РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016Справа №910/14208/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/14208/16

за позовом Київської міської клінічної лікарні № 6

до Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії

ока»;

про стягнення 235 845,84 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гришаєнко І.А., довіреність б/н від 15.06.2016р.;

від відповідача: Шкаленко Є.В., довіреність № 1473 від 05.01.2016р.;

Криворучко Ю.В., довіреність

обставини справи:

Київська міська клінічна лікарня № 6 (надалі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» (надалі - відповідач) про стягнення 235 845,84 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору № 25 про відшкодування витрат на утримання від 01.01.2014р. та Договору № 1742 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 16.10.2014р. у визначений строк не розрахувався за надані у період з січня по травень 2015 року комунальні послуги, пов'язані з експлуатацією орендованого приміщення, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 141 002,84 грн., за прострочення оплати якої нараховані 38 997,59 грн. - штрафу, 1982,33 грн. - 3% річних та 53 863,08 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016р. порушено провадження у справі №910/14208/16 та розгляд справи призначено на 08.09.2016р.

06.09.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли клопотання про долучення витребуваних судом доказів та письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 08.09.2016р. представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для врегулювання спору з позивачем мирним шляхом.

Представник позивача підтвердив наміри відповідача врегулювати спір мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2016р. розгляд справи відкладено на 29.09.2016р., у зв'язку з неподанням сторонами усіх витребуваних судом доказів.

28.09.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів по справі, до якого також була додана позовна заява, викладена в іншій редакції.

Присутній у судовому засіданні 29.09.2016р. представник позивача просив прийняти до розгляду уточнену позовну заяву та задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача в засіданні суду подали відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів у позивача та клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, задовольнив його.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2016р. розгляд справи відкладено на 13.10.2016р., у зв'язку з необхідністю витребування у позивача доказів по справі.

12.10.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла позовна заява в новій редакції (про зміну підстав позову), згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 141 002,84 грн. боргу, 40 169,06 грн. пені, 5266,45 грн. - 3% річних та 39 588,00 грн.

У судовому засіданні 13.10.2016р. представники відповідача подали клопотання про залишення позову без розгляду, у зв'язку з тим, що позивач не виконує вимоги суду та не може підтвердити свої повноваження, зокрема, на підписання заяви про зміну підстав позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2016р. розгляд справи відкладено на 03.11.2016р., у зв'язку з неподанням позивачем витребуваних доказів та необхідністю витребування нових доказів у справі.

Присутній у судовому засіданні 03.11.2016р. представник позивача подав заяву про визнання мирової угоди разом з текстом мирової угоди, укладеної 02.09.2016р.

Представники відповідача заперечили проти затвердження мирової угоди, посилаючись на те, що вони не отримували від позивача підписаного тексту мирової угоди, а таож подали клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

При цьому, позивач не надав суду доказів на підтвердження повноважень посадової особи, яка видала довіреність представнику Київської міської клінічної лікарні № 6 та на підставі якої представником було підписану позовну заяву в новій редакції (про зміну підстав позову), які були подані через канцелярію суду 28.09.2016р. та 12.10.2016р.

Отже, суд залишив без розгляду заяву нової редакції позову (про зміну підстав позову), які подавались через канцелярію суду 28.09.2016р. та 12.10.2016р., оскільки останні підписані не уповноваженою особою, а також не прийняв до розгляду заяву про визнання мирової угоди, у зв'язку з запереченнями представників відповідача.

Таким чином, судом розглянуто позовні вимоги згідно з позовною заявою, яка надійшла до суду 03.08.2016р., про що свідчить відмітка на першому аркуші позову, та яка підписана особисто Головним лікарем позивача Крижевським В.В.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 ГПК України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2014р. між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (за договором - орендодавець), Київською міською клінічною офтальмологічною лікарнею «Центр мікрохірургії ока» (за договором - орендар) та Київською міською клінічною лікарнею № 6 (за договором - балансоутримувач) було укладено Договір № 1742 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі за текстом - договір оренди).

Згідно з п. 1.1. договору оренди, орендодавець відповідно до рішення Київради від 14.07.2011р. № 402/5789 та на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 09 вересня 2014 року № 8 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: 03680, м. Київ, проспект Комарова, 3 корп. 4 для розміщення бюджетної установи, що утримується за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до п.2.3. договору оренди, опис технічного стану об'єкта оренди на дату передачі його орендареві, його склад зазначаються в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною договору.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Київської міської клінічної лікарні № 6 (п. 2.4. договору оренди).

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2014р. між позивачем, відповідачем та Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було підписано Акт приймання-передачі нерухомого майна, що є Додатком № 1 до Договору № 1742 від 16.10.2014р. та згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв у орендне користування згідно з Договором оренди від 16 жовтня 2014 року приміщення загальною площею 866,12 кв.м. на 5 поверсі корп.. № 4 (лікувальний), що перебуває на балансі Київської міської клінічної лікарні № 6, розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Комарова, буд.3.

За умовами п. 9.1. договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 16 жовтня 2014 року до 31 грудня 2014 року.

Після закінчення строку, на який було укладено договір, відповідач на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна від 12 травня 2015 року, що є Додатком № 1 до Договору № 1742 від 16.10.2014р., повернув орендодавцю орендоване приміщення загальною площею 866,12 кв.м. на 5 поверсі корп.. № 4 (лікувальний), що перебуває на балансі Київської міської клінічної лікарні № 6, розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Комарова, буд.3.

Проте, відповідач за період з січня по травень 2015 року, тобто у період фактичного користування орендованим приміщенням, не відшкодував позивачу вартість спожитих комунальних послуг та витрати на утримання орендованого приміщення пропорційно зайнятої площі, внаслідок чого виникла заборгованість у загальній сумі 141 002,84 грн., яку на день розгляду справи відповідач не сплатив.

Отже, спір у даній справі виник щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиті у період з січня по травень 2015 року комунальні послуги та витрат на утримання приміщення, що надавалось в оренду на підставі Договору оренди № 1742 від 16.10.2014р., пропорційно зайнятої площі.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Умовами п. 3.8. Договору оренди № 1742 від 16.10.2014р. передбачено, що вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у т.ч. покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо, не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі договорів, укладених орендарем з балансоутримувачем або організаціями, що надають такі послуги.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 01.01.2014р. було укладено Договір № 25 про відшкодування витрат на утримання зі строком дії до 31 грудня 2014 року.

Отже, на дату укладання Договору оренди № 1742 від 16.10.2014р., Договір № 25 від 01.01.2014р. був чинним та виконувався сторонами, що останніми під час розгляду справи не заперечувалось.

Так, за умовами п.1.1. Договору № 25 від 01.01.2014р., сторони домовились, що на час документального оформлення передачі приміщення на баланс Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» , у зв'язку із наказом ГУОЗ та МЗ від 24.12.2007р. № 571 «Про внесення змін до структури ліжкового фонду лікувально-профілактичних закладів м. Києва», Київська міська клінічна лікарня № 6 забезпечує обслуговування, експлуатацію, утримання прибудинкової території та санітарну очистку; охорону приміщення, комунальні послуги (тепло-, електро- та водопостачання), поточний ремонт та технічне обслуговування внутрішніх і зовнішніх комунікацій, а КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» відшкодовує надані послуги.

Таки чином, з огляду на положення п. 3.7. Договору оренди № 1742 від 16.10.2014р. та умови Договору № 25 від 01.01.2014р., у відповідача виник обов'язок оплачувати вартість спожитих комунальних послуг, витрати на утримання прибудинкової території та витрати на санітарну очистку; охорону приміщення.

Згідно з пп. 3.2.2. Договору № 25 від 01.10.2014р., відповідач зобов'язується не пізніше 10 банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт (надання послуг) вносити плату на рахунок КМКЛ № 6. У разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання КМКОЛ «ЦМХО» бюджетного призначення та фінансування на свій реєстраційний рахунок.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач не підписав акти про надання послуг компенсації комунальних та загально-установчих витрат на утримання офтальмологічного відділення площею 866,12 кв. м. (корпус № 4) згідно договору № 1742 від 16 жовтня 2014 року за період з січня по травень 2015 року на загальну суму з урахуванням ПДВ 141002,84 грн. та заборгованість не сплатив.

З доданих до справи доказів вбачається, що позивач 25.09.2015р. вручив працівнику відповідача претензію за вих.№ 2759 на суму 218 519,75 грн., а також надіслав вказану претензію ще раз рекомендованою поштою з описом вкладення 06.04.2016р., в якій вимагав погасити заборгованість за спожиті комунальні послуги на суму 141 002,84 грн.

Крім того, 25.04.2016р. позивач супровідним листом за № 1110 від 22.04.2016р. направив відповідачу розрахунки суми компенсації комунальних і загальноустановчих витрат та надав для підписання акти наданих послуг №№ 4/2, 4/3, 4/4, 4/5 за період з січня по травень 2015 року на загальну суму з урахуванням ПДВ 141002,84 грн.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (далі - Правила).

Згідно з п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

В силу частин 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Згідно з п. 5 ч. 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами законодавства споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Факт споживання відповідачем у спірний період комунальних послуг підтверджується залученими до матеріалів справи підписаними і скріпленими печатками сторін актами звірки за спожиту електричну енергію, за спожиту теплову енергію та за послуги з постачання та водовідведення холодної води.

Суд також наголошує на тому, що під час розгляду справи відповідач жодним доказом не спростував факт перебування у період з січня по 12.05.2015р. в приміщенні, орендованому на підставі Договору № 1742 від 16.10.2014р., а також належними та допустимими доказами не спростував факт користування комунальними послугами у вказаний період.

Крім того, частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Суд відзначає, що встановлення пп.3.2.2. Договору № 25 від 01.01.2014р. залежності виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати спожитих комунальних послуг від наявності надходження бюджетних коштів суперечить приписам ст. 617 ЦК Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту якої випадкові обставини недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 та постанові Вищого господарського суду України від 03.12.2012 у справі № 5011-16/4107-2012).

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення відповідача від виконання договірного зобов'язання (аналогічна позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судом дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 141 002,84 грн. підлягають задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 38 997,59 грн. - штрафу, 1982,33 грн. - 3% річних та 53 863,08 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Приписами ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Як вбачається з умов Договору оренди № № 1742 від 16.10.2014р. та Договору № 25 від 01.01.2014р., укладених між позивачем та відповідачем, останні не містять умови щодо застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення пені або штрафу за несвоєчасну сплату коштів за спожиті комунальні послуги.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення 38 997,59 грн. штрафу задоволенню не підлягають.

Також, суд відмовляє у стягненні інфляційних витрат та 3% річних, нарахованих за 2015 рік на заборгованість окремо за кожним актом про надання послуг, оскільки матеріалами справи підтверджується факт належного вручення відповідачу актів наданих послуг №№ 4/2, 4/3, 4/4, 4/5, які є підставою для сплати заборгованості, тільки 25.04.2016р. Відтак, позивачем не доведено факт прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань у 2015 році.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» (03680, м. Київ, пр. Комарова, 3; ідентифікаційний код 05389534) на користь Київської міської клінічної лікарні № 6 (03680, м. Київ, пр. Комарова, 3; ідентифікаційний код 25680355) 141 002 грн. 84 коп. - боргу та 2 115 грн. 04 коп. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині вимог в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.11.2016р. Суддя А.І. Привалов А.І. Привалов