ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"21" жовтня 2016 р.Справа № 921/314/16-г/5
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрушків Г.З.

Розглянув матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1

до відповідача Гусятинського районного споживчого товариства вул. Тернопільська, 1, смт. Гусятин, 48201

про визнання недійсним договору оперативної оренди об'єкта нерухомості №20 від 01.12.2014р.

За участю представників від:

Позивача: не з'явився;

Відповідача: не з'явився;

Суть справи:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулася в господарський суд Тернопільської області з позовом до Гусятинського районного споживчого товариства про визнання недійсним договору оперативної оренди об'єкта нерухомості №20 від 01.12.2014р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір оперативної оренди об'єкта нерухомості №20 від 01.12.2014р.. ним не підписувався, та ним не вчинялось жодних дій, спрямованих на укладення даного правочину, зазначений договір не містить відтиску печатки позивача, та сам підпис в графі "Орендар" відрізняється від підписів, яким підписувались інші договори, а відтак, посилаючись на ч.ч.1, 3, 4. 5 ст.213, ст215 ЦК України, вважає, що такий договір є недійсним, а тому просить суд задовольнити його позовні вимоги. При цьому позивач зазначає, що між сторонами дійсно існують орендні правовідносини, проте такі ґрунтуються на зовсім іншому правочині - договорі оренди об'єкта нерухомості №28 від 01.12.2012 року.

Відповідач у відзиві на позов (лист б/н від 21.06.2016р. (вх.. 12293), вважає, що позов ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оперативної оренди об'єкта нерухомості №20 від 01.12.2014р. є повністю безпідставний і необґрунтований, а тому не підлягає до задоволення, посилаючись при цьому на те, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 12.11.2015р. у справі 921/885/15-г/4 встановлено факти щодо користування ФОП ОСОБА_2 майном Гусятинського райСТ на правах оренди за договором оренди майна від 01.12.2014р.; стягнення боргу в сумі 11500 грн., як несвоєчасно внесена орендна плата за договором оренди від 01.12.2014р.; а також підставою для примусового звільнення ФОП ОСОБА_2 орендованого нею майна стала відмова Гусятинського райСТ від договору оренди майна від 01.12.2014р., тобто встановлений факт припинення орендних правовідносин між сторонами заданим договором з 05.08.2015 року. Крім того, апеляційним судом у постанові від 22.06.2016р. у вищезазначеній справі колегія суддів визнала безпідставним посилання ФОП ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неукладення нею договору оренди №20 від 01.12.2014р., оскільки визнання договору неукладеним може мати місце лише на стадії укладення такого договору, а не за наслідками його виконання, матеріалами справи підтверджено користування відповідачем орендованим приміщенням та сплата орендної плати за період до 01 травня 2015 року в розмірі 4000грн., передбаченому договором №20 від 01.12.2014р.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 08 липня 2016 р. у справі № 921/314/16-г/5 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вул. Січових Стрільців,4, м. Тернопіль, провадження у справі зупинено та оплату експертизи покладено на позивача - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2.

Супровідним листом за №1000/16 від 18.07.2016р. матеріали справи було направлено на адресу Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою господарського суду від 29.07.2016 року провадження у справі поновлено для розгляду клопотання судового експерта ТВ КНДІСЕ №.533/534/16-22 від 25.07.2016р. про надання сторонами додаткових документів, необхідних для дослідження та надання експертного висновку.

05.08.2016р. ухвалою господарського суду зупинено провадження у справі та додаткові документи, які надані на вимогу судового експерта позивачем у справі фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, надіслано на адресу Тернопільського відділення КНДІСЕ.

07.09.2016р. позивач звернувся до суду з клопотанням (лист б/н від 07.09.2016р. (вх..15975)) у якому, посилаючись на постанову Верховного суду України від 23.12.2015р. у справі №3-1143гс15, зазначає, що незважаючи на результати проведення судової почеркознавчої експертизи у даній справі та беручи до уваги фактичне припинення зобов'язань між сторонами за спірним договором оперативної оренди об'єкта нерухомості №20 від 01.12.2014р., просить припинити провадження у даній справі з-за відсутності предмету спору, а також в порядку п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" розглянути питання про повернення сплаченого позивачем за подання даного позову судового збору.

Тернопільське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз супровідним листом №533/534/16-22 від 04.10.2016р. повернуло на адресу господарського суду Тернопільської області матеріали справи №921/314/16-г/5 та ухвалу суду від 08 липня 2016 р. без виконання, у зв'язку із не оплатою вартості проведення судової почеркознавчої експертизи.

10.10.2016р. ухвалою господарського суду Тернопільської області, провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 21.10.2016р. на 10год. 00хв.

Позивач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Надіслана на адресу позивача, яка зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, ухвала від 10.10.2016р. - станом на 21.10.2016р. до суду не повернулась.

Відповідач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Надіслана на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві, а саме: вул. Тернопільська, 1, смт. Гусятин, 48201 ухвала від 10.10.2016р. - станом на 21.10.2016р. до суду не повернулась.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 1 ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18, п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/140 від 15.03.2010р. "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" господарський суд вважає, що процесуальні документи вручені сторонам належним чином і відповідно про час та місце розгляду спору вони повідомлені у встановленому чинним законодавством порядку.

Розглянувши матеріали справи, вищезазначене клопотання позивача про припинення провадження у даній справі, господарським судом встановлено наступне:

01.12.2014р. між Гусятинським районним споживчим та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оперативної оренди об'єкта нерухомості №20, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування частину приміщення Будинку торгівлі (І поверх) по вул. Наливайка, 2, смт Гусятин загальною площею 134 кв.м., в т.ч. 100кв.м торгова, 34 кв.м допоміжна з метою використання для здійснення підприємницької діяльності у сфері громадського харчування (п.1.1, 1.2 договору).

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 12.11.2015 року по справі №921/885/15-г/4, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року. позов Гусятинського районного споживчого товариства задоволено частково: зобов'язано суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу підприємця ОСОБА_2, звільнити частину приміщення Будинку торгівлі (І поверх) по вул. Наливайка, 2, смт. Гусятин та повернути його по акту прийому-передачі Гусятинському районному споживчому товариству у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, а також стягнуто з СПД-фізичної особи ОСОБА_2 на користь Густинського райСТ 11500,00грн. боргу та витрати по сплаті судового збору.

Разом з тим вищезазначеним рішення господарського суду встановлено, що договір оперативної оренди об'єкта нерухомості №20 від 01.12.2014 року є розірваним з 05.08.2015р. в силу умов даного договору та п.2 ст.782 ЦК України у зв"язку з відмовою Гусятинського райСТ від Договору, а відтак відповідно до вимог ч.3ст.35 ГПК України зазначені обставини не потребують доказування при розгляді даної справи (№921/314/16-г/5).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК (яка кореспондується зі ст. 236 ЦК) виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

За змістом ст.ст. 651, 653 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК).

Із правової природи такого зобов'язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків наслідки недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК, оскільки використання майна - «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Тому, визнаючи договір оренди недійсним, необхідно серед іншого встановити обставини, пов'язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов'язання за цим договором.

У даній справі, позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 просить визнати недійсним договір оперативної оренди об'єкта нерухомості №20 від 01.12.2014р., який, як встановлено вищезазначеним рішенням господарського суду від 12.11.2015 року по справі №921/885/15-г/4, є розірваним з 05.08.2015р. і яким (рішенням суду) зобов"язано СПД-фізичну особу ОСОБА_2 звільнити частину приміщення Будинку торгівлі (І поверх) по вул. Наливайка, 2, смт. Гусятин та повернути його по акту прийому-передачі Гусятинському районному споживчому товариству, тобто зобов'язання за спірним договором є припиненими.

Враховуючи зазначені обставини, визнання недійсним договору оперативної оренди об'єкта нерухомості №20 від 01.12.2014р. є неможливим, оскільки предмет спору припинив своє існування.

Згідно з п.1-1ч.1ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

У відповідності до та п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

В п. 5.2 постанови Пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 р., з наступними змінами, зазначено, що питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається, зокрема, в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК. В усіх наведених випадках за необхідності відповідний процесуальний документ виготовляється у двох примірниках (оригіналах), один з яких залишається у матеріалах справи, а інший надсилається особі, яка сплатила судовий збір до державного бюджету України. Поданий заявником (скаржником) платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, при цьому повертається заявнику (скаржнику), а до матеріалів справи приєднується копія цього документа, яка виготовляється та засвідчується в порядку, передбаченому абзацом другим підпункту 2.5.13 пункту 2.5 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28; про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

Враховуючи вищенаведене та клопотання позивача, викладене в листі від 07.09.2016р. (вах №15975 від 07.09.2016р.) про повернення сплаченого судового збору, судовий збір в сумі 1378грн.00коп., сплачений позивачем при звернені з даним позовом до суду. підлягає поверненню

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 44, 80 ч.1 п.1-1, 86 ГПК України, п.5ч.1ст.7 Закону України "Про судовий збір" господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі припинити.

2. Повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2, АДРЕСА_1 48201, ідентифікаційний код НОМЕР_1, з Державного Бюджету України 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого згідно квитанції № 58 від 27.05.2016 р.

3. Квитанцію №58 від 27.05.2016 р. про сплату судового збору в сумі 1378,00 грн. повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2, АДРЕСА_1 48201.

Суддя Г.З. Андрушків