ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.11.2016 Справа № 920/941/16

За позовом: Сумського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», м. Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Номак-Інвест», м. Суми

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Джепа Ю.А.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 23.03.2015)

від відповідача не прибув

За участю секретаря судового засідання Осокіної А.М.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, відповідно до якої просить суд витребувати майно з чужого незаконного володіння, а саме: вентилятор (інв. № 1130034), стіл (інв. № 1130024), стіл (інв. № 10620022), тумбу (інв. № 10620023), крісло «Zodiak» (інв. № 10620024) у ТОВ «Номак-Інвест» та передати його позивачу; вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання повноважного представника не направив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення від 30.09.2016.

Враховуючи достатність часу, наданого відповідачу для обґрунтування своєї позиції з предмета спору, беручи до уваги те, що сторони були повідомлені судом про можливість розгляду справи буз участі їх представників у судовому засіданні, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши пояснення присутнього представника, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2002 між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву (поклажодавцем, позивачем у справі) та Акціонерним товариством закритого типу «Номак-Інвест», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Номак-Інвест» (зберігач, відповідач у справі) був укладений договір зберігання.

Згідно із п. 1.1 укладеного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором згідно відповідних документів, які є невідємною частиною цього договору, позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання наступне майно: вентилятор (інв. № 1130034) вартістю 363,00 грн., стіл (інв. № 1130024) вартістю 269,00 грн., стіл (інв. № 10620022) вартістю 2761,00 грн., тумбу (інв. № 10620023) вартістю 1059,00 грн., крісло «Zodiak» (інв. № 10620024) вартістю 804,00 грн.

За умовами пункту 2.1.4 відповідач як зберігач за вищезазначеним договором зобовязався повернути майно поклажодавцю (позивачеві) за першою вимогою останнього.

Пунктом 3.2 укладеного договору позивач був наділений правом у будь-який час вимагати у зберігача повністю або частково майно, яке знаходиться на зберіганні.

Відповідно до пункту 4.3 договору зберігання зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з дати передачі на зберігання і до дати повернення поклажодавцю. У випадку знищення або ушкодження майна, що зберігається, або його частини, зберігач повинен за свій рахунок повернути поклажодавцю рівну кількість аналогічного майна в належному стані.

Згідно із пунктом 6.1 договору зберігання він набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Скориставшись правом, наданим йому умовами укладеного договору, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення майна, переданого на зберігання за договором від 20.03.2002. Про це свідчать вимоги № 33 від 14.01.2015, № 114 від 05.02.2015, № 741 від 11.11.2015, № 303 від 17.05.2016, копії яких містяться у матеріалах справи.

Однак, як зазначав представник позивача у судовому засіданні, відповідач відповіді на вищезазначені вимоги не надав, хоча отримав їх, та майно позивачу не повернув, що порушило права позивача та змусило останнього звернутись до господарського суду з даним позовом.

Суд зазначає, що даний позов підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 936 вищезазначеного Кодексу за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Стаття 938 ЦК України встановлює строк зберігання за відповідним договором. Так, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Із суті позовних вимог вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на повернення речей, переданих на зберігання відповідачу, шляхом подання віндикаційного позову (позовні вимоги ґрунтуються на положеннях статті 387 Цивільного кодексу України).

Однак, суд зауважує, що наявність між сторонами зобовязальних правовідносин (укладення між сторонами у справ договору зберігання від 20.03.2002) виключає можливість предявлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки передання майна у користування особі, яка зобовязалась повернути це майно після закінчення строку, на який воно було передано, чи на вимогу власника майна, але не виконує цього обовязку, базуються на умовах укладеного між сторонами договору та регулюються відповідно Розділом ІІІ Книги пятої Цивільного кодексу України. Майно, передане власником іншій особі у володіння або користування за договором між ними, не може вважатись таким, що вибуло з володіння власника не з його волі.

Відповідно до статті 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Аналогічний обовязок відповідача як зберігача за договором повернути майно на першу вимогу поклажодавцю передбачений і умовами пункту 2.1.4 договору від 20.03.2002.

Відповідно до частин 1, 2 статті 949 вищезазначеного Кодексу зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

З наданих позивачем документів вбачається, що відповідач належним чином не виконав свої договірні зобовязання щодо повернення позивачеві майна, переданого на зберігання, а також не подав до суду доказів неможливості виконання своїх договірних зобовязань з будь-яких причин, тому суд прийшов до висновку про правомірність позовних вимог та про їх задоволення шляхом зобовязання відповідача передати позивачу наступне майно: вентилятор (інв. № 1130034), стіл (інв. № 1130024), стіл (інв. № 10620022), тумбу (інв. № 10620023), крісло «Zodiak» (інв. № 10620024).

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України суд відшкодовує позивачу за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 936, 938, 953 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Номак-Інвест» (40022, м. Суми, вул. Троїцька, 21; ) повернути Сумському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (40000, м. Суми, вул. Шишкарівська, 9; ) наступне майно: вентилятор (інв. № 1130034), стіл (інв. № 1130024), стіл (інв. № 10620022), тумбу (інв. № 10620023), крісло «Zodiak» (інв. № 10620024) .

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Номак-Інвест» (40022, м. Суми, вул. Троїцька, 21; ) на користь Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (40000, м. Суми, вул. Шишкарівська, 9; ) судовий збір в сумі 1378,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.11.2016.

Суддя Ю.А.Джепа