РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016Справа №910/10232/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер АВВ Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Риф Пасіфік»

про стягнення 257065,32 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Щеглов Є.Є. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер АВВ Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Риф Пасіфік» про стягнення заборгованості за виконані роботи в розмірі 236193 грн., а також нарахованих на вказану заборгованість 3% річних в розмірі 3630,25 грн. та інфляційних втрат в сумі 17242,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер АВВ Україна» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Риф Пасіфік» (замовник) укладено Договір монтажу №2015-07, за умовами якого позивач прийняв на себе зобов'язання виконати роботи по виготовленню та монтажу алюмінієвих розсувних конструкцій (роботи), а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи в порядку і на умовах, визначених договором.

Позивачем, у відповідності до положень вказаного договору виконано будівельні роботи на загальну суму 392233 грн., на підтвердження виконання яких позивачем було направлено відповідачеві Акт здачі-прийняття робіт №ОУ-014 від 06.11.2015.

Відповідачем, вказані роботи було прийнято, проте оплачено частково, в розмірі 156040 грн., внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 236193 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, на вказану заборгованість, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем виконаних робіт, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано інфляційні втрати в розмірі 17242,07 грн. та 3% річних в сумі 3630,25 грн., які позивач просить стягнути на свою користь.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Додатково вказав, що роботи було фактично виконано у повному обсязі, відповідач отримав власний примірник акта приймання-передачі робіт, проте не направив в триденний строк обґрунтованої відмови від підписання акта. Більше того, відмова від підписання акта мотивована неналежною якістю виконаних робіт, проте відповідач не просив представників позивача прибути на об'єкт та виправити недоліки, при цьому не вказавши конкретно у чому полягають вказані недоліки в роботах. Також позивачем надано суду відеозапис, який підтверджує факт виконання робіт позивачем на об'єкті відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте до початку розгляду справи через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва останнім було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою представника.

Також відповідачем було подано відзив на позовну заяву у якому останній заперечив проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що зазначений акт здачі-прийняття робіт Товариство з обмеженою відповідальністю «Риф Пасіфік» не отримувало. Крім того, особа, яка отримала поштове відправлення від позивача з вказаним актом ніколи не перебувала у трудових відносинах з товариством. Також зазначив, що в Акті здачі-приймання робіт №ОУ-014 зазначено, що виконавцем були проведені роботи по рахунку №СФ-1908/01 від 19.08.2015 проте жодного посилання на укладений між сторонами договір зазначений акт не містить.

Разом з тим, відповідач заперечив проти нарахування інфляційних втрат та 3% річник на вказану заборгованість, зокрема зазначив, що оскільки останнім не було отримано акту здачі-прийняття виконаних робіт, у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, у товариства відсутній обов'язок з оплати послуг.

Додатково, в судових засіданнях представник відповідача пояснив, що роботи було виконано неякісно, у зв'язку з чим відповідач відмовився від прийняття вказаних робіт. При цьому, спірні конструкції відповідачем прийняті не були, а були демонтовані і на теперішній час відсутні. Крім того, спірний договір не містить погоджених сторонами специфікацій предмету договору, що унеможливлює належне виконання договору взагалі.

Відтак, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Судом встановлено, що 19.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер АВВ Україна» (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Риф Пасіфік» (замовник, відповідач) укладено Договір монтажу №2015-07, за умовами якого, виконавець зобов'язується виконати роботі по виготовленню та монтажу алюмінієвих розсувних конструкцій (далі - роботи), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та на умовах, передбачених договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, виконавець зобов'язаний виконати роботи по виготовленню та монтажу алюмінієвих розсувних конструкцій замовника за адресою : м. Київ, вул. Шота Руставелі, 16-А з використанням матеріалів, наданих виконавцем, визначених у Специфікації №1, протягом 25 робочих днів з моменту отримання від замовника попередньої оплати в розмірі 131040 грн. від вартості робіт.

Згідно з п.2.2 Договору, замовник зобов'язаний прийняти матеріали на об'єкті і роботи також оплатити їх в порядку, передбаченому розділом 3 дійсного договору. У випадку якщо замовник не підпише акт здачі-прийняття виконаних робіт протягом 3 днів з моменту його отримання та не пред'явить письмової вмотивованої відмови, роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі.

Пунктом 3.1 договору визначено, що загальна ціна договору становить 392233 грн. у тому числі ПДВ - 65372,17, що на дату підписання дійсного договору еквівалентно 16810 дол. США за комерційним курсом долара США по відношенню до гривні встановленому АБ «ТАСкомбанк».

У відповідності до п.3.2 Договору, оплата проводиться замовником в наступному порядку:

- передоплата - 131040 грн. разом з ПДВ - 21840 грн., що на дату підписання дійсного договору є еквівалентом 5600 дол. США за комерційним курсом долара США по відношенню до гривні встановленому АБ «ТАСкомбанк» в день підписання дійсного договору.

- передоплата - 45831,10 грн. разом з ПДВ - 7638,52 грн., що на дату підписання дійсного договору є еквівалентом 1967 дол. США за комерційним курсом долара США по відношенню до гривні встановленому АБ «ТАСкомбанк» - до 31.08.2015.

- кінцева оплата - 215361,90 грн. разом з ПДВ - 35893,65 грн., що на дату підписання дійсного договору є еквівалентом 9243 дол. США за комерційним курсом долара США по відношенню до гривні встановленому АБ «ТАСкомбанк» - проводиться після прийняття замовником виконаних робіт в порядку, передбаченому п.2.2 дійсного договору.

Згідно з п.5.4 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання кожною із сторін своїх обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією специфікації виготовлених конструкцій з відміткою представників відповідача про відсутність претензій щодо якості та об'єму виконаних позивачем робіт.

В подальшому 06.11.2015, позивачем на адресу відповідача було направлено Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-014 від 06.11.2015 на суму 392233 грн. проте відповідачем зазначений акт підписано не було, як і не було виставлено у передбачений договором строк письмової вмотивованої відмови від підписання акту.

Факт направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Риф Пасіфік» зазначеного акту підтверджується наявними в матеріалах справи копією опису вкладення у цінний лист і зазначенням направлення Акту здачі-прийняття робіт №ОУ-014, поштовою квитанцією та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №991 відповідно до якого відповідач отримав зазначений акт 09.11.2015.

При цьому, у відповідності до умов договору, відповідачем вказані роботи частково оплачені у сумі 156040 грн., внаслідок чого залишились неоплаченими виконані будівельні роботи, прийняті відповідачем відповідно до акту приймання виконаних робіт на суму 236193 грн.

Факт часткової оплати відповідачем робіт позивачем не оспорюється.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Внаслідок невиконання відповідачем належним чином своїх зобов'язань за договором в частині повної оплати виконаних робіт у останнього утворилась заборгованість в розмірі 236193 грн.

Як встановлено судом, умовами договору №2015-07 сторони передбачили, що приймання-передача виконаних робіт та остаточні розрахунки за вказані роботи здійснюються між сторонами після підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п.2.2 Договору, замовник зобов'язаний прийняти матеріали на об'єкті і роботи також оплатити їх в порядку, передбаченому розділом 3 дійсного договору. У випадку якщо замовник не підпише акт здачі-прийняття виконаних робіт протягом 3 днів з моменту його отримання та не пред'явить письмової вмотивованої відмови, роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач отримав Акт №ОУ-014 здачі-прийняття робіт 09.11.2015 та не надав позивачеві обґрунтованої відмови від підписання зазначеного акту, обов'язок зі сплати виконаних позивачем робіт у відповідача виник з 12.11.2015

Доказів того, що вказані роботи не виконані чи виконані з недолікам суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про виконання позивачем робіт та прийняття вказаних робіт відповідачем, у зв'язку з чим заборгованість за виконані роботи у розмірі 236193 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 17242,07 грн. інфляційних втрат та 3630,25 грн. 3% річних за період з 12.11.2015 по 17.05.2016.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, судом встановлено, що вказані нарахування проведено у відповідності до умов договору та вимог законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин, суд вважає що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заперечення відповідача щодо неотримання відповідачем акта приймання робіт спростовуються наявною відмовою, направленою з порушенням встановлених договором строків надання відповіді, підписання акта, в якій відповідач вказує, що отримав акт. Доказів отримання вказаного акта в інший спосіб ніж засобами поштового зв'язку та в інші строки відповідачем не надано, крім того, у будь-якому випадку, направивши відмову від підписання вказаного акта, відповідачем визнано зазначений документ в якості належного та такого, що відповідає вимогам, зазначеним у договорі. Також відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про неналежне виконання робіт та подальший демонтаж встановлених конструкцій, чи проведення робіт з усунення недоліків із залученням інших сторін.

Також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів щодо сплати останнім 30.09.2015 послуг за договором в сумі 4700 грн.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Риф Пасіфік» (01001, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 16-А; ідентифікаційний код 39783616) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер АВВ Україна» (03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 65; ідентифікаційний код 39138833) 236193 (двісті тридцять шість тисяч сто дев'яносто три) грн. заборгованості, 17242 (сімнадцять тисяч двісті сорок два) грн. 07 коп. інфляційних втрат, 3630 (три тисячi шістсот тридцять) грн. 25 коп. 3% річних, та витрати зі сплати судового збору в сумі 3855 (три тисячi вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 99 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 03.11.2016

Суддя Я.В. Маринченко