ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.11.2016 Справа № 904/819/16

За скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" (м. Дніпропетровськ)

на дії Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

У справі:

за позовом Приватного підприємства фірми "Октан" (м. Дніпропетровськ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" (м. Дніпропетровськ)

про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № ПН-1203 від 12.03.2015 у загальному розмірі 353 405 грн. 61 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від заявника (відповідач): ОСОБА_1 - представник (довіреність № 0407-1 від 04.07.2016)

від позивача: ОСОБА_2 - юрист (довіреність № 4/16 від 01.03.2016)

від ВДВС: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство фірма "Октан" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки нафтопродуктів № ПН-1203 від 12.03.2015 у загальному розмірі 353 405 грн. 61 коп.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" на користь Приватного підприємства фірми "Октан" 229 545 грн. 14 коп. - основного боргу, 55 661 грн. 70 коп. - пені, 9 953 грн. 31 коп. - інфляційних втрат, 30 158 грн. 07 коп. - відсотків за користування чужими грошовими коштами, 4 879 грн. 77 коп. частину витрат по сплаті судового збору; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 вказане рішення залишено без змін.

На примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 господарським судом 01.06.2016 видано наказ.

13.09.2014 від відповідача надійшла скарга на дії Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій скаржник просить:

- поновити строк на оскарження постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 липня 2016 року по виконавчому провадженню № 51662351 та прийняти скаргу до розгляду;

- визнати недійсною постанову Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 липня 2016 року по виконавчому провадженню № 51662351 в частині накладення арешту на статутний капітал відповідача, накладення заборони вносити будь-які зміни до установчих документів відповідача та внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Пропуск строку для подання скарги в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скаржник обґрунтовує наступним.

Постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ ГТУЮ від 18 липня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 51662351 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року по справі №904/819/16, яку фактично було отримано відповідачем лише 02 вересня 2016 року.

Окрім цього, 09 вересня 2016 року відповідач з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень дізнався, що постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ ГТУЮ від 27 липня 2016 року було постановлено внести запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, лише в межах суми боргу щодо накладення арешту на статутний капітал ТОВ "Зернопром" та заборони вносити будь-які зміни до установчих документів боржника.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2016 скаргу було прийнято до розгляду та призначено її розгляд у засіданні на 03.10.2016.

У судове засідання 03.10.2016 з'явився представник заявника (відповідача).

Представники позивача та виконавчої служби у судове засідання 03.10.2016 не з'явилися, причин нез'явлення суду не повідомили, витребуваних судом документи не надали. При цьому, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Представником заявника (відповідача) у судовому засіданні 03.10.2016 було викладено зміст скарги, наведено доводи в її обґрунтування.

Ухвалою суду від 03.10.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги було відкладено на 24.10.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі.

Від позивача надійшло клопотання (вх.суду 65133/16 від 20.10.2016), в якому він просив суд розглянути скаргу без участі його представника; до вказаного клопотання позивач долучив заперечення на скаргу. У вказаних запереченнях позивач зазначав, що відповідач пропустив строк на оскарження дій державної виконавчої служби, оскільки не забезпечив своєчасного отримання оскаржуваної постанови за своєю юридичною адресою. Крім того, позивач вказував, що дії державного виконавця відповідають положенням ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження".

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду 65135/16 від 24.10.20160, до якого він долучив витребувані судом документи.

У судове засідання 24.10.2016 з'явився представник заявника (відповідача).

Представники позивача та виконавчої служби у судове засідання 24.10.2016 вдруге не з'явилися, причин нез'явлення суду не повідомили, витребуваних судом документи не надали. При цьому, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 24.10.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги було відкладено на 07.11.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

У судове засідання 07.11.2016 з'явилися представники позивача та заявника (відповідача).

Представник виконавчої служби у судове засідання 07.11.2016 втретє не з'явилися, причин нез'явлення суду не повідомили, витребуваних судом документи не надали. При цьому, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №490 (№ 951).

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвала суду від 24.10.2016 була надіслана учасникам справи завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У судовому засіданні 07.11.2016 представник заявника (відповідача) наполягав на задоволенні скарги у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 07.11.2016 проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях.

Відповідно до частини 2 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та заявника (відповідача), господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" на користь Приватного підприємства фірми "Октан" 229 545 грн. 14 коп. - основного боргу, 55 661 грн. 70 коп. - пені, 9 953 грн. 31 коп. - інфляційних втрат, 30 158 грн. 07 коп. - відсотків за користування чужими грошовими коштами, 4 879 грн. 77 коп. частину витрат по сплаті судового збору; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 вказане рішення залишено без змін.

На примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 господарським судом 01.06.2016 видано наказ.

13.09.2014 від відповідача надійшла скарга на дії Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій скаржник просить:

- поновити строк на оскарження постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 липня 2016 року по виконавчому провадженню № 51662351 та прийняти скаргу до розгляду;

- визнати недійсною постанову Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 липня 2016 року по виконавчому провадженню № 51662351 в частині накладення арешту на статутний капітал відповідача, накладення заборони вносити будь-які зміни до установчих документів відповідача та внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до статті 6 ОСОБА_3 України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до цього ОСОБА_3 державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби (частина 1 статті 7 ОСОБА_3 України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим ОСОБА_3 випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ОСОБА_3 України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження").

Наявні в матеріалах справи копії з матеріалів виконавчого провадження № 51662351 свідчать про винесення оскаржуваної постанови від 26.07.2016 ВП № 51662351 заступником начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, тому боржник вірно визначив його суб'єктом оскарження за даною скаргою.

Статтею 129-1 Конституції України, з якою кореспондуються положення статті 115 Господарського процесуального кодексу України, встановлено імперативний припис, згідно якого судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому ОСОБА_3 органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим ОСОБА_3, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього ОСОБА_3, а також рішеннями, які відповідно до цього ОСОБА_3 підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження".

Відповідно до цього ОСОБА_3 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини 1 статті 3 ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження").

Як вбачається із матеріалі справи, постановою заступника начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.07.2016 відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/819/16 від 01.06.2016; надано строк для добровільного виконання - по 25.07.2016 (а.с.189).

Постановою заступника начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.07.2016:

- накладено арешт на все майно, що належить боржнику (відповідачу) у межах суми звернення стягнення 363 217 грн. 78 коп. з урахуванням виконавчого збору;

- заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу;

- внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, лише в межах суми боргу, щодо накладення арешту на статутний капітал підприємства та заборонено вносити будь-які зміни до установчих документів підприємства.

Відповідач вважає дії державного виконавця щодо внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо накладення арешту на статутний капітал підприємства та заборони вносити будь-які зміни до установчих документів підприємства незаконними, щоі є причиною звернення відповідача із скаргою до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин скарги в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги скаржника підлягають задоволенню з наступних підстав.

У статті 10 ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження" визначено заходи примусового виконання рішень, якими є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим ОСОБА_3.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 52 ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження" визначено особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця, зокрема:

- виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим ОСОБА_3. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача;

- виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

- у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Згідно з нормами статті 56 ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Таким чином, із змісту приписів ОСОБА_3 вбачається, що накладення заборони на вчинення будь-яких інших дій будь-якими іншими особами, як-то заборони органам, що здійснюють державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців проводити будь-які зміни до установчих документів боржника ОСОБА_3 не передбачено.

За таких обставин, державний виконавець в частині накладення заборони на внесення будь-яких змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" діяв з перевищенням наданих йому повноважень, що відповідно до статті 19 Конституції України забороняється.

Що стосується накладення арешту на статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 144 Цивільного кодексу України статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається з вартості вкладів його учасників.

Відповідно до статті 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до пункту 3.4 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" станом на даний час статутний капітал Товариства становить 250 000 гривень, який на даний час сформований у повному обсязі за рахунок грошового внеску його учасника - ОСОБА_4.

Таким чином, з моменту завершення формування статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" фактично набуло право власності на грошові кошти, які були внесені його засновником до статутного капіталу.

Відповідно до пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарським судам роз'яснено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до пункту 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" № 01-08/369 від 29.06.2010 вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним. Господарський же суд, приймаючи судове рішення по суті скарги, має в будь-якому разі враховувати положення, викладене в названому роз'ясненні президії Вищого господарського суду України.

Отже, за результатами розгляду скарги, доводи скаржника визнаються судом правомірними, а скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" на дії Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у справі № 904/819/16 задовольнити.

2. Визнати недійсною постанову Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.07.2016 у виконавчому провадженні № 51662351 в частині накладення арешту на статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром", накладення заборони вносити будь-які зміни до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопром" та внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом 5-ти днів в порядку встановленому для оскарження судових рішень.

Суддя ОСОБА_5