РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016Справа №910/17911/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре»
простягнення 9380 грн. 33 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.09.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення 9380 грн. 33 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Fiat, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Smart Micro, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4779453, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 порушено провадження у справі № 910/17911/16; розгляд справи призначено на 18.10.2016.

17.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та письмові пояснення по справі, в яких позивач, зокрема, зазначив, що не направляв відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/4779453. При цьому, позивач просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 01.11.2016.

Представник позивача у судове засідання 01.11.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 24.10.2016 поштове відправлення було вручено представнику позивача за довіреністю.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того, 28.10.2016 через канцелярію суду позивач подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник відповідача у судове засідання 01.11.2016 не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 793.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 01.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 95698838 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої 9 ротою 4 батальйону УПС МВС у м. Києві МВС України, та постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 02.09.2016 у справі № 760/12299/16-п (провадження 3/760/5233/16), яка набрала законної сили 13.09.2016, встановлено, що 11.07.2016 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Smart Micro, державний номер НОМЕР_2, порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Renault, державний номер НОМЕР_3, та з транспортним засобом Fiat, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09.03.2016 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 164/16-Тз/К/01, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодо набувача - Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Fiat, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 16 Договору добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 строк (термін) дії договору становить 3 (три) роки. Зазначений строк (термін) дії договору не може бути меншим від строку дії Кредитного договору, який страхувальникуклав з вигодо набувачем, у зв'язку з яким укладено цей договір; закінчення дії договору - 11.03.2019 з врахуванням умов п. 23.1.

Відповідно до п. 23.1 Договору добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 він набуває чинності з моменту внесення першого платежу на поточний рахунок чи до каси страхувальника і діє до дати закінчення першого періоду страхування (згідно з Додатком № 2 до договору). В частині страхового покриття договір поновлює дію. За умови внесення чергового страхового платежу до дати початку відповідного періоду страхування (згідно з Додатком № 2 до договору) і діє до дати закінчення цього періоду страхування (згідно з Додатком №2 до договору). Після сплати останнього страхового платежу (згідно з Додатком № 2 до договору) договір діє до дати, зазначеної у п. 16.2 цього договору.

Відповідно до п. 11.1 Договору добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 страховий платіж за перший рік дії договору становить 13806 грн. 00 коп.; за другий та наступні роки дії договору - зазначені у Додатку № 2 до договору.

Додатком № 2 до Договору добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 (Графік внесення страхових платежів) передбачено, що страхувальник сплачує страховий платіж у розмірі 13806 грн. 00 коп. за період дії договору з 12.03.2016 по 11.03.2017; страховий платіж у розмірі 13806 грн. 00 коп. за період дії договору з 12.03.2017 по 11.03.2018; страховий платіж у розмірі 13806 грн. 00 коп. за період дії договору з 12.03.2018 по 11.03.2019.

17.10.2016 через канцелярію суду позивачем долучено до матеріалів справи копію оборотно-сальдової відомості, з якої вбачається, що 09.03.2016 страхувальник за Договором до/ровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 сплатив позивачу перший страховий платіж у розмірі 13806 грн. 00 коп. за вказаним договором (за період дії договору з 12.03.2016 по 11.03.2017).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вих. № 5512/4 від 20.07.2016, складеного суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит», на підставі ремонтної калькуляції № 5512/4 (система Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, становить 11922 грн. 62 коп.

Відповідно до рахунку № УКК3007824/ від 18.07.2016, виставленого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, становить 8693 грн. 59 коп., а відповідно до рахунку № УКК3007824/ від 22.07.2016, виставленого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, становить 2986 грн. 74 коп., що разом становить 11680 грн. 33 коп.

Згідно з нарядом-замовленням № УККЗ007824/УКН0006195 від 31.08.2016 (має юридичну силу акту виконаних робіт), який підписаний замовником (страхувальником за договором добровільного страхування) та виконавцем робіт та копія якого долучена позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 17.10.2016, фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Fiat, державний номер НОМЕР_1, становить 11680 грн. 33 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені в наряді-замовленні № УККЗ007824/УКН0006195 від 31.08.2016, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, значені у Довідці № 95698838 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій 9 ротою 4 батальйону УПС МВС у м. Києві МВС України, та протоколі № 5512/4 огляду колісного транспортного засобу, складеного 18.07.2016 страхувальником та страховиком за договором добровільного страхування.

Згідно зі страховим актом № 164/16-Тз/К/01-1-1 від 18.07.2016, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 становить 7393 грн. 59 коп. (визначений позивачем відповідно до рахунку № УКК3007824/ від 18.07.2016, виставленого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, на суму 8693 грн. 59 коп. за вирахування безумовної франшизи у розмірі 1300 грн. 00 коп. (відповідно до п. 12.2 договору добровільного страхування)), на підставі якого та заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 11.07.2016, позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 у розмірі 7393 грн. 59 коп. на рахунок СТО - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням від 20.07.2016 на суму 7393 грн. 59 коп., копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Відповідно до страхового акту № 164/16-Тз/К/01-1-2 від 22.07.2016, складеного Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 становить 2986 грн. 74 коп. (визначений позивачем відповідно до рахунку № УКК3007824/ від 22.07.2016, виставленого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, на суму 2986 грн. 74 коп.), на підставі якого та заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 11.07.2016, позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 у розмірі 2986 грн. 74 коп. на рахунок СТО - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням №28203 від 26.07.2016 на суму 2986 грн. 74 коп., копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Таким чином, загальний розмір сплаченого позивачем страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 становить 10380 грн. 33 коп.

При цьому, судом встановлено, що вигодонабувачем за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

17.10.2016 через канцелярію суду позивач долучив до матеріалів справи копію Додаткової угоди № 5 до Договору Доручення № 100113-02/01/к від 10.01.2013, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк», у п. 1 якої зазначено, що сторони домовились викласти п. 2.3 1 договору у редакції «у випадку, якщо сума страхового відшкодування не перевищує 10% від страхової суми, страхова компанія може здійснювати виплату страхового відшкодування згідно з заявою страхувальника на рахунок організації, яка здійснюватиме ремонт застрахованого майна, без письмового погодження з банком (як вигодонабувачем)».

Таким чином, з огляду на те, що страхова сума за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 становить 260000 грн. 00 коп., а сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті страхувальнику за вказаним договором добровільного страхування, - 10380 грн. 33 коп., що не перевищує 10% від страхової суми, суд дійшов висновку, що погодження вигодонабувача за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016 (Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк») на виплату страхового відшкодування за вказаним договором добровільного страхування у зв'язку з ДТП, яка сталась 11.07.2016 та внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб Fiat, державний номер НОМЕР_1, було не потрібне.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Smart Micro, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4779453 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 1000 грн. 00 коп. (відповідно до електронного витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування № 164/16-Тз/К/01 від 09.03.2016, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Smart Micro, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4779453, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Smart Micro, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Fiat, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АЕ/4779453).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

З огляду на те, що відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вих. № 5512/4 від 20.07.2016, складеного суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит», коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, становить «нуль» (Ез = 0,00), та вказаний звіт є попереднім оціночним документом, суд дійшов висновку, що нарядом-замовленням № УККЗ007824/УКН0006195 від 31.08.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, становить 11680 грн. 33 коп., який містить детальний опис виду ремонтних робіт та перелік використаних запасних частин і матеріалів, є належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені у вказаному акті, у Довідці № 95698838 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій 9 ротою 4 батальйону УПС МВС у м. Києві МВС України, та протоколі № 5512/4 огляду колісного транспортного засобу, складеному 18.07.2016 страхувальником та страховиком за договором добровільного страхування.

Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі вказаного акту виконаних робіт, який підтверджує фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1.

При цьому, суд зазначає, що згідно з нарядом-замовленням № УККЗ007824/УКН0006195 від 31.08.2016 до переліку ремонтних робіт включено роботи з мийки та чистки автомобіля на суму 135 грн. 00 коп.

Суд зазначає, що роботи з мийки та чистки не входять до суми страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки не входять до вартості відновлювального ремонту, так як це суперечить положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Відповідно до пункту 1.6. вказаної методики, відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин, тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин, таких як мийка, не повинні відшкодовуватись за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Водночас, суд зазначає, що роботи з мийки та чистки технологічної входять до вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, оскільки необхідність здійснення технологічної мийки пошкодженого автомобіля має прямий причинний зв'язок з належним забезпеченням умов для виконання відновлювальних робіт.

Однак, з огляду на те, що в наряді-замовленні № УККЗ007824/УКН0006195 від 31.08.2016, не зазначено, що була здійснена саме технологічна мийка чи технологічна чистка автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, суд дійшов висновку, що вартість робіт з миття та чистки автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, не входять до вартості відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1, становить 11545 грн. 33 коп. (11680 грн. 33 коп. - «мінус» 135 грн. 00 коп.).

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4779453 становить 1000 грн. 00 коп., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 50000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4779453 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 10380 грн. 33 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Fiat, державний номер НОМЕР_1 (11545 грн. 33 коп.) та беручи до уваги розмір франшизи за Полісом АЕ/4779453 у сумі 1000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення 9380 грн. 33 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/4779453 (відповідно до письмових пояснень позивача, поданих через канцелярію суду 17.10.2016).

Втім, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14, позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 38; ідентифікаційний код: 33442139) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код: 33908322) страхове відшкодування у розмірі 9380 (дев'ять тисяч триста вісімдесят) грн. 33 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 04.11.2016

Суддя І.М. Отрош