ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 Справа № 917/135/16

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "РАЙЗ-МАКСИМКО", 37240, Полтавська область, Лохвицький район, м. Червоно заводське, вул. Матросова, 10

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГАДЯЧСИР", 37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Будька 47

про стягнення 119 162,66 грн., з яких 24 641,57 грн. - інфляційні витрати, 16 662,65 грн. - 3 % річних, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, а також 16 662,65 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами відповідно до п. 6.4 Договору поставки № 87-Ш від 14.07.2014 року та 61 195,79 грн. - штраф відповідно до п. 6.2 Договору (в редакції заяви № 05/10-16юр від 05.10.2016 року (вх. № 12765 від 18.10.2016 року) про зменшення позовних вимог)

С у д д я ОСОБА_2

Представники:

від позивача - ОСОБА_3 (див. протокол);

від відповідача - ОСОБА_4 (див. протокол).

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судових засіданнях 06.09.2016 р. та 28.09.2016 року (після поновлення провадження у справі) в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

18.10.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Приватного акціонерного товариства "РАЙЗ-МАКСИМКО" про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГАДЯЧСИР" 119 162,66 грн., з яких 24 641,57 грн. - інфляційні витрати, 16 662,65 грн. - 3 % річних, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, а також 16 662,65 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами відповідно до п. 6.4 Договору поставки № 87-Ш від 14.07.2014 року та 61 195,79 грн. - штраф відповідно до п. 6.2 Договору (в редакції заяви № 05/10-16юр від 05.10.2016 року (вх. № 12765 від 18.10.2016 року) про зменшення позовних вимог).

Позивач на позовних вимогах наполягає, мотивуючи їх наступним: ПрАТ "Райз-Максимко" своєчасно та в повному обсязі здійснило поставку товарно - матеріальних цінностей (молоко коровяче незбиране) за умовами Договору поставки № 87-Ш поставки від 14 липня 2014 року. Відповідачем в порушення умов договору невчасно оплату отриманих ТМЦ.

Крім цього, позивач надав суду заяву № 05/10-16юр від 05.10.2016 року (вх. № 12765 від 18.10.2016 року) про зменшення позовних вимог, якою повідомляє про оплату відповідачем заборгованості просить суд стягнути з ТОВ ГАДЯЧСИР 119 162,66 грн., з яких 24 641,57 грн. - інфляційні витрати, 16 662,65 грн. - 3 % річних, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, а також 16 662,65 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами відповідно до п. 6.4 Договору поставки № 87-Ш від 14.07.2014 року та 61 195,79 грн. - штраф відповідно до п. 6.2 Договору.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (частина 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України).

Дії позивача не суперечать закону, не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси. За викладеного, судом вказана заява задовольняється як така, що не суперечить чинному процесуальному законодавству України. Спір розглядається в межах предмету позову в редакції прийнятої судом вищевказаної заяви про зменшення позовних вимог з урахуванням п. 3.10, п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відповідач надав суду клопотання № 1039/3-3 від 18.10.2016 року (вх. № 12793 від 18.10.2016 року), яким повідомив суд про визнання позову в частині заявлених до стягнення 24 641,57 грн. - інфляційні витрати, 16 662,65 грн. - 3 % річних та 61 195,79 грн. - штраф відповідно до п. 6.2 договору.

Останній також надав пояснення по суті спору № 1039/1-3 від 18.10.2016 року (вх. № 12791 від 18.10.2016 року), яким просив суд відмовити позивачеві у стягненні 16 662,65 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, посилаючись на подвійне стягнення 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України.

Суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання за мотивуванням, викладеним нижче.

У судове засідання 06.09.2016 року відповідачем надано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій № 592 від 05.09.2016 року (вх. № 10963 від 06.09.2016 року), розгляд якого судом було відтерміновано з огляду на усне клопотання представника відповідача.

У судове засідання 18ю10ю2016 року відповідач надав суду клопотання № б/н від 18.10.2016 року (вх. № 12792 від 18.10.2016 року), яким просив суд не розглядати раніше подане клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій у звязку з його відкликанням.

Судом клопотання задовольняється як таке, що не суперечить чинним процесуальним нормам.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, заслухавши представників сторін, суд,

встановив :

14.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Райз-Максимко" (постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГАДЯЧСИР" (покупець) було укладено договір поставки № 87-Ш (т. 1, а. с. 32-33), відповідно до умов та порядку якого Постачальник зобов'язувався систематично передавати у власність Покупця молочну сировину (молоко коров'яче незбиране ДСТУ 3662-97, яке піддавалося попередній фізичні обробці (фільтрації, охолодженню), а Покупець зобов'язувався приймати й оплачувати молоко на умовах та в порядку визначеному цим Договором (п. 1.1. Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- кількість молока зазначається у Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини за Формою 1 ТН (МС), затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України № 176 від 01.07.2002 року, ціна у Протоколах погодження цін (Додаток № 1), які після погодження (в порядку передбаченому цим договором), належного оформлення та підписання сторонами є невідємною частиною даного договору (п. 1.2 Договору);

- право власності на молоко переходить до покупця з моменту його приймання і визначається датою підписання представником покупця товарної накладної, крім випадку виявлення покупцем невідповідності молока вимогам ДСТУ 3662-97, діючим в Україні стандартам, а також ветеринарним та санітарним вимогам (п. 2.2. Договору);

- на кожну партію молока постачальник зобовязаний надати покупцю наступні супровідні документи: товарно - транспортну накладну Ф1-ТН, спеціалізовану товарну накладну № 1-ТН (МС), оформлені відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, із заповненням в них усіх реквізитів щодо кількості та якості молока, видаткову накладну, податкову накладну, ветеринарне свідоцтво (Ф-2), яке надається постачальником покупцю на заплановану кількість молока, що передаватиметься у власність покупцю, на кожний місяць не пізніше 3 числа поточного місяця (п. 2.3 Договору);

- ціна на молоко встановлюється в національній валюті України - гривні, та погоджується сторонами шляхом підписання протоколу погодження цін (додаток № 1), який є невідємною частиною цього договору (п. 5.1. Договору);

- покупець проводить оплату за придбане молоко у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 7 (семи) календарних днів з моменту переходу права власності на молоко. Оплата здійснюється в національній грошовій валюті - гривні(п. 5.4. Договору);

- покупець зобов'язаний своєчасно проводити оплату придбаного молока за цінами, визначеними Сторонами у Додатку № 1 (п. 4.2.3. Договору);

- у випадку якщо заборгованість з оплати молока (п. 5.4 цього Договору) становить 10 календарних днів і більше, покупець зобовязаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 1 % від суми боргу (п. 6.2 Договору);

- у випадку прострочення виконання грошових зобовязань по оплаті вартості молока покупець сплачує на користь постачальника відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % річних з простроченої суми (п. 6. 4 Договору);

- даний договір набирає чинності з дати підписання та діє до 31 грудня 2015 року. А в частині виконання сторонами грошових зобовязань - до моменту їх повного виконання (п. 10.1. Договору).

Невідємними частинами договору є Додаток № 2 - Специфікація від 14.07.2014 року стосовно якості молока, що поставляється (т. 1, а. с. 34) та № 1 - Протокол погодження ціни (т. 1, а. с. 35-48). Так, відповідно до Протоколу погодження ціни від 14.07.2014 р. сторони Договору домовилися починаючи з 14 липня 2014 року встановити наступну планову закупівельну ціну за 1 тонну молока коров'ячого незбираного ДСТУ 3662-97 - 4 300,00 грн., від 19.00.2014 р. - з 20 вересня 2014 року 4 500,00 грн., від 15.10.2014 р. - з 16 жовтня 2014 року 4 700,00 грн., від 29.10.2014 р. - з 01 листопада 2014 року 4 800,00 грн., від 20.11.2014 р. - з 23 листопада 2014 року 4 900,00 грн., від 01.12.2014 р. - з 01 грудня 2014 року 5 000,00 грн., від 04.12.2014 р. - з 08 грудня 2014 року 5 100,00 грн., від 22.12.2014 р. - з 24 грудня 2014 року 5 200,00 грн., від 10.03.2015 р. - з 11 березня 2015 року 5 500,00 грн., від 16.03.2015 р. - з 16 березня 2015 року 5 700,00 грн., від 25.03.2015 р. - з 25 березня 2015 року 5 800,00 грн., від 09.04.2015 р. - з 10 квітня 2015 року 5 700,00 грн., від 31.07.2015 р. - з 01 серпня 2015 року 5 400,00 грн., від 15.08.2015 р. - з 16 серпня 2015 року 5 400,00 грн..

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань щодо поставки ТОВ "ГАДЯЧСИР" молока коровячого незбираного та прийняття його відповідачем на загальну суму 20 297 776,74 грн. підтверджується спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини за Формою-1 ТН (МС), приймальними квитанціями (належним чином засвідчені копії залучено до матеріалів справи, т. 1, а. с. 49-101, т. 3, а. с. 2-134).

За отримане молоко відповідач розрахувався невчасно.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 119 162,66 грн., з яких 24 641,57 грн. - інфляційні витрати, 16 662,65 грн. - 3 % річних, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, а також 16 662,65 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами відповідно до п. 6.4 Договору поставки № 87-Ш від 14.07.2014 року та 61 195,79 грн. - штраф відповідно до п. 6.2 Договору (в редакції заяви № 05/10-16юр від 05.10.2016 року (вх. № 12765 від 18.10.2016 року) про зменшення позовних вимог).

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми у розмірі 16 662,65 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 24 641,57 грн., суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_5 9.1.3").

Крім цього, п. 6. 4 Договору сторони визначили, що у випадку прострочення виконання грошових зобовязань по оплаті вартості молока покупець сплачує на користь постачальника відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % річних з простроченої суми.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 16 662,65 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, суд прийшов до висновку про їх задоволення (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_5 9.1.3").

Доводи відповідача стосовно подвійного стягнення 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України судом не приймаються, а клопотання не підлягає задоволенню за наступного.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Підстава сплати зазначених відсотків та їх розмір сторонами визначено у підписаному та скріпленому печатками сторін Договорі поставки № 87-Ш від 14.07.2014 року, а саме, у п. 6.4 - у випадку прострочення виконання грошових зобовязань по оплаті вартості молока покупець сплачує на користь постачальника відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % річних з простроченої суми.

Отже, у розумінні чинного законодавства вказана санкція не є задвоєнням відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.2 Договору поставки № 87-Ш від 14.07.2014 р. сторони передбачили, що у випадку якщо заборгованість з оплати молока (п. 5.4 цього Договору) становить 10 календарних днів і більше, покупець зобовязаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 1 % від суми боргу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 61 195,79 грн. штрафу, суд прийшов до висновку про їх задоволення (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_5 9.1.3").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 119 162,66 грн., з яких 24 641,57 грн. - інфляційні витрати, 16 662,65 грн. - 3 % річних, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, а також 16 662,65 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами відповідно до п. 6.4 Договору поставки № 87-Ш від 14.07.2014 року та 61 195,79 грн. - штраф відповідно до п. 6.2 Договору підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог (з урахуванням клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог).

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 22, ст. 49, ст. 75, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГАДЯЧСИР" (37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Будька 47, ) на користь Приватного акціонерного товариства "РАЙЗ-МАКСИМКО" (37240, Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Матросова, 10, ) - 24 641,57 грн. інфляційних витрат, 16 662,65 грн. 3 % річних, 16 662,65 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами відповідно до п. 6.4 Договору поставки № 87-Ш від 14.07.2014 року, 61 195,79 грн. штрафу відповідно до п. 6.2 Договору, та 1 787,44 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Повне рішення складено 24.10.2016 року.

Суддя Г.І.Бунякіна