ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа № 926/1391/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 18.08.2016р., №1709/9/24-12-10-09

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.07.2016р.

у справі № 926/1391/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Чернівці

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД", смт. Глибока, Чернівецька область

до відповідача-2 Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, смт. Глибока, Чернівецька область

про визнання права іпотекодержателя та зняття арешту із заставного майна,

представники сторін:

- від позивача ОСОБА_3,

- від відповідача-1 не зявився,

- від відповідача-2 ОСОБА_4,

- від третьої особи не зявився.

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України сторонам розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 14.07.2016р. у справі №926/1391/16 (суддя Ковальчук Т.І.) частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) "Державний експортно-імпортний банк України". Вказаним рішенням відмовлено в задоволенні позову в частині визнання права ПАТ Державний експортно-імпортний банк України на передачу від свого імені майна, що є предметом іпотеки згідно іпотечних договорів №71113Z6 від 08.04.2013 р. та № 71113Z18 від 17.09.2013 р. будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону Про іпотеку. В іншій частині позов задоволено та знято арешт з нерухомого майна, накладений постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції ОСОБА_5 від 21.12.2015р. ВП № 49487740, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) Галс ЛТД та перебуває в іпотеці позивача згідно іпотечних договорів №71113Z6 від 08.04.2013 р. та № 71113Z18 від 17.09.2013 р.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що право іпотекодержателя передати від свого імені майно, що є предметом іпотеки, будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України Про іпотеку не є тим цивільним правом або інтересом, захист якого здійснюється в один із способів, що визначені статтею 16 ЦК України, а є однією з процедур продажу у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, задоволення судом вимоги про визнання відповідного права за позивачем не поновить його порушене право на отримання належного виконання зобовязань відповідача-1 за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки. Крім цього, право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене в Законі (ч. 1 ст. 38, абз. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України Про іпотеку) і застережено, що будь-яке окреме уповноваження іпотекодавця для цього не потрібне (ч. 5 ст. 38).

Висновок місцевого господарського суду щодо задоволення другої частини позовних вимог грунтується на наступному: 1) в силу ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека позивача має пріоритет перед обтяженням (арештом нерухомого майна), накладеним органом ДВС на користь відповідача-2; 2) право позивача як іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі з укладенням договору купівлі-продажу передбачено як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя Законом України Про іпотеку і укладеними з відповідачем1 іпотечними договорами; 3) заставна вартість предмета іпотеки сукупно складає 6349329,00 грн., а оціночна 8221830,22 грн., що менше, аніж заборгованість відповідача-1 за генеральною угодою № 71113N2 від 08.04.2013 р.; 4) накладений на предмет іпотеки арешт порушує право позивача отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в установлений спосіб.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Чернівецька ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що судом при вирішенні спору не було враховано того, що постановою органу ДВС від 21.12.2015р. у виконавчому провадженні № 49487740 було накладено арешт на нерухоме майно відповідача-1 в процесі стягнення з останнього заборгованості по сплаті єдиного внеску. Відповідно до положень ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

ТзОВ "Галс ЛТД" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" подали до суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та відповідач-1 звернули увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору було вірно встановлено всі обставини справи та вірно враховано положення ст.ст.1, 3 Закону України «Про іпотеку» щодо пріоритету прав чи вимог на передане в іпотеку майно та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає порядок стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Відповідач-1 та третя особа належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду, проте не забезпечили в судове засідання явку своїх представників. Від відповідача-1 до суду надійшло клопотання від 20.10.2016р. №120 про розгляд справи без участі його представника. Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявно достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представників відповідача-1 та третьої особи.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

08.04.2013р. між ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (банком) та ТзОВ Галс ЛТД (позичальником) було укладено генеральну угоду №71113N2 з наступними змінами та доповненнями (а.с. 21-39, том 1), відповідно до умов якої банком проводилось кредитування відповідача в межах ліміту 9525000,00 грн. на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів, укладених в рамках цієї генеральної угоди, перелік яких сторонами визначено у додатковому договорі №71113N2-7 від 15.09.2014р. (а.с. 38, том 1).

08.04.2013 р. між ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (іпотекодержателем) та ТзОВ Галс ЛТД (іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір № 71113Z6 з наступними змінами та доповненнями (а.с. 40-50, том 1), відповідно до якого в якості забезпечення виконання зобовязань іпотекодавця за генеральною угодою № 71113N2 від 08.04.2013 р. іпотекодержателю було передано в іпотеку нерухоме майно, що належить на праві власності ТзОВ Галс ЛТД, а саме: 1) будівлю для виробництва плодово-ягідних соків, переробки та консервування овочів та фруктів, виробництва сухофруктів загальною площею 3290,3 кв.м. за адресою: Чернівецька обл., смт. Глибока, вул. Першотравнева, 60А; 2) земельну ділянку площею 1,6444 га, кадастровий номер :01:006:0266, цільове призначення (використання) іншого призначення (обслуговування будівель та споруд (майстерня, водонапірна вежа, бензозаправочна станція) за адресою: Чернівецька обл., смт. Глибока, вул. Першотравнева, 60А; 3) гараж загальною площею 576,40 кв.м; будівля гаражу літ. А за адресою: Чернівецька обл., смт. Глибока, вул. Першотравнева, 60Г; 4) земельну ділянку площею 0,1160 га, кадастровий номер :01:006:0268, цільове призначення (використання) іншого призначення (для обслуговування будівель гаража) за адресою: Чернівецька обл., смт. Глибока, вул. Першотравнева, 60Г; 5) склад загальною площею 214,50 кв.м; будівля складу літ. А, за адресою: Чернівецька обл., смт. Глибока, вул. Першотравнева, 60Е; 6) земельну ділянку площею 0,2369 га, кадастровий номер :01:006:0267, цільове призначення (використання) іншого призначення (для обслуговування будівель складу), за адресою: Чернівецька обл., смт. Глибока, вул. Першотравнева, 60Е.

17.09.2013р. між ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (іпотекодержателем) та ТзОВ Галс ЛТД (іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір № 71113Z18 з наступними змінами та доповненнями (а.с. 51-54, том 1), відповідно до якого в якості забезпечення виконання зобовязань ТзОВ Галс ЛТД за генеральною угодою № 71113N2 від 08.04.2013р. іпотекодержателю було передано в іпотеку нерухоме майно, що належить на праві власності ТзОВ Галс ЛТД, а саме квартиру загальною площею 63,40 кв.м, житловою площею 30,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Державну реєстрацію іпотеки за іпотечними договорами №71113Z6 від 08.04.2013р. та №71113Z18 від 17.09.2013р. та обтяжень на відповідне нерухоме майно проведено 08.04.2013 р. та 17.09.2013 р. Крім цього, до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інформацію згідно з додатковими договорами про внесення змін до названих договорів іпотеки (а.с. 91-176, том 1).

Виконання позивачем зобовязань за генеральною угодою №71113N2 від 08.04.2013 року в частині фактичного надання кредиту підтверджується меморіальними ордерами та виписками про рух коштів по рахунках ТзОВ Галс ЛТД (а.с. 210-232, том 1).

Із вказаних документів також вбачається, а відповідачем-1 не заперечується факт неналежного виконання ним умов генеральної угоди, внаслідок чого у нього виникла перед ПАТ Державний експортно-імпортний банк України заборгованість.

У звязку з цим позивач звернувся до ТзОВ Галс ЛТД із вимогою (лист від 29.12.2015р. за № 071-18) про дострокове погашення кредиту, в якій вимагав протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги достроково погасити всю заборгованість за генеральною угодою №71113N2 від 08.04.2013р., яка станом на 29.12.2015р. за основними зобовязаннями складала 8678299,02 грн. та 70683,58 доларів США. Відповідачем-1 вказана вимога була отримана 05.01.2016р. (а.с. 177-178, том 1).

ТзОВ Галс ЛТД вимогу банку про дострокове погашення кредиту не виконало, натомість зверталося до ПАТ Укрексімбанк із заявами про надання дозволу на реалізацію переданого в іпотеку нерухомого майна з метою направлення отриманих від продажу коштів на погашення заборгованості за генеральною угодою №71113N2 від 08.04.2013р. (а.с. 240-242, том 1).

У ході вирішення питання про можливість надання дозволу на реалізацію переданого в іпотеку майна позивачу стало відомо, що постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції від 21.12.2015р. у виконавчому провадженні №49487740 при примусовому виконанні вимоги державної податкової інспекції у ОСОБА_2 районі про сплату боргу № 539 від 06.11.2015 р. (недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на суму 597650,77 грн.) у межах виконавчого провадження №49487740 накладено арешт на належні боржнику ТзОВ Галс ЛТД обєкти нерухомого майна, що виступають предметами іпотеки за іпотечними договорами №71113Z6 від 08.04.2013р. та №71113Z18 від 17.09.2013р. (а.с. 57-58, том 1).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України Про іпотеку іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 2, 6, 7 ст. 3 цього Закону визначено, що взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Як було зазначено вище, державна реєстрація іпотеки за іпотечними договорами № 71113Z6 від 08.04.2013 р. та № 71113Z18 від 17.09.2013 р. проведена відповідно 08.04.2013 р. та 17.09.2013 р.

Арешт на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за цими договорами, накладений ВДВС ОСОБА_2 РУЮ 21.12.2015 р., тобто після державної реєстрації іпотеки за ПАТ Укрексімбанк.

Згідно з ч. 5 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

За приписами частин 1, 3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Частиною 4 ст. 54 вказаного Закону передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

На підставі встановлених фактичних обставин та вищенаведених норм законодавства, колегія суддів зазначає, що: 1) право іпотеки на відповідні обєкти нерухомого майна винило до моменту предявлення відповідачем-2 вимоги № 539 від 06.11.2015 р. про сплату недоїмки по єдиному соціальному внеску на суму 597650,77 грн.; 2) в силу ст.ст. 1, 3 Закону України Про іпотеку, іпотека позивача має пріоритет перед обтяженням, накладеним органом ДВС на користь відповідача-2; 3) із договорів іпотеки вбачається, що загальна заставна вартість предметів іпотеки складає 6349329,00 грн., а оціночна 8221830,22 грн. При цьому, відповідно до розрахунків позивача (які не заперечуються іншими сторонами), заборгованість відповідача-1 за генеральною угодою № 71113N2 від 08.04.2013 р. є більшою, ніж вартість предметів іпотеки та складає 13082722,50 грн. (а.с.243, том 1).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається відсутність умов, визначених у ч.3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження, які б надавали можливість органу ДВС здійснювати задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Колегія суддів відхиляє покликання скаржника на ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», якою він обґрунтовує пріоритет виконання зобов'язання із сплати єдиного внеску перед усіма іншими зобов'язаннями, оскільки вказана норма стосується безпосередньо виконання зобовязання відповідача-1 перед відповідачем-2, а не порядку вчинення органом ДВС виконавчих дій, які повинні відповідати положенням Законів України «Про іпотеку» та «Про виконавче провадження». Крім того, як зазначалось вище, зобовязання відповідача-1 перед відповідачем-2 згідно вимоги № 539 від 06.11.2015 р. виникло набагато пізніше, ніж була здійснена державна реєстрація іпотек та обтяжень на нерухоме майно за іпотечними договорами, укладеними між позивачем та відповідачем-1.

Відповідно до cт. 36 Закону України Про іпотеку сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

При укладенні іпотечних договорів № 71113Z6 від 08.04.2013р. та № 71113Z18 від 17.09.2013р. позивач та відповідач-1 вирішили питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки наступним чином. У пунктах 5.1, 5.2 договорів іпотеки сторони встановили, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання іпотекодавцем, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі цього договору або шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п.5.5 іпотечних договорів, іпотекодержатель має право від свого імені передати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за порядком, встановленим ст. 38 Закону України Про іпотеку. У разі продажу предмета іпотеки згідно до ст. 38 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір.

Про намір задовольнити свої вимоги до ТзОВ ГАЛС ЛТД за генеральною угодою № 71113N2 від 08.04.2013р. у позасудовому порядку шляхом передачі від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за порядком, встановленим ст. 38 Закону України Про іпотеку, та згідно умов іпотечних договорів № 71113Z6 від 08.04.2013р. і № 71113Z18 від 17.09.2013р. позивач листами від 20.04.2016р. вих. №№ 071-02/555, 071-02/556, 071-02/557 повідомив відповідачів і орган ДВС, який наклав арешт на передане в іпотеку майно (а.с. 59-64, том 1).

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що накладений ВДВС ОСОБА_2 РУЮ арешт на передане в іпотеку нерухоме майно ТзОВ ГАЛС ЛТД у виконавчому провадженні № 49487740 перешкоджає реалізації позивачем права на отримання задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в обраному ним позасудовому порядку.

Враховуючи наведене вище, висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції від 21.12.2015р. у виконавчому провадженні №49487740. є вірним.

Перевіривши відмову місцевим господарським судом в задоволенні позовної вимоги про визнання права ПАТ Державний експортно-імпортний банк України на передачу від свого імені майна, що є предметом іпотеки згідно іпотечних договорів будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону Про іпотеку, колегія суддів дійшла висновку про законність оскаржуваного рішення в цій частині. Вказане право прямо передбачене Законом України «Про іпотеку», безпосередньо не оспорюється та, крім того, воно не є тим цивільним правом або інтересом, захист якого здійснюється в один із способів, що визначені статтею 16 ЦК України, а є однією з процедур продажу у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Зважаючи на те, що на підставі ухвали суду від 31.08.2016р. скаржнику було відстрочено сплату судового збору до винесення постанови у даній справі, судовий збір зі скаржника підлягає стягненню у встановленому розмірі в дохід Державного бюджету України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.07.2016р у справі №926/1391/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області без задоволення.

Стягнути з Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200 А, ідентифікаційний код 39579145) в дохід Державного бюджету України (ГУДКСУ у Львівській області, МФО банку 825014, отримувач УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, ідентифікаційний код отримувача 38007620, рахунок 2006) 3031,60 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Господарському суду Чернівецької області видати відповідний наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.