ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" листопада 2016 р. № 918/1188/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства обмеженою відповідальністю "Пролісок"

до ОСОБА_1 міської ради

про визнання недійсним та скасування рішення, визнання права власності на нежитлове приміщення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролісок" (далі - Позивач) звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, визнання права власності на нежитлове приміщення.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а тому підлягає поверненню з посиланням на статтю 63 ГПК України з огляду на таке.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору в встановленому порядку та розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

За приписами статті 3 цього Закону судовий збір справляється, серед іншого, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно зі статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За вимогами Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру позивач сплачує судовий збір в розмірі 1,5% від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру позивач сплачує судовий збір в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

З позовних матеріалів суд вбачає, що даний позов є немайнового та майнового характеру, з двома вимогами: визнати недійсним та скасувати підпункт 1 пункту 1 рішення ОСОБА_1 міської ради № 181 від 24 лютого 2011 року та визнати за Позивачем право власності на нежитлове приміщення будівлю вбиральні, що розташована за адресою м. Корець, вул. Є. Коновальця, 24.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролісок", в якості доказу сплати судового збору надано суду квитанцію від 28 жовтня 2016 року № 11 на суму 1 378 грн. 00 коп.

Згідно частини 1 пункту 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", роз'яснено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК).

З урахуванням зазначеного, позивач мав сплатити судовий збір за дві вимоги, немайнового та майнового характеру.

Однак, як вбачається з платіжного доручення наданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролісок", останнім було сплачено кошти в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів сплати судового збору, за дві вимоги, немайнового майнового характеру, зокрема визнання недійсним пункту рішення та визнання права власності на нежитлове приміщення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи вищевказане, позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Слід також зазначити, що за частиною 3 статті 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи вище викладене та керуючись пунктом 4 частини 1 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути дану позовну заяву та додані до неї документи Товариству з обмеженою відповідальністю "Пролісок" - без розгляду.

Суддя Войтюк В.Р.