ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.11.2016 Справа № 904/8937/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Анкор Плюс", м. Дніпро

до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Спекта", м. Дніпро

про тлумачення правочину

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, №2 від 26.07.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №б/н від 14.06.2016р.

на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 25.10.2016р. було проголошено перерву до 08.11.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Анкор плюс» м. Дніпро звернулось до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Спекта» м. Дніпро з позовом про тлумачення повідомлення відповідача про розірвання укладеного з позивачем договору-доручення №16 від 04.06.2004р. - з якого моменту є розірваним договір-доручення №16 від 04.06.2004р.: з моменту спливу 1 місяця з дня отримання позивачем повідомлення «Щодо відмови від договору» або з моменту спливу 1 місяця з дня направлення цього повідомлення, яке не було отримане позивачем.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наявність спору між сторонами щодо розірвання договору відповідачем в односторонньому порядку; неотримання позивачем повідомлення відповідача від 10.03.2015р. та від 08.04.2015р. про відмову від договору; рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2016р. у справі №904/5945/16; норми Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що між сторонами був підписаний договір доручення №16 від 04.06.2004р., згідно якого відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобовязання за рахунок та за дорученням відповідача здійснити митне оформлення товарів та предметів, що переміщуються через митну межу України.

Відповідачем було двічі направлено повідомлення від 10.03.2015р. про відмову від договору, в якому було вказано про припинення договору після спливу 1 місяця з дня отримання позивачем такого повідомлення.

Позивач наполягає на тому, що не отримував зазначене вище повідомлення, та стверджує, що договір не може вважатись розірваним до того моменту, доки позивач в особі уповноваженого представника не отримає повідомлення.

Наявність спору з приводу тлумачення розірвання договору доручення №16 від 04.06.2004р. позивач обґрунтовує рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2016р. у справі №904/5945/16, яке не набрало законної сили.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2016р. у справі №904/8937/16 було порушено провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні від 25.10.2016р. позивачем було надано заяву про зміну предмета позову шляхом викладення вимог в наступній редакції здійснити тлумачення повідомлення відповідача про розірвання укладеного з позивачем договору доручення №16 від 04.06.2004р.: чи є укладений між сторонами договір-доручення №16 від 04.06.2004р. розірваним на підставі відправленого відповідачем позивачу повідомлення від 10.03.2015р. «Щодо відмови від договору», враховуючи факт неотримання позивачем цього повідомлення.

З огляду на дотримання позивачем положень статті 22 Господарського процесуального кодексу України, судом було прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову.

У відзиві, наданому до суду 25.10.2016р., відповідач в повному обсязі не погодився із заявленими вимогами та наполягав на їх безпідставності.

На думку відповідача, позивач необґрунтовано посилається на положення статті 907 Цивільного кодексу України, оскільки в даному випадку припинення договірних відносин між сторонами регулюється положеннями статті 1008 Цивільного кодексу України.

Повідомлення про відмову від договору не є самостійним правочином, це реалізація права на відмову від договору.

Позивач фактично просить надати тлумачення статті 1008 Цивільного кодексу України, що належить до компетенції Конституційного Суду України.

На підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 25.10.2016р. було проголошено перерву до 08.11.2016р.

В судовому засіданні від 08.11.2016р. представник позивача надав додаткові документи на підтвердження своєї правової позиції щодо неотримання повідомлення відповідача про відмову від договору.

У доповненнях на відзив відповідач вказав, що вимога позивача про тлумачення договору фактично зводиться до встановлення факту чи розірваний договір доручення. Вимога про встановлення або спростування певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді.

Суд не може розглядати спір, якщо такий спір між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав вже було розглянуто або розглядається судом в іншій справі. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2016р. у справі №904/5945/16 було встановлено, що договір-доручення №16 від 04.06.2004р. є розірваним.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін та третьої особи, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкор Плюс» (далі-виконавець) та Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «Спекта» (далі-замовник) був укладений Договір-доручення №16 від 04.06.2004р. (далі-договір), відповідно до розділу 1 якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання за рахунок та по дорученню замовника здійснити митне оформлення товарів та предметів, що переміщуються через митну межу України.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору передбачено, що виконавець зобовязався здійснювати митне оформлення товарів та предметів, що переміщуються замовником через митну межу України.

Згідно з підпунктом 2.1.4 пункту 2.1 договору виконавець зобовязався за узгодженням з замовником сплачувати митні платежі.

Пунктами 6.1 та 6.2 договору сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до його виконання. За обопільною згодою сторін договір може бути розірваний.

Посилаючись на приписи статті 213 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить здійснити тлумачення повідомлення відповідача про розірвання укладеного з позивачем договору доручення №16 від 04.06.2004р.: чи є укладений між сторонами договір-доручення №16 від 04.06.2004р. розірваним на підставі відправленого відповідачем позивачу повідомлення від 10.03.2015р. «Щодо відмови від договору», враховуючи факт неотримання позивачем цього повідомлення.

Відповідно до частини першої статті 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Зміст договору, як встановлено статтею 628 Цивільного кодексу України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами статті 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу, у разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Частинами 3, 4 статті 213 Цивільного кодексу України визначено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч. 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, підставою для застосування такого правового інституту як тлумачення змісту правочину має бути наявність спору між сторонами правочину щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з'ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тобто, потребує встановлення справжньої волі, вираженої при вчиненні правочину, та відповідності волі та волевиявлення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення нез'ясованостей та суперечностей у трактуванні його положень. Відповідно, тлумачення не може створювати, натомість, тільки роз'яснювати вже існуючі умови правочину.

Відповідно до статті 213 Цивільного кодексу України тлумаченню підлягає саме зміст правочину. Договір - доручення №16 від 04.06.2004р. як правочин у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України не містить будь-яких незрозумілих слів, понять або термінів, які не дають змоги з'ясувати дійсні наміри сторін.

Повідомлення про відмову від договору не є самостійним правочином, це реалізація права на відмову від договору. Фактично позивач просить роз'яснити порядок розірвання договору, що не є тлумаченням правочину у розумінні статті 213 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись положеннями статей Цивільного кодексу України, статтями 1, 2, 4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкор плюс» м. Дніпро до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Спекта» м. Дніпро про тлумачення повідомлення відповідача про розірвання укладеного з позивачем договору доручення №16 від 04.06.2004р. - відмовити

В судовому засіданні від 08.11.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 14.11.2016р.

Суддя ОСОБА_3