УХВАЛА

31.10.2016Справа № 910/2235/14

Скаржник (боржник) Публічне акціонерне товариство "Київський річковий порт"

Стягувач Антимонопольний комітет України

Суб'єкт оскарження Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про скарга відповідно до ст. 121-2 ГПК України (ВП 49838951)

У справі № 910/2235/14

За позовом Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт

про стягнення 4 400 000,00 грн. та про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 13.02.2013 р. № 92-р

Судді Гумега О.В. (головуючий)

Мудрий С.М.

Літвінова М.Є.

Представники:

від відповідача (скаржника, боржника): Павлік І.П. за довіреністю № 0129-01 від 29.04.2016

від позивача (стягувача): Макарчук Д.І. за довіреністю № 300-122/01-2 від 12.01.2016

від суб'єкта оскарження: Гречух О.Я. за довіреністю б/н від 04.12.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі № 910/2235/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гумега О.В., судді Ващенко Т.М., Картавцева Ю.В.) позов Антимонопольного комітету України до Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" задоволено повністю.

15.12.2014 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/2235/14 видано накази про:

- стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" штрафу у розмірі 2 199 000,00 грн. та пені у розмірі 2 200 000,00 грн., зарахувавши зазначені суми в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106);

- стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" судового збору в розмірі 74 298,00 грн., який підлягає зарахуванню за реквізитами, передбаченими для справляння судового збору за подачу позовної заяви до Господарського суду міста Києва.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 р. у справі № 910/2235/14 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/2235/14 - без змін, матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

02.03.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі № 910/2235/14, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015, видано наказ про:

- зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній вал, буд. 70; ідентифікаційний код 03150071) виконати пункт 4 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 13.02.2013 № 92-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 243-26.13/133-11, а саме: припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначеного в пункті 2 вказаного рішення, яке полягає у розташуванні понтонів біля причалів №№ 7-14, крім №№ 8, 9 причалів, пасажирської причальної набережної, розташованої на вул. Набережно-Хрещатицька у місті Києві, та здачу її в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Річкове пасажирське екскурсійне агентство" (згідно з договором від 01.04.2011 № 4411).

21.03.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (далі - скаржник) надійшла скарга № б/н від 21.03.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі Господарського суду міста Києва № 910/2235/14 (далі - скарга від 21.03.2016), відповідно до якої скаржник просив:

1) визнати дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП 49838951 протиправними;

2) визнати дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не надсилання копії постави про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП №49838951 протиправними;

3) визнати постанову про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП 49838951, винесену Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, недійсною.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 04-23/559 від 22.03.2016, у зв'язку з перебуванням суддів Гумеги О.В. (головуючий) у відпустці, справу № 910/2235/14 передано для розгляду вищенаведеної скарги судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 (суддя Прокопенко Л.В.) призначено розгляд скарги від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14 на 04.05.2016.

Розгляд скарги від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14 неодноразово відкладався.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 № 04-23/2032 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи № 910/2235/14, у зв'язку із прийняттям Верховною Радою України Постанови про звільнення судді Прокопенко Л.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2016 справу № 910/2235/14 передано колегії суддів Господарського суду міста Києва у складі: Гумега О.В. (головуючий), Літвінова М.Є., ОСОБА_1. для розгляду скарги від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14.

У зв'язку з припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді ОСОБА_1., яка приймала участь у колегіальному розгляді справи № 910/2235/14, розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 № 04-23/2104 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи № 910/2235/14 для визначення складу колегії суддів для розгляду скарги від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.10.2016 визначено склад колегії суддів для розгляду скарги від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14, а саме: Гумега О.В. (головуючий), Мудрий С.М., Літвінова М.Є.

Відповідно до частини 2 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 скаргу від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14 прийнято до провадження колегії суддів у складі: Гумега О.В. (головуючий), Мудрий С.М., Літвінова М.Є., призначено розгляд наведеної скарги на 31.10.2016 о 12:50 год.

В судове засідання, призначене на 31.10.2016, з'явились представники відповідача (скаржника, боржника), позивача (стягувача) та суб'єкта оскарження.

Представник суб'єкта оскарження в судовому засіданні 31.10.2016 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме копій матеріалів виконавчого провадження ВП №49838951. Клопотання судом задоволене та передане для реєстрації до відділу діловодства суду, копії матеріалів виконавчого провадження ВП №49838951 долучені до матеріалів справи.

Представник скаржника (відповідача) в судовому засіданні 31.10.2016 надав усні пояснення по суті поданої ним скарги від 21.03.2016, просив суд задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Представник стягувача (позивача) в судовому 31.10.2016 надав усні заперечення на скаргу від 21.03.2016, відповідно до яких просив суд відмовити у задоволенні скарги повністю, оскільки державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП №49838951 діяв в межах наданих йому повноважень, відповідно до чинного законодавства.

В судовому засіданні 31.10.2016 представник суб'єкта оскарження надав усні заперечення на скаргу від 21.03.2016, відповідно до яких у задоволенні скарги просив суд відмовити повністю.

При розгляді скарги ПАТ "Київський річковий порт" від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14 Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Частиною 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено можливість подання стягувачем, боржником або прокурором скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Публічне акціонерне товариство "Київський річковий порт" (боржник, скаржник) звернувся до Господарського суду міста Києва зі скаргою від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14, відповідно до якої просить суд:

- визнати дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення Постанови про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП №49838951 протиправними (вимога-1);

- визнати дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не надсилання копії постави про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП №49838951 протиправними (вимога-2);

- визнати постанову про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП№49838951, винесену Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, недійсною (вимога-3).

В обґрунтування наведеної скарги скаржник зазначив, що постанова про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП №49838951 на його адресу не надходила; про існування постанови від 15.02.2016 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №49838951 скаржнику стало відомо 18.03.2016 під час ознайомлення з матеріалами наведеного виконавчого провадження.

Скаржник також зазначив, що на виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/2235/14 від 15.12.2014 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, штрафу у розмірі 2 199 000,00 грн. та пені у розмірі 2 200 000,00 грн., зарахувавши зазначені суми в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) (далі - Наказ № 910/2235/14 від 15.12.2014), накладено арешт на кошти боржника в двох виконавчих провадженнях, а саме: у ВП №48069491 та у ВП №49838951, що, на думку скаржника, є порушенням його прав.

Розглянувши скаргу в частині вимог скаржника про визнання протиправними дій Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП №49838951 (вимога-1) та про визнання недійсною вказаної постанови (вимога-3), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних вимог скаржника з огляду на таке.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній станом на час винесення оскаржуваної постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, на підставі наказів господарських судів.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до приписів пункту 6 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2015 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галиною Матвіївною (далі - державний виконавець) на підставі ст.ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусовому виконання Наказу № 910/2235/14 від 15.12.2014 від 15.12.2014 (ВП № 49838951), надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду.

17.12.2015 державним виконавцем на підставі ч. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (ВП № 48069491), оскільки в ході виконання виконавчого документа (Наказу № 910/2235/14 від 15.12.2014) не встановлено майна, що належить боржнику і на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документу стягувану не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строку, встановленого статтею 22 цього Закону.

16.01.2016 Антимонопольний комітет України (стягувач) звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою від 12.01.2016 №300-29/01-145 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Наказу № 910/2235/14 від 15.12.2014.

19.01.2016 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречухом Олегом Ярославовичем (далі - державний виконавець) на підставі ст.ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусовому виконання вищевказаного виконавчого документа (ВП № 49838951), надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду.

Оскільки у строки, надані на самостійне виконання, рішення суду боржником не було виконано, інформації про причини невиконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не надано, державним виконавцем 15.02.2015 на підставі ст.ст. 11, 52 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про арешт коштів боржника, яка є предметом розгляду поданої скаржником скарги від 21.03.2016.

З оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 15.02.2016 вбачається, що дана постанова винесена державним виконавцем у виконавчому провадженні з примусового виконання Наказу № 910/2235/14 від 15.12.2014, даною постановою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках (згідно наведеного у постанові переліку) та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику (ПАТ "Київський річковий порт") у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 4838900,00 грн.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини повернення виконавчого документу стягувачеві у ВП № 48069491 та винесення оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника у ВП № 49838951, відкритому після повторного пред'явлення стягувачем Наказу № 910/2235/14 від 15.12.2014 до виконання, а також зважаючи на наведені норми Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про те, що державний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у ВП № 49838951 діяв виключно в межах наданих йому повноважень, відповідно до чинного законодавства України.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для визнання дій Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 15.02.2015 у ВП № 49838951 протиправними, рівно як і для визнання цієї постанови недійсною, а тому вимоги-1 та 3 скаржника відхиляються судом як безпідставні та необґрунтовані.

Розглянувши скаргу в частині вимог скаржника про визнання протиправними дій Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не надсилання копії постави про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у виконавчому провадженні ВП №4983895 (вимога-2), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної вимоги скаржника з огляду на таке.

Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник стверджував, зокрема, що постанова про арешт коштів боржника від 15.02.2016 на його адресу не направлялася, а про її наявність йому стало відомо під час ознайомлення 18.03.2016 з матеріалами виконавчого провадження ВП № 49838951.

Згідно з ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріалами справи № 910/2235/16, в яких наявна копія матеріалів виконавчого провадження №49838951, підтверджується, що постанова про арешт коштів боржника від 15.02.2016 у ВП №49838951була надіслана державним виконавцем на виконання банкам та сторонам, у т.ч. Публічному акціонерному товариству "Київський річковий порт" (скаржнику), супровідним листом № №144/9 від 15.02.2016 простою кореспонденцією, що відповідає вищенаведеним приписам ч. 1 ст. 31, ч. 4 ст. 57 ЗУ "Про виконавче провадження".

Також з матеріалів виконавчого провадження №49838951 вбачається, що постанова про арешт коштів боржника від 15.02.2016 із супровідним листом №144/9 від 15.02.2016 скаржником отримана не була, у зв'язку із закінченням терміну зберігання (довідка ф. 20), що підтверджується копією поштового конверту, повернутого на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. При цьому судом досліджено, що адреса, вказана на вказаному поштовому конверті (04070, м. Київ, вул. В.Вал,70) відповідає адресі місцезнаходження скаржника, в той час як останнім не надано належних доказів знаходження за іншою адресою та повідомлення про це Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

За таких обставин, вимога-2 скаржника відхиляється судом як безпідставна та необґрунтована.

Отже, за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14, доводи скаржника визнаються судом необґрунтованими, не підтвердженими належними і допустимими доказами, а тому скарга відхиляється повністю.

Відповідно до пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ч. 3 ст. 121-2 ГПК України, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст. 86, 87, 115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" від 21.03.2016 у справі № 910/2235/14 відхилити повністю.

2. Дана ухвала направляється сторонам та Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з урахуванням ст. 87 ГПК України, положень п.п. 3.18 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Судді Гумега О.В. (головуючий)

Літвінова М.Є.

Мудрий С.М.