номер провадження справи 5/64/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016 Справа № 908/2269/16

За позовом: Управління комунальної власності Бердянської міської ради (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, пл. І-ї Бердянської ради, 2)

До відповідача: Публічного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Мазіна (Морська), 65/97)

про стягнення 28 964,55 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №2366 від 03.10.2016

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність 3 2 від 05.01.2016

СУТНІСТЬ СПОРУ:

29.08.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Управління комунальної власності Бердянської міської ради до Публічного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж про стягнення 28 964,55 грн.

Ухвалою суду від 29.08.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/2269/16, справі присвоєно номер провадження 5/64/16, розгляд якої призначено на 05.10.2016. У судовому засіданні оголошувалась перерва. У судовому засіданні 26.10.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням сторін розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 28.12.1998 між Управлінням комунальної власності Бердянської міської ради і Публічним акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» було укладено договір оренди комунального майна, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. Дюміна 69/22. Згідно п. 3.3. зазначеного договору в редакції додаткової угоди від 24.12.2012 у випадку неперерахування орендної плати або перерахування після останнього банківського дня поточного місяця, або не в повному обсязі, орендодавцем нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати). У період з червня 2015 по квітень 2016 відповідач вносив орендну плату несвоєчасно у звязку з чим позивачем нараховано пеню у розмірі 28 964,55 грн. за період з 01.07.2015 по 20.05.2016. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Суду надано письмовий відзив, відповідно до якого сторонами не визначено розмір пені, при здійсненні розрахунку позивачем враховано день фактичної оплати та нарахована пеня за квітень 2016 року, в той час, як відповідачем сплачено орендну плату 28.04.2016. Також, суду надано контррозрахунок суми пені та клопотання про застосування позовної давності в 1 рік, та клопотання про зменшення розміру пені на 90 % на підставі ст. 83 ГПК України. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.1998 між Управлінням комунальної власності Бердянської міської ради (далі орендодавець) і Публічним акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» (далі орендар) було укладено договір оренди комунального майна, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. Дюміна 69/22 (далі договір з усіма змінами, додатками та доповненнями).

Строк дії договору з урахуванням додаткової угоди від 05.02.2015 визначено до 26.04.2017 (п. 10.1 договору).

У відповідності до п. 3.1., 3.2. договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 орендар має сплачувати орендну плату у розмірі 14428.74 грн. до 20 числа поточного місяця з урахуванням індексу інфляції з початку оренди.

Відповідно до п. 4.2. договору оренди в редакції додаткової угоди від 24.12.2012 орендар зобов'язаний вчасно й у повному обсязі вносити орендодавцеві оренду плату.

Згідно розрахунку заборгованості по орендній платі та пені відповідач не вносив орендну плату у строки визначені договором.

Згідно п. 3.3. зазначеного договору в редакції додаткової угоди від 24.12.2012 у випадку неперерахування орендної плати або перерахування після останнього банківського дня поточного місяця, або не в повному обсязі, орендодавцем нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

У період з червня 2015 по квітень 2016 відповідач вносив орендну плату несвоєчасно у звязку з чим позивачем нараховано пеню у розмірі 28 964,55 грн. за період з 01.07.2015 по 20.05.2016. Згідно із контррозрахунком відповідача розмір пені складає 28041,13 грн.

Перевіривши розрахунок пені позивача та контррозрахунок відповідача, суд приходить до висновку здійснити власний розрахунок пені.

Судом розглянуто клопотання відповідача про застосування строку позовної давності в один рік до нарахування пені за червень 2015. Судом розглянуто вказане клопотання відповідача та задоволено у звязку з наступним:

Позовна давність, за визначенням ст. 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Статтею 258 ЦК України визначено, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 3.2. постанови пленуму вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (далі постанова пленуму) щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. А при стягненні сум збитків, заподіяних у зв'язку зі сплатою неустойки (штрафу, пені), застосуванню підлягає загальна позовна давність.

Пунктом 4.2. постанови пленуму передбачено, що у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Як вбачається з матеріалів справи, за невиконання зобовязань у червні 2015 відповідачу нарахована пені з 01.07.2015 по 13.07.2015 у розмірі 285,98 грн.

Враховуючи вищевикладене, перебіг позовної давності (спеціальної) починається з 01.07.2015 та спливає 01.07.2016. З позовною заявою до суду позивач звернувся у серпні 2016 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 285,98 грн. за період з 01.07.2015 по 13.07.2015, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Також, суд зазначає, що згідно із п. 3.3. зазначеного договору в редакції додаткової угоди від 24.12.2012 у випадку неперерахування орендної плати або перерахування після останнього банківського дня поточного місяця, або не в повному обсязі, орендодавцем нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

З матеріалів справи вбачається, що орендна плата за квітень 2016 у розмірі 22251,43 грн. була сплачена відповідачем 28.04.2016, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи (а.с. 73). У звязку з чим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за зобовязаннями за квітень 2016 у розмірі 463,27 грн. також слід відмовити.

Щодо посилання відповідача на те, що у розрахунку відповідача враховано день фактичної оплати суд зазначає, що умовами договору передбачено, що нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами підписані зміни до договору без зауважень. Доказів оскарження договору в цій частині суду не надано.

Згідно із розрахунком суду, здійсненим за допомогою КП «Законодавство», стягненню підлягає пеня у розмірі 28 135,15 грн. за період з 01.09.2015 по 20.05.2016, з відмовою у стягненні 829,40 грн.

Доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково суду не надано.

Заперечення відповідача до уваги суду не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним. Посилання відповідача на те, що умовами договору не визначено розмір пені, спростовуються тим, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін). Сторонами визначено розмір пені, що не повинен перевищувати подвійної обліквоовї ставки НБУ.

Судом розглянуто клопотання відповідача про зменшення розміру пені на підставі ст. 83 ГПК України на 90 %. Вказане клопотання обґрунтовано наступним:

Прострочення виконання зобов'язання з боку відповідача виникло з об'єктивних причин, у зв'язку з великою, постійною дебіторською заборгованістю споживачів за послуги з теплопостачання, від яких і здійснюється платежі за оренду.

Згідно із пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Стаття 233 ГК України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» є основним надавачем послуг з теплопостачання у м. Бердянськ. Основним споживачем послуг є населення (близько 90% від загальної кількості), іншими споживачами є бюджетні установи та госпрозрахункові підприємства.

В той же час, наявність заборгованості перед відповідачем населення, недостатність фінансування бюджетних установ на оплату за теплову енергію призводила до неповних розрахунків за оренду перед позивачем. Інших джерел погашення відповідач не має.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" передбачено право виконавця у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги нараховувати пеню у розміру встановленому законом та договором.

Однак, протягом всього спірного періоду й на сьогоднішній день розмір пені, який стягується за несвоєчасне внесення споживачем за надані послуги з централізованого опалення не встановлений, а отже здійснювати нарахування штрафних санкцій населенню на основний борг за спожиті послуги відповідач не має можливості. Таким чином, у відповідача постійно утворюється заборгованість, що має стійку тенденцію зросту за останні роки, в умовах загального падіння платоспроможності споживачів.

Постійна заборгованість населення, бюджетних організацій та інших споживачів за теплову енергію перед відповідачем за період червень 2015 - травень 2016 підтверджується звітами про розрахунки за спожиту теплову енергію, які щомісяця подавалися до Нац.комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відповідно до постанови НКРЕ від 14.04.2011 №606.

Так, заборгованість населення, бюджетних організацій та інших споживачів відповідно за поставлену теплову енергію на кінець відповідного місяця становила: червень 2015: населення - 10096,2 тис. грн.. бюджет - 4075 тис. грн., інші - 2438,2 грн.; липень 2015: населення - 8964,5 тис. грн.. бюджет - 879.3 тис. грн.. інші - 2283,5 тис. грн.; серпень 2015: населення - 8045,1 тис. грн.. бюджет - 606.9 тис. гри., інші - 221,3 тис. грн.; вересень 2015: населення - 7232.4 тис. грн.. бюджет - 555 тис. грн., інші - 2159,8 тис. грн.: жовтень 2015: населення - 11772.1 тис. грн., бюджет - 2865,6 тис. грн., інші - 2391,4 тис. грн.; листопад 2015: населення - 15941 тис. гри., бюджет - 5251,1 тис. грн., інші - 2972 тис. грн.; грудень 2015: населення - 15659,2, бюджет - 1249,9 тис. грн., інші - 3691,2 тис. грн.; січень 2016: населення - 19022,3 тис. грн., бюджет - 7730,1 тис. грн., інші - 4069.9 тис. гри.; лютий 2016: населення - 15383 тис. грн.. бюджет - 11407.4 тис. грн., інші - 4017,3 тис. грн.; березень 2016: населення - 14209.7 тис. грн.. бюджет - 7740.7 тис. грн.. інші - 3594,4 тис. грн.: квітень 2016: населення - 13258,6 тис. грн. , бюджет - 3170,0 тис. грн., інші - 2757,5 тис.грн.: травень 2016: населення - 10788.6 тис. грн. , бюджет - 1204,9 тис. грн., інші - 2676,3 тис. грн.

Не спроможність відповідача своєчасно оплачувати за оренду викликана постійною недостатністю обігових коштів в період червень 2015 - травень 2016, в наслідок затримок в оплаті населенням, бюджетними організаціями перед Відповідачем.

Тарифами на теплову енергію витрати на покриття штрафних та фінансових санкцій не передбачені, отже у відповідача відсуне джерело покриття штрафних та фінансових санкцій.

Крім того, відповідач є сезонним підприємством, оскільки надає послуги з централізованого опалення лише в період жовтень - квітень. Та працює в умовах дії постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», згідної якої всі кошти, що надходять на спеціальні рахунки теплопостачальних підприємств підлягають обов'язковому розподілу у відсотковому відношенні на рахунки ПАК «Нафтогаз України» та поточні рахунки Відповідача. Розподіл відбувається автоматично уповноваженим банком на підставі реєстру затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Надходження від споживачів теплової енергії це єдиний дохід відповідача.

Станом на 31.12.2015 кредиторська заборгованість відповідача становить більше 55142тис.грн., дебіторська заборгованість складає 27953 тис. грн., збитки більше 801 тис.грн., що підтверджується балансом (а.с. 89).

На момент звернення позивача з позовом у відповідача відсутня заборгованість зі сплати орендної плати.

Позивач заперечує проти клопотання відповідача.

Відповідно до положень ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - сплата неустойки .

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання .

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Предметом спору є пеня, що відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України є штрафною санкцією. Умовами договору передбачено нарахування пені. Прострочення виконання зобовязань зі сплати орендної плати виникло у звязку з несвоєчасним внесенням відповідачем сум орендної плати, які згідно з умовами договору орендар має сплачувати орендну плату у розмірі 14428.74 грн. до 20 числа поточного місяця з урахуванням індексу інфляції з початку оренди.

Надані відповідачем докази стосуються господарської діяльності підприємства відповідача. Також, відповідач не обґрунтував процент зменшення пені на 90 %.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90 %.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відносяться на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Мазіна (Морська), 65/97, ) на користь Управління комунальної власності Бердянської міської ради (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, пл. І-ї Бердянської ради, 2, ) пеню у розмірі 28 135 (двадцять вісім тисяч сто тридцять пять) грн. 15 коп., судовий збір у розмірі 1 338 (одна тисяча триста тридцять вісім) грн. 54 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 31.10.2016.