РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016Справа №910/13930/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк»

до Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП»

про стягнення 15 041249,84 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Куліш О.О., за довіреністю №484 від 09.06.2016

Від відповідача: Шелест В.С. за довіреністю № 113 від 06.09.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» про стягнення 14 218 269, 25 грн., з яких: 11 729 750, 00 грн. простроченої кредитної заборгованості, 2 306 643, 10 грн. прострочених відсотків, 152 668, 91 грн. пені по кретиту, 29 207,24 грн. пені по відсоткам, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань відповідно до договору про відкриття кредитної лінії № 661-001/11 від 25.01.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2016 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/13930/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.09.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

Через відділ діловодства суду 31.08.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та 02.09.2016 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.09.2016 представники сторін надали суду додаткові документи у справі, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 07.09.2016 підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.09.2016 заперечив проти позову у повному обсязі, з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 07.09.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 21.09.2016 для витребування у позивача письмових пояснень щодо напрямків використання кредиту (банківські виписки) та копію кредитної справи для долучення до матеріалів справи та оригіналу для огляду у судовому засіданні.

Через відділ діловодства суду 21.09.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог суду, які залучено до матеріалів справи.

Представники сторін у судовому засіданні 21.09.2016 просили суд надати їм час для ознайомлення з матеріалами справи.

Суд розглянувши дане клопотання задовольнив його та відповідно до ст. 77 Господарського процессуального кодексу України оголосив перерву у судовому засіданні до 28.09.2016.

Через відділ діловодства суду 27.09.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог суду та 28.09.2016 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача додаткових доказів у справі та про призначення судової експертизи, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 28.09.2016 заперечів проти задоволення даних клопотань та наддав суду відзив на клопотання відповідача щодо проведення судової експертизи, який залучено до метеріалів справи.

У судовому засіданні 28.09.2016 представник відповідача підтримав дані клопотання, просив їх задовльнити.

Розглянувши дані клопотання, суд не знайшов підстав для їх задоволення.

У судовому засіданні 28.09.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 05.10.2016 для витребування у позивача довідки щодо списання коштів відповідача з поточних рахунків відповідача станом на дату судового засідання.

Через відділ діловодства суду 04.10.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог суду та заява про збільшення розміру позовних вимог, які залучено до матеріалів справи.

Дослідивши заяву про збільшення позовних вимог, суд прийняв її до розгляду.

У судовому засіданні 05.10.2016 представник позивача просив надати час для ознайомлення з документами, поданими позивачем та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 05.10.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 19.10.2016 для витребування у позивача, у строк до 17.10.2016 деталізованого та обгрунтованого розрахунку позовних вимог.

Через відділ діловодства суду 18.10.2016 та 19.10.2016 від позивача надійшли письмві пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.10.2016 надав суду відзив на позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні 19.10.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 26.10.2016 для дослідження доказів поданих сторонами.

У судовому засіданні 26.10.2016 предстаник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив їх задовольнити.

Господарський суд прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог, у зв'язку з чим має місце нова ціна позову - 15 04 249, 84 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.10.2016 заперечив проти позову у повному обсязі, з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 26.10.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - банк, позивач) та Приватним акціонерним товариством «ДАТАГРУП» (далі - позичальник, відповідач) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №661-001/11 від 25.01.2011 (далі - кредитний договір).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, відповідно до умов цього договору, банк має право надати позичальнику відновлювану кредитну лінію (далі - кредит) у валюті, обумовлений в цьому договорі, у розмірі 15 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути його банку в повному обсязі в порядку та строки, обумовлені цим договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання передбачені цим договором.

Згідно з п. 4.1. договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі в валюті кредиту в строк до 25.01.2013, на рахунок № 0011 в ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК», МФО 321983.

Відповідно до п. 3.1., п.3.2. кредитного договір передбачено, з урахуванням змін та доповнень внесених договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 30.06.2011, від 24.01.12, від 24.02.2012, від 12.03.2012, від 16.05.2012, від 05.06.2012, що кожні дванадцять місяців дії кредитного договору (далі - період) процентна ставка підлягає перегляду і погодженню сторонами. На перший період за домовленістю сторін процентна ставка погоджується в розмірі 17,5 % річних, в період: з 01.03.2011 до 01.07.2011 встановлюється процентна ставка в розмірі 17% річних, з 01.07.2011 до 24.01.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 17% річних, з 25.01.2012 до 25.02.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 21% річних, з 25.02.2012 до 25.03.2012 встановлюється процентна ставка 21% річних, з 25.03.2012 до 25.05.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 21%, з 25.05.2012 до 25.11.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 20% річних.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень, внесених договорами про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 04.02.2013, від 24.12.2013, від 29.12.2015, сторони домовились, що кредит надається позичальнику строком з 25.01.2011 до 30.06.2016.

На період: з 26.11.2012 до 01.04.2013 встановлюється процентна ставка в розмірі 21% річних, з 01.04.2013 до 31.03.2015 встановлюється процентна ставка в розмірі 21.% річних, з 01.04.2015 до 30.06.2016 встановлюється процентна ставка в розмірі 16% річних.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень, внесених договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 29.12.2015, сторони домовились, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом у строк до 30.06.2016, відповідно до графіку, встановленого в даному пункті, а саме:

- строк погашення до 29.12.2015 в сумі 957 600,00 грн.

- строк погашення до 31.12.2015 в сумі 119 700,00 грн.

- строк погашення до 31.01.2016 в сумі 119 700,00 грн.

- строк погашення до 29.02.2016 в сумі 119 700,00 грн.

- строк погашення до 31.03.2016 в сумі 119 700,00 грн.

- строк погашення до 30.04.2016 в сумі 128 250,00 грн.

- строк погашення до 31.05.2016 в сумі 128 250,00 грн.

- строк погашення до 27.06.2016 в сумі 128 250,00 грн.

- строк погашення до 30.06.2016 в сумі 11 729 750,00 грн.

Всього на загальну суму 13 552 900,00 грн. (залишок не погашеної заборгованості станом на 29.12.2015).

Відповідно до п.п. 3.9. кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень, внесених договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 29.12.2015, проценти за користування кредитом та нараховані за період з 01.04.2015 до 31.03.2016 включно в розмірі 2 306 643,10 грн. підлягають сплаті позичальником 30.06.2016.

Пунктом 9.1. кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та внесення процентів за користування кредитом, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання умов договору, відповідач має заборгованість перед позивачем, за кредитним договором, яка виходить з розрахунку, що додається, і складає 14 218 269,25 грн., з яких:

- 11 729 750,00 грн. - сума простроченої кредитної заборгованості;

- 2 306 643,10 грн. - сума прострочених відсотків;

- 152 668,91 грн. - пеня по кредиту;

- 29 207,24 грн. - пеня по відсоткам.

Позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача, з урахуванням часткового погашення заборгованості та додатково нарахованої пені, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 04.10.2016, 15 041 249,84 грн., з яких:

- 11 729 750,00 грн. - сума простроченої кредитної заборгованості;

- 2 153 409,19 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками;

- 970 226,08 грн. - пеня по кредиту;

- 187 864,57 грн. - пеня по відсоткам.

У зв'язку з чим має місце нова ціна позову - 15 041 249, 84 грн.

Судом встановлено, що на виконання вимог кредитного договору позивачем було надано відповідачу кредитні кошти в обумовленому порядку та розмірі. Таким чином, позивачем були виконані зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором у повному обсязі та належним чином.

Надання позивачем кредитних коштів відповідачу підтверджується виписками з рахунків позичальника.

Представник позивача пояснив суду, що оскільки відповідач так і не виконав зобов'язання за кредитним договором та не повернув коштів у встановлений строк, то Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» про стягнення 15 041 249,84 грн., з яких: 11 729 750, 00 грн. простроченої кредитної заборгованості, 2 153 409,19 грн. прострочених відсотків, 970 226,08 грн. пені по кредиту, 187 864,57 грн. пені по відсоткам, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань відповідно до договору про відкриття кредитної лінії № 661-001/11 від 25.01.2011.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд встановив, що 25.01.2011 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та Приватним акціонерним товариством «ДАТАГРУП» було укладено договір про відкриття кредитної лінії №661-001/11.

Також між ними був укладений договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №661-001/11 від 25.12.2015.

Відповідно до п. 3.1., п.3.2. кредитного договір передбачено, з урахуванням змін та доповнень, внесених договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 30.06.2011, від 24.01.12, від 24.02.2012, від 12.03.2012, від 16.05.2012, від 05.06.2012, що кожні дванадцять місяців дії кредитного договору (далі - період) процентна ставка підлягає перегляду і погодженню сторонами. На перший період за домовленістю сторін процентна ставка погоджується в розмірі 17,5 % річних, в період: з 01.03.2011 до 01.07.2011 встановлюється процентна ставка в розмірі 17% річних, з 01.07.2011 до 24.01.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 17% річних, з 25.01.2012 до 25.02.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 21% річних, з 25.02.2012 до 25.03.2012 встановлюється процентна ставка 21% річних, з 25.03.2012 до 25.05.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 21%, з 25.05.2012 до 25.11.2012 встановлюється процентна ставка в розмірі 20% річних.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень, внесених договорами про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 04.02.2013, від 24.12.2013, від 29.12.2015, сторони домовились, що кредит надається позичальнику строком з 25.01.2011 до 30.06.2016.

На період з 26.11.2012 до 01.04.2013 встановлюється процентна ставка в розмірі 21% річних, з 01.04.2013 до 31.03.2015 встановлюється процентна ставка в розмірі 21.% річних, з 01.04.2015 до 30.06.2016 встановлюється процентна ставка в розмірі 16% річних.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надавши Приватному акціонерному товариству «ДАТАГРУП» за кредитною лінією № 661-001/11 кредитні кошти, тоді як Приватне акціонерне товариство «ДАТАГРУП» свої зобов'язання за даним кредитним договором належним чином не виконало в строк до 30.06.2016, у зв'язку з чим у Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» виникло право вимоги до боржника (позичальника) щодо сплати заборгованості за спірним кредитним договором.

Заборгованість Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» по тілу кредиту за кредитним договором станом на 04.10.2016 становить 11 729 750,00 грн. - основний борг за кредитом, 2 153 409,19 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками, 187 864,57 грн. - пеня по відсоткам, 970 226,08 пеня по кредиту.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на помилки у розрахунках позивача.

Проте господарський суд детально дослідив розрахунки позивача та встановив, що вони є вірними та обґрунтованими і повністю відповідають поданим як позивачем, так і відповідачем доказам.

Приймаючи до уваги викладені умови кредитного договору, дослідивши поданий позивачем детальний розрахунок позовних вимог, господарський суд визнає позовні вимоги про стягнення 11 729 750,00 грн. - основний борг за кредитом та 2 153 409,19 грн. простроченої заборгованості за відсотками такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» 187 864,57 грн. пені по відсоткам та 970 226,08 грн. пені по кредиту.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу, вони мають бути передбачені законом або договором.

За умовами п. 9.1. кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та внесення процентів за користування кредитом, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Оскільки позичальником - Приватним акціонерним товариством «ДАТАГРУП» було порушено зобов'язання за кредитним договором щодо сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом, то у Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» виникло право нарахувати штрафні санкції за невиконання зазначених зобов'язань за несвоєчасну сплату процентів та за несвоєчасне повернення кредиту.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, доданий до позовної заяви, судом встановлено, що даний розрахунок є вірним, тому підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» 187 864, 57 грн. пені по відсоткам та 970 226,08 грн. пені по кредиту.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи наведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» (03057, м. Київ, вулиця Смоленська, 31-33, ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» (01021, м. Київ, вулиця Кловський узвіз, 9/2, ) 11 729 750 (одинадцять мільйонів сімсот двадцять дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп. простроченої кредитної заборгованості, 2 153409 (два мільйони сто п'ятдесят три тисячі чотириста дев'ять) грн. 19 коп. простроченої заборгованості за відсотками, 187 864 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 57 коп. пені по відсоткам, 970 226 (дев'ятсот сімдесят тисяч двісті двадцять шість) грн. 08 коп. пені по кредиту та 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 01.11.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина