ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа № 922/2941/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Євтушенко Є.В.

за участю прокурора- Ногіна О.М. (посвідчення №032167 від 11.02.2015 року),

та представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №01/01-25/08-18 від 04.01.2016 року),

відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 12.01.2016 року), ОСОБА_3 (довіреність від 12.01.2016 року),

розглянувши апеляційну скаргу прокурора (вх.№2616Х/1-38) на ухвалу господарського суду Харківської області від 12.09.2016 року

за позовом Першого заступника прокурора м.Харкова в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг, м.Харків

про стягнення 411719 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2016 року у справі №922/2941/14 відмовлено у задоволенні заяви Виконуючого обовязки прокурора Харківської області про перегляд рішення суду від 14 листопада 2014 року за нововиявленими обставинами. Рішення господарського суду Харківської області від 14 листопада 2014 року у справі № 922/2941/14 залишено без змін.

Прокурор із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати, заяву прокурора про перегляд рішення господарського суду Харківської області за нововиявленими обставинами задовольнити, постановити нове рішення, яким позов прокурора задовольнити.

Позивач надав суду письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких, зокрема, посилаючись на п.п. 1.2, 1.7 ОСОБА_4 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів» за №389 від 20.07.2009 року, зазначає, що для нарахування збитків внаслідок самовільного користування надрами встановлювати факти порушення правил охорони вод, завдання збитків водним обєктам, забруднення підземних чи поверхневих вод, водоносних горизонтів, джерел питних, лікувальних вод або зміни їх природних властивостей, виснаження водних джерел, не передбачено вказаною Методикою. Також позивач зазначає, що оскільки відповідач використовував воду не тільки для власних господарсько-побутових потреб, а й для виробничих, наявність спеціального дозволу на користування надрами є обовязковою, що і встановлено Вищим адміністративним судом в постанові від 16.06.2016 року у справі №820/13571/16, а отже, Державною екологічною інспекцією України правомірно нараховано відповідачу шкоду в розмірі 411719 грн. Просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду першої інстанції від 12.09.2016 року у даній справі скасувати.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначив, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі» від 08.12.2015 року, в яких зазначено, що землевласники і землекористувачі, які на момент набрання чинності цим Законом (01.01.2016 року) розпочали відповідно до вимог законодавства процес отримання спеціальних дозволів та гірничого відводу, не потребують з моменту набрання чинності цим Законом таких спеціальних дозволів та гірничого відводу для видобування підземних вод (крім мінеральних), а також не несуть відповідальності за видобування до набрання чинності цим Законом підземних вод (крім мінеральних) без таких спеціальних дозволів та гірничого відводу у разі, якщо таке видобування здійснювалося в обсягах, передбачених частиною першою статті 23 Кодексу України про надра. Відповідач зазначає, що в жовтні 2015 року він звернувся до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної адміністрації та до Державної служби геології та надр з приводу отримання відповідних спеціальних дозволів на використання підземних вод на виробничі потреби, отримав новий дозвіл на спеціальне водокористування, однак дозвіл на користування надрами не був отриманий, оскільки з 01.01.2016 року отримання такого дозволу не передбачене законом. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

В судовому засіданні 20.10.2016 року оголошено перерву в розгляді справи до 25.10.2016 року до 11:00 год.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні прокурора, представників позивача, відповідача, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Прокурор в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача 411719 грн. збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області, за результатами проведеної планової перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" (відповідач) у період 17.04.-13.05.2014 року, складений акт перевірки №569/01-04/06-09, в якому встановлено, що ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг", в порушення вимог ст.ст. 15, 19, 21 Кодексу України про надра, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року незаконно видобуто корисні копалини загальнодержавного значення - підземні води на виробничі потреби із артезіанської свердловини №3, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, що спричинило державі матеріальну шкоду на загальну суму 411 719 грн.

Прокурор в позові зазначає, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області за результатами перевірки, генеральному директору ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" наданий припис від 19.05.2014 року № 06-22-127, пред'явлена претензія до ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" за №134 від 25.06.2014 на суму 411719 грн., яка залишена відповідачем без задоволення, що і стало підставою звернення до господарського суду із відповідним позовом

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.11.2014 р. у справі №922/2941/14 (суддя Шарко Л.В.) в позові відмовлено (а.с.183 т.1).

Вказане рішення ґрунтується на тому, що постановою Харківського окружного апеляційного адміністративного суду у справі №820/13571/14 від 18.08.14р., яка залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.10.14р., визнано незаконним та скасовано пункт 5 припису від 19.05.14р. №06-22-1 Державної екологічної інспекції у Харківській області про зобов`язання ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність протиправної поведінки відповідача, як необхідного елементу складу правопорушення, оскільки постановою Харківського окружного апеляційного адміністративного суду у справі №820/13571/14 від 18.08.14р., яка набрала законної сили, вважається доведеним факт використання відповідачем у вказаний період водних ресурсів для власних господарських потреб в обсязі, що не перевищував 300 кубічних метрів води за добу, як того вимагає закон.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 року рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року у справі №922/2941/14 залишено без змін (а.с.220 т.1).

26 липня 2016 року прокурор звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про перегляд рішення суду від 14 листопада 2014 року у справі №922/2941/14 за нововиявленими обставинами, в якій просить суд вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.230 т.1).

Заява обґрунтована тим, що постановою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року у справі № К/800/59107/14 задоволено касаційну скаргу прокуратури Харківської області, скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду у справі від 18 серпня 2014 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року та відмовлено у задоволені адміністративного позову ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" до Державної екологічної інспекції в Харківській області та державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Харківської області ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування припису в частині зобов'язання позивача отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води).

Вказаною постановою, як вказує прокурор, встановлено, що ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" використовувало у господарській діяльності воду не тільки для власних господарсько-побутових потреб, а й для виробничих, а отже, наявність спеціального дозволу на користування надрами є обовязковою.

Таким чином, на думку прокурора, постанова Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року у справі № К/800/59107/14 є нововиявленою обставиною у даній справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2016 року у справі №922/2941/14 відмовлено у задоволенні заяви прокурора про перегляд рішення суду від 14 листопада 2014 року за нововиявленими обставинами. Рішення господарського суду Харківської області від 14 листопада 2014 року у справі №922/2941/14 залишено без змін.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що постановою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року у справі № К/800/59107/14 не встановлено ані факту завдання відповідачем збитків водним обєктам, ані їх розмірів. Як зазначено в ухвалі суду, постанова Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року не спростовує висновків господарського суду, що в 2013 році ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" не порушило правила охорони вод, не завдало ніяких збитків водним обєктам, не спричинило забруднення поверхневих чи підземних вод, водоносних горизонтів, джерел питних, лікувальних вод або зміни їх природних властивостей виснаження водних джерел, не створило небезпеку для життя, здоровя людей чи для довкілля, а тому в його діях відсутній склад господарських правопорушень.

Також суд в ухвалі зазначив, що постанова Вищого адміністративного суду України не може вважатись належним доказом встановлення факту використання відповідачем підземних вод для виробничих потреб, адже суд касаційної інстанції незалежно від форми судочинства позбавлений права встановлювати фактичні обставини справи. Водночас жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач видобував підземні прісні води саме для виробничих потреб не має.

Крім того, при винесенні ухвали судом враховано, що в жовтні 2015 року ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" звернулося до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної адміністрації та до Державної служби геології та надр (Держгеонадра України) з приводу отримання відповідних спеціальних дозволів для використання підземних вод на виробничі потреби, однак спеціальний дозвіл на користування надрами не був отриманий, оскільки з 01 січня 2016 року отримання такого дозволу не передбачено законом.

Апеляційна скарга прокурора обґрунтована тим, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали, не прийнято до уваги обставину законності пункту 5 припису від 19.05.2014 року №06-22-126 державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища про зобовязання відповідача отримати спеціальний дозвіл на користування надрами, який є належним та допустимим доказом в підтвердження бездіяльності відповідача у вигляді неотримання такого дозволу. Прокурор зазначає, що обставина обовязковості отримання відповідачем спеціального дозволу на користування надрами існувала на момент розгляду справи, однак не була та не могла бути відмова прокурору, оскільки станом на день прийняття рішення судом було визнано доведеним факт використання відповідачем у спірний період водних ресурсів для власних господарських потреб в обсязі, що не перевищує 300 куб.м. за добу, як того вимагає ст.23 Кодексу України про надра. Апелянт вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ст.ст.16,19,21,23 Кодексу України про надра, в редакції, чинній в період з 01.01.2013 року по 3103.2014 року, тобто в період, що відображено в акті перевірки Державної екологічної інспекції у Харківській області №569/01-04/06-09 від 17.04-13.05.2014 року.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою на час розгляду справи.

Підставою для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами, є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами зазначено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

по-перше, їх існування на час розгляду справи;

по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Колегія суддів приймає до уваги, що рішенням господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року, яке переглядається за нововиявленими обставинами встановлено наступні обставини:

-на підставі наказу №569/01-04 від 16.04.2014 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області (позивачем) була проведена планова перевірка дотримання ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами;

-за результатами проведеної перевірки позивачем складено акт перевірки №569/01-04/06-09 від 17.04.2014-13.05.2014;

-перевіркою ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" встановлено порушення природоохоронного законодавства, зокрема: ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" отримало дозвіл на спеціальне водокористування Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області від 25.12.2012р. Укр.№6150 А/Хар. з терміном дії до 14.11.2015р. на видобування підземних вод для водокористування на виробничі та госппитні потреби та передачі абонентам із трьох артезіанських свердловин глибиною від 50 до 62,5 м, дебітом 2 та 3 м куб/год. Згідно із вказаним дозволом на спеціальне водокористування основні показники діяльності об'єкта-водокористувача: виробництво доріг, аеродромів та улаштування поверхні спортивних споруд. Водокористування дозволяється при дотриманні наступних умов: забір підземних вод не більше 68,52 м куб. на добу та 296,18 м куб на добу. Ліміт забору підземних вод встановлюється: 296,18 м куб. на добу та 68,52 тис. м куб на рік., в т.ч. підземна вода передається ВАТ "Харківстальконструкція" - 4,17 м куб на добу, 1,5 тис. м. куб. на рік;

- фактично забір води здійснюється відповідачем з однієї артезіанської свердловини на виробничі потреби підприємства, що підтверджується статистичною звітністю про використання води 2-ТП (водгосп);

- Державною екологічною інспекцією у Харківській області за результатами перевірки генеральному директору ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" наданий припис від 19.05.14р.№06-22-127, пред'явлена претензія до ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" за №134 від 25.06.2014 на суму 411719 грн.

Вказане рішення суду обґрунтовано тим, що постановою Харківського окружного апеляційного адміністративного суду по справі №820/13571/14 від 18.08.14р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.10.14р., визнано незаконним та скасовано пункт 5 припису від 19.05.14р. №06-22-1 Державної екологічної інспекції у Харківській області про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води).

Судом першої інстанції, при прийнятті рішення, прийнято до уваги висновки, викладені в постанові Харківського окружного апеляційного адміністративного суду по справі №820/13571/14 від 18.08.14р. про те, що ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" має дозвіл на спеціальне водокористування від 25.12.2012 року № 6150А/Хар., виданий Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківські області терміном дії до 14.11.2015 року, яким визначено ліміт забору води: 68,52 тис.м куб/рік або 296,18 м куб/добу, і використовує підземні води для власних господарсько - побутових потреб в обсязі не більше 300 м куб/добу, на підставі чого у відповідності до ст.23 Кодексу України про надра має право не отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відсутня протиправна поведінка відповідача, як необхідний елемент складу правопорушення, оскільки постановою Харківського окружного апеляційного адміністративного суду по справі №820/13571/14 від 18.08.14р., яка набрала законної сили, вважається доведеним факт використання відповідачем у вказаний період водних ресурсів для власних господарських потреб в обсязі, що не перевищував 300 кубічних метрів води за добу, як того вимагає закон.

Таким чином, рішення господарського суду Харківської області ґрунтується на преюдиціальній обставині, що, на думку суду, встановлена постановою Харківського окружного апеляційного адміністративного суду по справі №820/13571/14 від 18.08.14р., яка набрала законної сили, а саме встановленого факту використання відповідачем водних ресурсів для власних господарських потреб в обсязі, що не перевищував 300 кубічних метрів води за добу, як того вимагає закон та відсутність обовязку у відповідача отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами.

В якості нововиявленої обставини прокурор посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року по справі № К/800/59107/14, якою скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду у справі від 18 серпня 2014 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року та відмовлено у задоволені адміністративного позову ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" до Державної екологічної інспекції в Харківській області про визнання незаконним та скасування припису в частині зобов'язання позивача отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води).

Так, приймаючи вищевказану постанову, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскільки ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" використовувало у господарській діяльності воду не тільки для власних господарсько-побутових потреб, а й для виробничих, то останньому обов'язкова наявність спеціального дозволу на користування надрами.

Вищим адміністративним судом, в постанові від 16.06.2016 року, зазначено, що видобувати підземні води без отримання спеціального дозволу на користування надрами при використанні підземних вод за умови не перевищення продуктивності забору води в обсязі 300 куб. м. мають право суб'єкти господарювання тільки для власних господарсько-побутових потреб, а для видобутку підземних вод для здійснення господарської діяльності необхідне отримання спеціального дозволу уповноваженого державного органу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 01 квітня 2015 року №3-32гс15, від 23 червня 2015 року у справі №21 -431а14, від 29 вересня 2015 року у справі №21 -1701а15 та від 13 жовтня 2015 року у справі №21-2828а15, на що звернуто увагу Вищим адміністративним судом при прийнятті постанови.

Також у наведеній постанові Вищого адміністративного суду України зазначено, що застосування до спірних правовідносин положень абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі від 08 грудня 2015 року № 867-VIII, є безпідставним, оскільки під дію даного пункту підпадають землевласники та землекористувачі, які на момент набрання чинності вищезазначеного закону, розпочали, відповідно до вимог законодавства, процес отримання спеціальних дозволів та гірничого відводу, тоді як з матеріалів справи не вбачається вчинення відповідачем таких дій.

Враховуючи, що преюдиціальні факти, які слугували підставою для прийняття господарським судом Харківської області рішення, яке переглядається, зникли, у звязку із скасуванням Вищим адміністративним судом постанови Харківського окружного адміністративного суду у справі від 18 серпня 2014 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року, колегія суддів зясовує обставини даної справи без їх врахування, тобто досліджує обставини справи за наявними доказами.

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Разом із тим, Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб'єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (стаття 21 Кодексу України про надра).

Статтею 23 Кодексу України про надра (в редакції, чинній на час проведення перевірки інспекцією) встановлено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Однією з обовязкових умов для звільнення субєкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Згідно акту позивача №569/01-04/06-09 від 17.04.2014-13.05.2014 р. та пояснень представника позивача в судовому засіданні 25.10.2016 року, відповідач видобував воду на виробничі потреби підприємства, про що зазначено в статистичній звітності відповідача про використання води за формою 2-тп.

Водночас чинне законодавство не містить норм, які б тлумачили поняття «господарсько-побутові потреби».

Проте, із системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними обєктами для потреб галузей економіки) ВК та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями «водокористування для потреб галузей економіки» та «промислові потреби».

Вказана правова думка висловлена Верховним Судом України у постановах від 01 квітня 2015 року №3-32гс15, від 23 червня 2015 року у справі №21 -431а14, від 29 вересня 2015 року у справі №21 -1701а15 та від 13 жовтня 2015 року у справі №21-2828а15.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Харківській області (позивачем) проведена планова перевірка дотримання ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт №569/01-04/06-09 від 17.04.2014-13.05.2014 р. (а.с.17 т.1).

В акті зазначено, що відповідно до дозволу на спеціальне водокористування від 25.12.2012р. Укр.№6150 А/Хар. водопостачання підприємства відповідача здійснюється із трьох артезіанських свердловин на виробничі та госппитні потреби, а також вода передається ВАТ «Харківстальконструкція». Забір підземних вод не більше 296,18 м3/добу або 68,52 тис. м3/рік. Термін дії дозволу до 14.11.2015 року.

Під час перевірки встановлено, що фактично забір води здійснюється відповідачем з однієї артезіанської свердловини на виробничі потреби підприємства, що підтверджується статистичною звітністю про використання води 2-ТП (водгосп).

Як вказано в акті, відповідно до статистичної звітності про використання води за формою 2-тп (водгосп) за 2013 рік відповідачем з артезіанської свердловини було забрано 7700 м3 підземної води на виробничі потреби, за перший квартал 2014 року забір води з підземного джерела не здійснювався, що також відповідає журналу обліку води з артезіанської свердловини №3 за формою ПОД-11.

Державною екологічною інспекцією у Харківській області в акті зафіксовано, що спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води) у відповідача відсутній.

Колегія суддів зазначає, що на момент проведення інспекцією перевірки, стаття 23 Кодексу України про надра діяла в редакції, відповідно до якої видобувати підземні води без отримання спеціального дозволу на користування надрами за умови неперевищення продуктивності забору води в обсязі 300 куб. м на добу, мали право субєкти господарювання тільки для власних господарсько-побутових потреб, а видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагав отримання спеціального дозволу.

Таким чином, враховуючи, що відповідач використовував воду в спірний період не тільки для власних господарсько-побутових потреб, а й для виробничих, обовязкова була наявність спеціального дозволу на користування надрами .

Державною екологічною інспекцією у Харківській області, відповідно до "ОСОБА_4 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства щодо охорони та раціонального використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України № 389 від 20.07.2009р., здійснено розрахунок збитків за самовільне користування відповідачем надрами (підземною водою) у розмірі 411719 грн. (а.с.38 т.1).

19.05.2014 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області внесено припис за № 06-22-127, яким ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" зобов'язано здійснити ряд заходів для усунення порушень, зокрема, згідно пункту 5 цього припису, відповідача зобовязано отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води) (а.с.39 т.1).

Правомірність внесення Державною екологічною інспекцією у Харківській області вказаного припису підтверджено постановою Вищого адміністративного суду України від 16.06.2016 року у справі №К/800/59107/14.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі від 08 грудня 2015 року № 867-VIII були внесені зміни до ст.21 та ст.23 Кодексу України про надра, якими визнано право землевласників та землекористувачів видобувати в межах наданих їм земельних ділянок підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, без спеціальних дозволів та гірничого відводу за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Вказаний закон, яким скасовано низку дозвільних процедур, набрав чинності з 01 січня 2016 року.

При цьому, відповідно до положення абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі від 08 грудня 2015 року № 867-VIII, землевласники і землекористувачі, які на момент набрання чинності цим Законом розпочали відповідно до вимог законодавства процес отримання спеціальних дозволів та гірничного відводу, не потребують з моменту набрання чинності цим Законом таких спеціальних дозволів та гірничного відводу для видобування підземних вод (крім мінеральних), а також не несуть відповідальності за видобування до набрання чинності цим Законом підземних вод (крім мінеральних) без таких спеціальних дозволів та гірничого відводу у разі, якщо таке видобування здійснювалося в обсягах, передбачених частиною першою статті 23 Кодексу України про надра.

Отже, положення вищезазначеної правової норми містять вказівку на зворотну дію цього Закону щодо звільнення землекористувачів від відповідальності за видобування підземних вод до набрання ним чинності.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2015 року відповідач звернувся до Державної геологічної служби України із заявою №226 про надання ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" спеціального дозволу на користування надрами для видобування підземних вод з артезіанської свердловини №3, розташованої на промисловому майданчику підприємства за адресою: м.Харків, вул.Велозаводська, 1, відповідно до раніше наданих документів (а.с.18 т.2).

Таким чином, відповідач, на момент набрання чинності Законом від 08 грудня 2015 року № 867-VIII, розпочав відповідно до вимог законодавства процес отримання спеціального дозволу на користування надрами, про що свідчить направлення відповідної заяви до Державної геологічної служби України (а.с.18а).

Позивач в письмових поясненнях суду від 21.10.2016 року №4813/01-25/08-14, а також в поясненнях представника в судовому засіданні 25.10.2016 року зазначив, що "під час розгляду справи відсутні фактичні докази звернення відповідача до відповідного дозвільного органу щодо отримання дозволу на користування надрами і зазначив, що аналогічна позиція викладена в постанові ВАСУ від 16.06.2016 року у справі №К/800/59107/14".

Колегія суддів з такими доводами позивача не погоджується та зазначає, що факт направлення відповідачем заяви до Державної геологічної служби України, підтверджений матеріалами справи і є доказом початку відповідачем процесу отримання спеціального дозволу на користування надрами, у звязку із чим не є необхідним досліджувати інші матеріали, що стосуються подальших правовідносин сторін в процесі отримання такого дозволу.

Крім того, вказані пояснення позивача щодо висновків Вищого адміністративного суду України, викладених в постанові від 16.06.2016 року, не відповідають дійсності, оскільки касаційним судом лише зазначено, що «з матеріалів справ не вбачається вчинення відповідачем таких дій».

Судова колегія погоджується з доводами позивача за поясненнями від 21.10.2016 року №4813/01-25/08-14, що відсутність обовязку у відповідача отримувати дозвіл на користування надрами у 2016 році не спростовує необхідність одержання такого дозволу відповідачем у 2013 році.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що, дійсно, відповідач повинен був отримати дозвіл на користування надрами у 2013 році.

Разом із тим, на час вирішення апеляційним господарським судом у даній справі питання про застосування відповідальності, судова колегія враховує, що на даний час діють положення абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі від 08 грудня 2015 року № 867-VIII, якими законодавцем застосовано зворотну дію закону в частині скасування відповідальності за видобування підземних вод без спеціальних дозволів.

При цьому, Державною екологічною інспекцією під час перевірки встановлено, що фактично забір води в 2013 році здійснювався відповідачем з однієї артезіанської свердловини на виробничі потреби підприємства в обсязі не більше 296,18 м3/добу, що підтверджується статистичною звітністю про використання води 2-ТП (водгосп).

З огляду на викладене, та враховуючи, що питання про наявність правових підстав для притягнення ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" до відповідальності у вигляді стягнення збитків за порушення вимог природоохоронного законодавства вирішується на даний час, у звязку зі поданням прокурором заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положення абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі від 08 грудня 2015 року № 867-VIII.

Таким чином, з урахуванням встановленого факту видобування відповідачем підземних вод в межах обсягів, передбачених частиною першою статті 23 Кодексу України про надра, тобто до 300 м.куб. на добу (як встановлено позивачем в акті перевірки №569/01-04/06-09 від 17.04.2014-13.05.2014 р.), а також наявності доказів про початок у листопаді 2015 році відповідачем процесу отримання спеціального дозволу на користування надрами, в силу прямої вказівки в законі, ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" не несе відповідальності за видобування до набрання чинності цим Законом підземних вод без спеціальних дозволів.

Отже, обставини, на які посилається прокурор, не можуть слугувати підставою для скасування рішення господарського суду Харківської області від 14.11.2014 року, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення заяви прокурора про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала суду обґрунтована тим, що постановою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року у справі № К/800/59107/14 не встановлено ані факту завдання відповідачем збитків водним обєктам, ані їх розмірів. Також судом зазначено в ухвалі, що ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг" не порушило правила охорони вод, не завдало ніяких збитків водним обєктам, не спричинило забруднення поверхневих чи підземних вод, водоносних горизонтів, джерел питних, лікувальних вод або зміни їх природних властивостей виснаження водних джерел, не створило небезпеку для життя, здоровя людей чи для довкілля, а тому в його діях відсутній склад господарських правопорушень.

Частиною 2 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що самовільне спеціальне використання природних ресурсів є безумовною підставою для юридичної відповідальності, у тому числі і цивільної.

Отже, спеціальне водокористування без дозволу є закінченим правопорушенням і не вимагає встановлення наслідків такого використання.

Враховуючи наведене, судова колегія не погоджується з висновками, викладеним судом в оскаржуваній ухвалі від 12.09.2016 року стосовно необхідності встановлення факту завдання відповідачем збитків водним обєктам.

Як розяснено в п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду Україн №7 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

На підставі викладеного, колегія суддів, надавши власну правову оцінку обставинам справи та здійснивши кваліфікацію спірних відносин дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 12.09.2016 р. у справі №922/2941/14, у звязку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями п. 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 12.09.2016 року у справі №922/2941/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 31.10.2016 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Хачатрян В.С.