ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.11.16р. Справа № 904/7007/16

За позовом ОСОБА_1, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема", м. Дніпро

про стягнення сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди

Суддя Полєв Д.М.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_2 за довіреністю від 23.02.2015р.

від відповідача: представник Олійник О.М. за довіреністю №315 від 11.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Громадянин ОСОБА_1, м. Дніпро (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", м. Дніпропетровськ (далі - відповідач) про стягнення 73870,44грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку порушенням термінів її виплати; середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 12.10.2014р. по день ухвалення рішення, яка станом на 18.08.2016р. складає 1316064,03грн.; 156800,43грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при звільненні з підприємства відповідача позивачу не сплачено заборгованість по заробітній платі, не проведено остаточний розрахунок в день звільнення тощо.

19.09.2016р. до суду надійшов відзив відповідача №133 від 19.09.2016р. згідно з яким відповідач вимоги позивача відхиляє, оскільки нарахована позивачем компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку порушенням термінів її виплати стягнута рішенням господарського суду Дніпропетровської області №904/10605/15 від 13.07.2016р.

Також, боржником відхилено нарахований середній заробіток за час затримання розрахунку оскільки розмір останнього є завищеним. Так, останнім днем роботи позивача є 30.06.2014р., оскільки зазначеною датою закінчився трудовий договір, який в подальшому не продовжувався. Тобто середній заробіток повинен розраховуватись за останні два місяці роботи, а саме травень та червень 2014р. (10066,65грн. за травень та 10905,54грн. за червень 2014р.) поділений на кількість відпрацьованих днів - 25 (12 робочих днів з травні 2014р. та 13 робочих днів у червні 2014р.), що дорівнює 838,89грн. середньоденного заробітку позивача та загалом за час прострочення виплати з 23.10.2014р. по 20.09.2016р. складає 401828,31грн.

Крім того, відповідачем відхилено моральну шкоду, оскільки її завдання позивачем не доведено відповідними доказами.

13.10.2016р. до суду надійшло пояснення відповідача №153 від 12.10.2016р. щодо позовних вимог та зазначає щодо завищення позивачем суми середнього заробітку шляхом включення до розміру заробітної плати компенсацію за втрати частини заробітку.

13.10.2016р. до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог. Так позивач просить стягнути з відповідача 2502,91грн. компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з червня 2016р. по вересень 2016р.; 1419736,47грн. середнього заробітку за час затримання виплати заробітної плати за період з 23.10.2014р. по 13.10.2016р. та 380316,70грн. моральної шкоди.

27.10.2016р. до суду надійшло пояснення позивача до відзиву відповідача від 19.09.2016р. №133. Так, позивач зазначає, що днем звільнення вважається останній день роботи, тобто позивача звільнено 22.10.2014р., що підтверджується записом в трудовій книжці, таким чином необхідно застосовувати абз. 4 п.2 Порядку №100 та розраховувати середній заробіток за червень та липень 2014р., оскільки в серпні та вересні 2014р. у позивача не було робочих днів через перебування на лікарняному.

27.10.2016р. відповідачем подано до суду доповнення до відзиву згідно з яким останній визнано вимоги позивача в розмірі 2502,91грн. компенсації за втрату частини заробітку та 423639,45грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, решту позовних вимог відхилено.

31.10.2016р. до суду надійшло заперечення відповідача на пояснення позивача на відзив, згідно з яким відповідач зазначає про встановлення факту припинення трудових відносин з позивачем 30.06.2016р. рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016р. №904/9720/15, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 13.10.2016р. по 27.10.2016р., з 27.10.2016р. по 01.11.2016р., з 01.11.2016р. по 02.11.2016р.

Ухвалою суду від 13.10.2016. продовжено строк розгляду справи до 02.11.2016р.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Відповідно до ст.12 ГПК України даний спір підвідомчий господарському суду Дніпропетровської області, у зв'язку з порушенням справи про банкрутство відносно ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" №904/8661/14.

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. (п.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон).

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Позивач - ОСОБА_1 21.10.11 р. прийнятий на посаду заступника голови правління з персоналу та соціального розвитку ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема".

12.03.13 р. позивача призначено на посаду голови правління відповідача та того ж дня з позивачем укладено трудовий контракт, строк дії якого встановлено до 31.12.2013р. (п.7.1).

31.12.13 р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до контракту, згідно з якою сторони дійшли згоди про продовження контракту з головою правління ОСОБА_1 на перше півріччя 2014 року. Тобто у даному випадку, між позивачем та відповідачем було укладено строковий трудовий контракт, строк дії якого скінчився 30.06.14 р. та не продовжено сторонами.

30.06.14 р. на засіданні Наглядової ради ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" (протокол № 6 від 30.06.14 р.) вирішено не продовжувати контракт, укладений з головою правління ОСОБА_1 від 12.03.13р. та додаткову угоду від 31.12.13 р.; звільнити ОСОБА_1 з посади голови правління на підставі п. 2 с. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору (контракту); підготувати наказ про звільнення ОСОБА_1 з видачею трудової книжки; призначити заступника Голови правління Чуніхіна В.І. виконуючим обов'язки Голови правління ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" з 01.07.14 р.

З 23.06.2014р. позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності.

22.10.14 р. позивача звільнено з займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням дії трудового договору.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.23 КЗпП України строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або за умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Факт закінчення строку дії договору 30.06.2014р. та припинення трудових відносин з позивачем із зазначеної дати встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області №904/9720/15 від 22.03.2015р., яке набрало законної сили.

Позивач звернувся до суду із вимогою щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку порушенням термінів її виплати в розмірі 76373,35грн., а саме 73870,44грн. за період з травня 2013р. по грудень 2013р. та 2502,91грн. за період з червня 2016р. по вересень 2016р.

Розглянувши зазначені вимоги встановлено наступне.

Частиною 6 ст. 95 КЗпП України передбачено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що у разі, коли величина індексу споживчих цін (індекс інфляції) перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, проводиться індексація грошових доходів населення. Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078.

Крім того, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів, у т.ч. заробітної плати, у випадку порушення встановлених строків її виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація провадиться у разі затримки виплати на один і більше календарних місяців. Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням термінів її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159. Відповідно до зазначених нормативно-правових актів сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів), на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2016р. №904/1605/15 з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема" (49034, м. Дніпро, вул. Білостоцького, 98; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 125 647, 10 грн., індексацію заробітної плати у сумі 197, 79 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 169 038, 91 грн.

Як вбачається з тексту зазначеного судом задоволено компенсацію втрати частини заробітної плати за період з жовтня 2011р. по жовтень 2014р. в розмірі 169038,91грн.

Такими чином, провадження у справі щодо стягнення суми компенсації втрати частини заробітної плати в розмірі 73870,44грн. за період з травня 2013р. по грудень 2013р. підлягає припиненню через відсутність предмет спору, оскільки зазначену суму стягнуто рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2016р. №904/1605/15.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає правомірним нарахування компенсації заробітної плати в розмірі 2502,91грн. за період з червня 2016р. по вересень 2016р. у відповідності до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Також, позивач просить стягнути з відповідача 1419136,47грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 23.10.2014р. по 13.10.2016р. та за станом на день винесення рішення.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України №13 від 24.12.1999р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці" додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що виплати працівникові повинні проводитись за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому господарський суд вважає за необхідне визначити суму заборгованості станом на 02.11.2016р.

Відповідно до пояснень позивача днем звільнення вважається останній день роботи, тобто позивача звільнено 22.10.2014р., що підтверджується записом в трудовій книжці, таким чином необхідно застосовувати абз. 4 п.2 Порядку №100 та розраховувати середній заробіток за червень та липень 2014р., оскільки в серпні та вересні 2014р. у позивача не було робочих днів через перебування на лікарняному.

Суд не погоджується з розрахунком позивача, оскільки як встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області №904/9720/15 від 22.03.2015р. позивач припинив трудові відносини з відповідачем з 30.06.2016р.

Таким чином, розрахунок середнього заробітку необхідно здійснювати за останні два місяці 2 календарних місяці роботи, тобто за травень та червень 2014р.

Так, відповідно до довідки №25 від 04.03.2015р. (а.с.60) позивачу нараховано заробітну плату за травень в розмірі 10 066,65грн. та 10905,54грн. за червень 2014р.

До зазначеної суми судом також донараховано індексацію втрати частини заробітку в розмірі 5359,92грн. за травень 2014р. та 6590,76грн. за червень оскільки відповідно до п. 2.28 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики №5 від 13.01.2014р. до складу фонду додаткової заробітної плати входять суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Таким чином заробітна плата за травень та червень 2014р. дорівнює 32922,87грн., яку слід поділити на кількість відпрацьованих днів за зазначені два місяці - 25 днів.

Середньоденна заробітна плата позивача складає 1316,91грн.

Згідно розрахунку позивача останній нараховує середній заробіток з 23.10.2016р. по день винесення рішення, тобто 507 днів прострочення, що складає 1316,91грн. Х 507 = 667673,37грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час затримання підлягають частковому задоволенню в розмірі 667673,37грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений можливості донарахувати середній заробіток за час затримки за період з 01.07.2014р. по 22.10.2014р. в окремому позовному провадженні.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральної шкоди в розмірі 380316,70грн.

Відповідно до пояснень позивача відповідач завдав йому моральної шкоди, оскільки йому завдано моральних страждань, які полягають в зниженні матеріального стану сім'ї, необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя, необхідністю коштів на лікування тощо.

Розглянувши зазначені вимоги позивача, встановлено наступне.

За змістом ст.124 Конституції України позивач має право звернутися з такими вимогами до суду.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі-ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права";

- при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст. 440-1 ЦК та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. (ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що позивачем не подано будь-яких доказів, що підтверджують понесення моральної шкоди, суд вважає за необхідне у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 49 ГПК України сплату судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, стягнути з відповідача судовий збір у сумі 10052,64грн. судового збору в дохід держбюджету.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 47, 95, 117, 238 КЗпП, ст.ст.4-1, 12, 32-34, 43, 49, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" (49034, м. Дніпро, вул. Любарського, 98, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2502,91грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, середній заробіток за час затримання виплати заробітної плати за період з 23.10.2014р. по 02.11.2016р. в розмірі 667673,37грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" (49034, м. Дніпро, вул. Любарського, 98, ) на користь державного бюджету (одержувач - управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 10052,64грн. судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення 73 870, 44грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з травня 2013р. по грудень 2013р. припинити.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено та підписано 07.11.2016р.

Суддя Д.М. Полєв