ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.11.16р. Справа № 904/7300/16

За позовом Приватного підприємства "АГРОЕКСПО", м. Херсон

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-КАПІТАЛ", Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг

про стягнення

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 1 від 12.09.2016 року

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "АГРОЕКСПО" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-КАПІТАЛ" про стягнення суми основного боргу 218 457,50 грн., пені в сумі 54 113,12 грн., інфляційних 25 619,10 грн., 3% річних в розмірі 6 015,06 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору поставки № 5 та № 11 від 02.04.2013 року.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судове засідання 13.10.2016 року не з'явився.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 13.10.2016 року юридичне місцезнаходження відповідача: 50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, 21, прим. 1, - куди судом і надсилалась ухвала про порушення провадження у справі.

Позивачем 13.10.2016 року подано до суду клопотання від 13.10.2016 року про продовження строку вирішення спору у справі № 904/7300/16 терміном на 15 днів.

Ухвалою суду від 13.10.16р. за клопотанням позивача продовжено строки розгляду спору до 02.11.2016р.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2013 року між Приватним підприємством АГРОЕКСПО (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю АГРО-КАПІТАЛ (відповідач, покупець) укладено договір поставки № 5.

Відповідно до п.п. 1, 4, 5 договору, позивач зобов'язався поставити та передати у власність відповідача товар (пшениця 6 кл.), а відповідач зобов'язався прийняти товар та сплатити його на умовах договору. Ціна товару складає 2 350,00 грн. (без ПДВ) за тонну. Загальна вартість поставленого товару за договором складає 705 000,00 +/-5% грн.

Пунктом 7 договору встановлено, що оплата товару відповідачем здійснюється в безготівковій формі на поточний рахунок позивача, з відстрочкою платежу на 10 банківських днів. Строком виникнення зобов'язань відповідача зі здійснення платежу є дата отримання товару, зазначена у видатковій накладній .

Згідно з п. 8 договору право власності на товар переходить до відповідача з моменту отримання ним товару, супровідних документів та підписання видаткових накладних про передачу товару. Поставка товару відбувається партіями в узгоджені терміни.

Як встановлено матеріалами справи на виконання умов договору позивачем фактично поставлено відповідачу товар на загальну вартість 517 457,50 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками позивача та відповідача видатковими накладними :

- видаткова накладна №РН-000001 від 05.04.2013 року на загальну суму 67 280,50 грн.,

- видаткова накладна №РН-000002 від 09.04.2013 року на загальну суму 68 103,00 грн.,

- видаткова накладна №РН-000003 від 10.04.2013 року на загальну суму 34 968,00 грн.,

- видаткова накладна №РН-000004 від 11.04.2013 року на загальну суму 73 038,00 грн.,

- видаткова накладна №РН-000005 від 17.04.2013 року на загальну суму 85 822,00 грн.,

- видаткова накладна №РН-0000012 від 28.04.2013 року на загальну суму 45 848,50 грн.,

- видаткова накладна №РН-0000028 від 17.07.2013 року на загальну суму 142 397,50 грн.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач оплату за поставлений товар здійснив частково, за період з 08.04.2013 по 04.12.2013,в частині розрахунку за поставлений товар на суму 299 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними та виписками банка по оплаті, які є у матеріалах справи (а.с. 23-48).

Сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 218 457,50 грн., як різниця між вартістю поставленого товару і оплатою за поставлений товар (517 457,50 грн. поставлено товару 299 000,00 фактично оплачено).

21.01.2015 між позивачем та відповідачем до договору укладена додаткова угода № 2, згідно якої договір діє до 31.12.2015, але у будь-якому випадку - до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідачем було надано гарантійний лист від 21 січня 2015 року, що підтверджує загальну суму боргу яка складає 502 787,30 грн., (218 457,50 грн. за договором № 5, решта у сумі 284 329,80 грн. за договором № 11) та обумовлює графік її погашення: починаючи з лютого 2015 року до грудня 2015 року включно у сумі 45 707,93 грн. щомісячно (по 19 859,77 грн. за договором № 5 та 25848,16 грн. за договором № 11). Але прийняті на себе зобовязання відповідач не виконав.

Крім того в матеріалах справи (а.с. 155) знаходиться відповідь на претензію від 24.04.2015 року в якій відповідач не заперечує про наявний борг перед позивачем та нажаль не має можливості в зазначений термін сплатити заборгованість, у звязку з складною економічною ситуацією.

Проте відповідач заборгованість за поставлений товар також не сплатив, сума основного боргу складає 218 457,50 грн., яка підлягає до стягнення і підтверджується матеріалами справи.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору.

Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків та порядку здійснення оплати поставленого товару, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 218 457,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 6 015,06 грн. за загальний період прострочення з 01.03.2015 по 30.06.2016, та інфляційні втрати в сумі 25 619,10 грн. за загальний період прострочення з березня 2014 року по червень 2016 року.

Враховуючи, що позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що відповідачем допущено порушення строків та порядку оплати за поставлений товар, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, а саме підлягають стягненню 6 015,06 грн. - 3% річних та 25 619,10 грн. - інфляційних втрат.

Згідно з п.10. договору, за невиконання своїх зобов'язань з оплати в належні строки покупець несе відповідальність у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача розмір пені за загальний період прострочення з 01.03.2015 по 30.06.2016 складає 54 113,12 грн..

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом встановлено, що зобовязання з оплати поставленого товару відповідачем виконано не в повному обсязі та з порушенням строку, встановленого договором.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 54 113,12 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Капітал (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, будинок 21, приміщення 1, ) на користь Приватного підприємства "АГРОЕКСПО" (73025, АДРЕСА_1, ) 218 457 (двісті вісімнадцять тисяч чотириста пятдесят сім) грн.50 коп. - основного боргу, 6 015 (шість тисяч пятнадцять) грн. 06 коп. - 3% річних, 25 619 (двадцять пять тисяч шістсот девятнадцять) грн. 10 коп. - інфляційних втрат, 54 113 (пятдесят чотири тисячі сто тринадцять) грн. 12 коп. - пені, 5 938 (пять тисяч девятсот тридцять вісім) грн. 99 коп. - судові витрати, про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.11.2016р.

Суддя ОСОБА_2