобов'язання з боку відповідача не є виключенням чи випадком, а носить систематичний характер, про що свідчать численні судові рішення.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів винятковості обставин, які є підставою для зменшення сум стягнення зі сторони, що порушила зобов'язання та встановлені обставини справи, ступінь вини відповідача у порушенні зобов'язання, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки.

Посилання відповідача на рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/13432/15 від 02.07.2015, постанову Вищого господарського суду України по справі № 910/8542/15-г від 07.06.2016, постанову Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/17510/14 від 16.06.2015, постанову Вищого господарського суду України по справі № 910/17510/14 від 01.10.2015, постанову Вищого господарського суду України по справі № 910/7492/15-г від 29.10.2015 відхиляються судом з тих підстав, що в даному випадку відсутні обставини невключення природного газу, видобутого спільною діяльністю за договором № 3 від 10.06.2002 до планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу.

До того ж, право на зменшення неустойки закон (ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України) покладає виключно на розсуд суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи викладене вище, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті судового збору, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ) в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", суму пені в розмірі 828 069 (вісімсот двадцять вісім тисяч шістдесят дев'ять) грн 30 коп., суму 3 % річних в розмірі 57 399 (п'ятдесят сім тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн 52 коп та витрати по сплаті судового збору в сумі 13 282 (тринадцять тисяч двісті вісімдесят дві) грн 05 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.11.2016.

Суддя О. М. Дупляк