ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"31" жовтня 2016 р. Справа № 911/2640/16

За первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, буд. 6)

до ОСОБА_1 відділу міста Біла Церква (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярмаркова, будинок 1)

про стягнення 753157,04 грн.

за зустрічним позовом ОСОБА_1 відділу міста Біла Церква

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про визнання додаткової угоди недійсною

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від ПАТ «НАК «Нафтогаз України»: ОСОБА_2 (довіреність №14-91 від 18.04.2014) ;

від КЕВ міста Біла Церква: не з'явився.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось у господарський суд з позовом до ОСОБА_1 відділу міста Біла Церква (далі КЕВ міста Біла Церква) про стягнення 753157,04грн, з яких: 593649,70грн заборгованість по оплаті поставленого за період з листопада 2015 року по січень 2016 року природного газу по договору купівлі-продажу природного газу №2625/15-БО(Т)-17 від 24.02.2015 та нараховані станом на 06.07.2016 за період прострочення платежів пеня 122750,33грн, 3% річних 9214,33грн, інфляційні 27542,59грн.

Відповідач проти позову заперечує з посиланням на те, що додаткова угода №10 від 31.12.2015 до договору купівлі-продажу природного газу №2625/15-БО(Т)-17 від 24.02.2015 не відповідає вимогам Закону України «Про здійснення державних закупівель», що примірник цієї угоди позивачем відповідачу не повернутий, а тому КЕВ міста Біла Церква за відсутності документів, які підтверджують цільове направлення бюджетних коштів, не міг здійснювати авансовий порядок оплати вартості газу, що в січні місяці 2016 року передано обсяг газу більше вказаного у цій угоді, що угода містить арифметичні помилки (арк. с. 65-67).

КЕВ міста Біла Церква також заявлено клопотання про зменшення розміру пені (арк. с. 63-64).

13.09.2016 відповідачем ОСОБА_1 відділом міста Біла Церква подано зустрічну позовну заяву №1581 від 12.09.2016 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання недійсною додаткової угоди №10 від 31.12.2015 до договору купівлі-продажу природного газу №2625/15-БО(Т)-17 від 24.02.2015 як такої, що не відповідає вимогам Закону України «Про здійснення державних закупівель» (арк..с. 78-81).

Позивач проти зустрічного позову заперечує, мотивуючи тим, що відповідач у січні 2016 року прийняв газ та підписав без зауважень акти приймання-передачі газу і частково його оплатив, а тому відповідно до частини третьої статті 670 Цивільного кодексу України повинен оплатити товар, який був прийнятий у більшій кількості, ніж встановлено договором (арк. с. 105-108).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази суд

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та КЕВ міста Біла Церква (покупець) 24.02.2015 керуючись Законом України «Про здійснення державних закупівель» укладений договір №2625/15-БО(Т)-17 купівлі-продажу природного газу (далі Договір), відповідно до якого продавець зобовязався передати у власність покупця у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (арк. с. 11-16).

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (пункт 1.2 Договору).

Згідно пункту 2.1 Договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 311,0 тис.куб.м

Цим же пунктом Договору сторони встановили обсяги передачі газу по місяцях кварталів.

Відповідно до пункту 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Ціна за 1000 куб м газу встановлена пунктом 5.2 Договору, відповідно до якого покупець за 1000 куб.м газу повинен сплатити 7661,64грн.

Згідно пункту 5.5 Договору загальна вартість цього Договору на дату його укладення становить (з ПДВ) 2382770,04грн і може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяці поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа )включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно умов пункту 7.2 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору від зобовязаний сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період,за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків, встановлений тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2015 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 11 Договору).

Протягом 2015 року сторонами укладались додаткові угоди №1, №2, №3, №4, №5, №6, №6/1, №7, №8, №9 до Договору, яким вносились зміни у Договір в частині ціни на газ, обсягів передачі газу (місячних, квартальних, річного) та загальної вартості цього Договору в межах, встановлених у пункті 5.5 Договору (арк с. 17-34).

31.12.2015 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КЕВ міста Біла Церква укладена додаткова угода №10 до цього Договору, якою:

1) доповнено пункт 2.1 статті 2 Договору положенням про те, що Продавець додатково передає покупцеві у січні 2016 року газ в обсязі до 62,990 тис.куб.м, загальний обсяг якого не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Договорі. Загальний обсяг природного газу, що передається за цим Договором в період з 01.01.2015 по 31.01.2016, становить 350,304тис.куб.м.;

2) змінена редакція пунктів 5.2, 5.5 статті 5 Договору, відповідно до якої ціна за 1000куб.м газу за цим договором з 01 січня 2016 року становить 6398,00грн, крім того податок на додану вартість 20%, і з урахуванням тарифу на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» до сплати за 1000куб.м з урахуванням ПДВ підлягає 7914,60грн. Загальна вартість Договору становить (з ПДВ) 2991306,35грн;

3) змінена редакція статті 11 Договору, відповідно до якої Договір діє в частині реалізації газу до 31.01.2016.

На підставі Договору позивач передав, а відповідач прийняв протягом січня 2015 року січня 2016 року природний газ в обсязі 386,639тис.куб.м на загальну суму 3270010,37грн, що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їхніми печатками актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2015 два акти на суму 182952,30грн і 297332,92грн (спожитий у січні 2015 року), від 28.02.2015 два акти на суму 156762,32грн і 254382,78грн (спожитий у лютому 2015 року), від 31.03.2015 два акти на суму 212641,77грн і 244035,94грн (спожитий у березні 2015 року), від 30.04.2015 два акти на суму 80363,60грн і 73537,84грн (спожитий у квітні 2015 року), від 31.10.2015 два акти на суму 109375,14грн і 78268,86грн (спожитий у жовтні 2015 року), від 30.11.2015 два акти на суму 201449,48грн і 145275,55грн (спожитий у листопаді 2015 року), від 31.12.2015 два акти на суму 289229,83грн і 158284,39грн (спожитий у грудні 2015 року), від 31.01.2016 на суму 541105,37грн (спожитий у січні 2016 року) і від 31.03.2016 на суму 245012,28грн (спожитий у січні 2016 року) (арк. с. 36-51).

Як зазначає позивач і не спростовує відповідач, вимоги про стягнення штрафних санкцій (пені), 3% річних і інфляційних, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті за поставлений у січні-жовтні 2015 року природний газ були предметом розгляду спору господарським судом Київської області у справі №911/1688/16, по якій винесено рішення від 22.07.2015.

У справі, що розглядається, позивач просить стягнути 593649,70грн, що є заборгованістю по оплаті газу, переданого у січні 2016 року, та нараховані станом на 06.07.2016 за період прострочення платежів за переданий протягом листопада 2015 року - січня 2016 року природний газ пеня 122750,33грн, 3% річних 9214,33грн, інфляційні 27542,59грн.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частин першої - третьої, п'ятої та шостої статті 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною шостою статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (в редакції станом на момент укладення додаткової угоди №10 від 31.12.2015) встановлено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Вказана у додатковій угоді №10 від 31.12.2015 вартість визначеного до передачі позивачем відповідачу у січні 2016 року газу (7914,60грн х 62990куб.м = 498540,05грн) перевищує 20% суми Договору, які становлять 476552,42грн.

Проте, згідно актів приймання-передачі газу від 31.01.2016 і від 31.03.2016 у січні 2016 року позивач передав, а відповідач прийняв 99,325тис.куб.м газу на суму 786117,65грн.

Відповідно до частин другої та третьої статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором. Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Додаткова угода №10 від 31.12.2015 містить всі істотні умови, встановлені для даного виду правочинів, схвалена сторонами шляхом вчинення дій по її виконанню, виконання прийняте відповідачем без будь-яких зауважень.

А тому виходячи із системного аналізу зазначених правових норм та враховуючи дії відповідача по виконанню цієї угоди суд не вбачає підстав для визнання додаткової угоди №10 від 31.12.2015 до Договору недійсною.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

Докази оплати відповідачем отриманого у січні 2016 року від позивача природного газу у повній сумі відсутні.

Заборгованість у сумі 593649,79грн не сплачена.

А тому позовна вимога про стягнення заборгованості у сумі 593649,79грн обґрунтована і підлягає задоволенню.

У звязку з прострочення оплати за переданий протягом січня 2016 року природний газ позивачем за період прострочення з 15.02.2016 нараховані станом на 06.07.2016 пеня 122750,33грн, 3% річних 9214,33грн, інфляційні 27542,59грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних і інфляційних втрат суд вважає його таким, що містить арифметичні помилки.

За розрахунком суду з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 92696,95грн, а саме:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
593649.7915.02.2016 - 03.03.20161822.0000 %0.120 %12846.19
593649.7904.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %34970.19
593649.7922.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %21572.52
593649.7927.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %16349.70
593649.7924.06.2016 - 06.07.20161316.5000 %0.090 %6958.35

За розрахунком суду сума 3% річних, які підлягають стягненню, становить 6977,42грн, а саме:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
593649.7915.02.2016 - 06.07.20161433 %6977.42
Інфляційне збільшення суми боргу за розрахунком суду становить 23820,41грн, а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
15.02.2016 - 06.07..791.04023820.41617470.20
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення заборгованість у сумі 593649,79грн, пеня у сумі 92696,95грн, 3% річних у сумі 6977,42грн і інфляційні у сумі 23820,41грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені (арк. с. 63-64), то суд з урахуванням припису пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України залишає його без задоволення як таке, що не підтверджене належними доказами щодо винятковості цього випадку.

В іншій частині позовних вимог підстави для задоволення відсутні.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 відділу міста Біла Церква (код 08167863) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (код 20077720) грошові кошти у сумі 717144,57грн (сімсот сімнадцять тисяч сто сорок чотири грн. 57коп), з яких: заборгованість у сумі 593649,79грн, пеня у сумі 92696,95грн, 3% річних у сумі 6977,42грн, інфляційні у сумі 23820,41грн; та судовий збір у сумі 10757,17грн (десять тисяч сімсот пятдесят сім грн. 17коп.).

3. В іншій частині вимог у первісному позові відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 03.11.2016.