ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.11.2016 Справа № 904/8481/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпро

про стягнення 14 860 грн. 59 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 14 860 грн. 59 коп., з яких: 13 446 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 1 414 грн. 59 коп. - пеня, відповідно до умов договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 10.05.2016р. № 100516

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг за заявкою відповідача від 10.05.2016р. № 147.

Відповідач явку свого повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була отримана ухвала господарського суду від 29.09.2016р. (а.с. 35). Проте, ухвала господарського суду від 18.10.2016р., що направлялась відповідачу, повернута на адресу суду із відміткою відділення поштового зв'язку: „Повернуто за закінченням строку зберігання".

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки позовна заява з доданими до неї документами й ухвали господарського суду направлялися за місцем реєстрації відповідача, зазначеним у витязі з ЄДРЮОФОП від 27.09.2016р., наданому за електронним запитом суду (а.с. 33-34).

Представник позивача у судове засідання 08.11.2016р. не з'явився.

01.11.2016р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про надання письмових доказів, в якому останній просив здійснювати розгляд справи без його участі. Крім того,у вказаному клопотанні позивач змінив позовні вимоги, зазначивши, що просить суд стягнути з відповідача на свою користь 13 446 грн. 00 коп. основного боргу та 1 360 грн. 00 коп. пені.

Господарським судом встановлено, що подане позивачем клопотання за своїм змістом є заявою про зменшення позовних вимог, проте вказана заява не приймається судом до розгляду через порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, а саме: ненадання доказів надсилання змінених позовних вимог на адресу відповідача.

Отже судом розглядаються позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 13 446 грн. 00 коп. основного боргу, 1 414 грн. 59 коп. пені.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, згідно поданого клопотання.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2016р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (клієнт) та Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник-експедитор) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 100516 (надалі-Договір), відповідно до умов якого клієнт замовляє, а перевізник-експедитор надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів клієнта автомобільним транспортом у міських, міжміських та міжнародних сполученнях, а клієнт оплачує ці послуги (п. 1.1 Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016р. (п. 8.1 Договору).

За умовами п. 1.2 Договору об'єм і кількість перевезень, терміні їх виконання, вартість послуг визначаються за угодою сторін окремо для кожного перевезення в додатках, або замовленнях на перевезення, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 3.1 Договору ціни на послуги узгоджуються сторонами і вказуються в замовленнях на перевезення, рахунках-фактурах експедитора, які є невід'ємною частиною Договору, на підставі діючих у експедитора тарифів, узгоджених сторонами.

У випадку, якщо сторонами в замовленні на перевезення визначено вартість перевезення вантажу в іноземній валюті, то розрахунки здійснюються в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день розвантаження (п. 3.2 Договору).

У п. 4.1Договору сторони узгодили, що розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку клієнта на розрахунковий рахунок перевізника-експедитора протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання - передачі наданих послуг на підставі рахунку-фактури перевізника-експедитора, товарно-транспортної накладної (СМR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, якщо в замовленні на перевезення не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення.

Відповідно до умов Договору клієнтом перевізнику надана заявка № 147 від 10.05.2016р. (надалі - Заявка) на транспортні послуги перевезення за маршрутом м. Нікополь, Україна - Франкфурт- на-Майні, Німеччина (а.с. 17).

Згідно зазначеної заявки вартість перевезення складає 900 євро (по курсу на день оплати).

На виконання умов Договору та поданої відповідачем Заявки, позивач належним чином здійснив перевезення вантажу, що підтверджується міжнародними транспортними накладними СМR А№ 000001 та А№ 000002 від 12.05.2016р., а також складеним та підписаним сторонами актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 19.05.2016р. № 266 на суму 25 946 грн. 00 коп., які наявні в матеріалах справи (а.с.19, 20).

Відповідно до вимог п. 4.1 Договору позивачем складений та направлений для оплати відповідачем рахунок на оплату від 19.05.2016р. № 266 (а.с. 19)

В порушення умов Договору відповідач за надані позивачем послуги розрахувався частково, сплативши на користь позивача 12 500 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою від 13.06.2016р № 381 (а.с. 26), у зв'язку із чим у ФОП ОСОБА_2 виникла заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 на суму 13 446 грн. 00 коп.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією від 26.08.2016р. № 22, згідно якої вимагав сплатити заборгованість в розмірі 13 446 грн. 00 коп. Проте, вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

За умовами п. 5.5 Договору у випадку прострочення оплати узгоджених сторонами послуг за цим Договором згідно з п. 4.1 даного Договору, клієнт виплачує перевізнику-експедитору пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.

Позивач вважає, що строк виконання відповідачем зобов'язань за Договором щодо оплати вартості транспортно-експедиційних послуг, наданих позивачем за спірною заявкою на суму 25 946 грн. 00 коп., настав 25.05.2016р., у зв'язку із чим, на підставі п. 5.5 Договору нарахував додатково до сплати відповідачу пеню у розмірі 1 414 грн. 59 коп. за період з 26.05.2016р. по 20.09.2016р.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини перевезення вантажів та їх експедирування врегульовані главою 32 Господарського кодексу України, главами 51, 65 Цивільного кодексу України, Законом України "Про транспорт", Статутом автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 27.06.1969р. №401, Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", а також Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедитування, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до статті 316 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, строк виконання відповідачем зобов'язань за Договором щодо оплати вартості транспортно-експедиційних послуг, наданих позивачем за спірною заявкою на суму 25 946 грн. 00 коп., з урахуванням умов п. 4.1 Договору та дати підписання сторонами акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 19.05.2016р. № 266, є таким, що настав 26.05.2016р.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 1.12 вказаної постанови Пленуму, з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням встановлених вище обставин щодо строку виконання спірного зобов'язання відповідачем, згідно здійсненого судом перерахунку, до стягнення з відповідача підлягає пеня в розмірі 1 407 грн. 79 коп. за період з 27.05.2016р. по 20.09.2016р. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати наданих послуг перевезення, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 13 446 грн. 00 коп. основного боргу, 1 407 грн. 79 коп. пені - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 13 446 грн. 00 коп. (тринадцять тисяч чотириста сорок шість грн. 00 коп.) основного боргу, 1 407 грн. 79 коп. (одну тисячу чотириста сім грн. 79 коп.) пені, 1 377 грн. 37 коп. (одну тисячу триста сімдесят сім грн. 37 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь