ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.11.2016 р. Справа № 914/600/13-г

За заявою: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

про: розстрочку виконання рішення суду від 12.03.2013 року у справі № 914/600/13-г

у справі за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національно акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

про: стягнення трьох відсотків річних в сумі 672 289,29 грн.

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

За участю представників сторін:

від заявника (боржника): ОСОБА_1 (довіреність від 04.05.2016 року)

від стягувача: ОСОБА_2 (довіреність № 177/16 від 27.04.2016 року)

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось.

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016 року на адресу суду надійшла заява за вх. № 5044/16 Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 12.03.2013 року у справі 914/600/13-г, відповідно до якої заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 12.03.2013 року у справі №914/600/13-г на 12 місяців з оплатою рівними частками щомісяця.

Ухвалою суду від 26.10.2016 року розгляд заяви призначено на 08.11.2016 року.

Представник заявника в судове засідання зявився, просив суд розстрочити виконання рішення від 12.03.2013 року на 12 місяців з підстав, викладених у заяві про розстрочку.

Представник стягувача в судове засідання зявився, проти задоволення заяви заперечив повністю з підстав, наведених у запереченні (вх.№44022/16 від 07.11.2016 р.) на заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду. Зокрема, зазначив, що звертаючись із заявою про надання розстрочки виконання рішення, боржник посилається на ті ж самі обставини, які були вже предметом розгляду в суді, та на підставі яких судом вже надавалися розстрочки, які останнім не виконувались взагалі. Боржником не надано належних доказів, які б свідчили про фактичну неможливість виконання судового рішення (наприклад, банківських виписок про відсутність коштів на банківських рахунках та довідок про відсутність майна, на яке можна звернути стягнення та інше). На думку стягувача, невиконання боржником умов попередньої розстрочки наданої судом, свідчить про чергове затягування та небажання останнього виконувати рішення.

Заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 12.03.2013 року у справі 914/600/13-г обґрунтовується тим, що проведення виконавчих дій, накладення стягнення на майно підприємства унеможливлює його господарську діяльність, що створить реальну загрозу банкрутства останнього, що в свою чергу призведе до аварійної ситуації в опалювальний період. Заявник зазначає, що тариф на послуги з теплопостачання та централізованого опалення, що діє у м. Львові, є економічно необґрунтованим. Для уникнення банкрутства теплопостачальних підприємств, у звязку з ситуацією, що склалася, і було запроваджено на законодавчому рівні процедуру погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Виконавчі провадження було зупинено на підставі попередньої редакції ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, у травні 2015 року до Закону України «Про виконавче провадження» було внесено зміни, і на даний час одночасно відновлено всі виконавчі провадження, зокрема, ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області, ВПВР ДВС України. По даних виконавчих провадження арештовано усі рахунки ЛМКП «Львівтеплоенерго» в банківських установах, винесено постанови про арешт майна та заборону його відчуження. Підприємство перебуває у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується наданими Балансом (звітом про фінансовий стан) станом на 30 червня 2016 року та Звітом про фінансові результати за І півріччя 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначено у п. 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення, відповідно до 7.2. вказаної Постанови, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Оскільки ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Враховуючи викладене, розстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

При цьому господарському суду необхідно мати на увазі, що ухвала про розстрочку виконання рішення має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, і є обов'язковою для державної виконавчої служби при виконанні відповідного судового наказу у межах відкритого виконавчого провадження (див. Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5- рп/2013 зі справи № 1-7/2013). Якщо виконавче провадження відкривається після винесення ухвали господарського суду про відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, то таке виконання має здійснюватися на підставі та з урахуванням як раніше виданого судом наказу, так і відповідної ухвали (п. 7.8. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 (із змінами і доповненнями) «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом Львівської області вже розглядалась заява Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 12.03.2013 року у справі № 914/600/13-г, яка ухвалою суду від 02.09.2015 р. задоволена частково, виконання рішення господарського суду Львівської області від 12.03.2013 року у справі № 914/600/13-г на суму 685735,29 грн. розстрочено за визначеним в ухвалі графіком погашення заборгованості.

У своєму запереченні на заяву про розстрочку стягувач зазначив, що станом на час розгляду заяви заборгованість ЛМКП «Львівтеплоенерго» за рішення суду від 12.03.2013 року у справі № 914/600/13-г становить 685735,29 грн.

Відтак, встановлений ухвалою господарського суду від 02.09.2015 р. про розстрочку виконання рішення суду від 12.03.2013 року у справі № 914/600/13-г графік погашення заборгованості боржником взагалі не виконувався. Після закінчення наданої судом розстрочки будь-яких платежів, в т.ч. часткових, боржником також не здійснено.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи докази, які подав заявник на підтвердження заяви про розстрочку виконання рішення, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявності у нього конкретних обставин та виняткових випадків, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Самі лише припущення заявника про те, що проведення виконавчих дій, накладення стягнення на майно підприємства унеможливить його господарську діяльність, створить реальну загрозу банкрутства підприємства боржника та призведе до аварійної ситуації в опалювальний період, не можуть слугувати підставою для надання розстрочки.

З огляду на викладене, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 12.03.2013 року у справі 914/600/13-г.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст.ст. 32-34, 36, 43, 80, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, - суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви (вх. № 5044/16 від 24.10.2016 року) Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення суду від 12.03.2013 року у справі 914/600/13-г відмовити.

Ухвала набирає законної сили у день її винесення.

Суддя Кидисюк Р.А