ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 листопада 2016 року Справа № 910/8293/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Гольцової Л.А.(доповідач),
суддів:Іванової Л.Б., Козир Т.П.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016
та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016
у справі№ 910/8293/16
Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця"
доПублічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивачаРегіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю "Залізнична аптека",
пророзірвання договору та зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

07.10.2016 ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Південно-Західна залізниця" (відповідно до штемпеля канцелярії апеляційного суду на титульному аркуші скарги) звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016.

01.09.2015 набрав чинності Закон України № 484-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, в частині розміру ставок судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, яка була чинною на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Правовий аналіз положень Закону України "Про судовий збір" свідчить про те, що розрахунок судового збору повинен здійснюватися виходячи зі ставок, встановлених цим Законом на момент подачі касаційної скарги, який обчислюється з урахуванням ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №П3/Л-03001/НіН від 19.09.2003 та зобов'язання відповідача повернути позивачу нерухоме майно - частину будівлі Центрального вокзалу у 4-му касовому залі, площею 106,кв.м розміщене за адресою : м.Київ, площа Вокзальна, 1

Відповідно до пункту 2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог

Виходячи з того, що предметом спору у даній справі є 2 немайнові вимоги заявник касаційної скарги повинен був сплатити судовий збір, виходячи зі ставок, що визначені підпунктом 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто 3307,2 грн. ((1378,00 грн. х 120%) х 2) .

Таким чином, додане до касаційної скарги платіжне доручення № 2 від 06.10.2016 на суму 1740,00 грн. не може бути визнана належним доказом сплати скаржником судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 у справі №910/8293/16 повернути скаржнику.

Головуючий суддя Л.А. Гольцова

Судді Л.Б. Іванова

Т.П. Козир