УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.11.2016Справа № 910/20061/16

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз"

до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в у місті Києві

про стягнення моральної шкоди (шкоди, завданої діловій репутації невиконанням рішення (ухвали) суду) в сумі 144 294,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19220/16 від 24.10.2016 (суддя Бондарчук В.В.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в у місті Києві про стягнення моральної шкоди в сумі 144294,27 грн. повернуто без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

02.11.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" повторно звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н, б/д (вх. № 20061/16 від 02.11.2016) до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в у місті Києві про стягнення моральної шкоди в сумі 144294,27 грн.

Проте, недоліки, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19220/16 від 24.10.2016, не усунуті в повному обсязі.

Вивчивши подані матеріали вищенаведеної позовної заяви б/н, б/д (вх. № 20061/16 від 02.11.2016), суд дійшов висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 1 статті 54 ГПК України визначено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ГПК України представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору (ч. 7 ст. 28 ГПК України).

З поданої позовної заяви вбачається що її підписано адвокатом, представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" ОСОБА_2

В якості додатку до позовної заяви додано довіреність від 29.04.2016, якою Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" в особі генерального директора ОСОБА_3 уповноважило ОСОБА_2 представляти інтереси зазначеного товариства.

Натомість серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази, зокрема, протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" про призначення на посаду директора ОСОБА_3, відповідний наказ про призначення, статут ТОВ "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз", які б станом на день подання позову до суду підтверджували посадове становище ОСОБА_3, як генерального директора ТОВ "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз". Відповідне порушення було встановлене ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19220/16 від 24.10.2016, проте фактично не усунуто при повторному зверненні з даною позовною заявою до Господарського суду міста Києва 02.11.2016.

За відсутності вищенаведених доказів не можливо дійти висновку, що ОСОБА_3 наділений достатнім обсягом повноважень для того, щоб видавати за своїм підписом довіреності на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз".

Крім того, до даної позовної заяви не додані жодні докази, визначені ч. 7 ст. 28 ГПК України, на підтвердження її підписання адвокатом, як це стверджує підписант цієї позовної заяви.

За таких обставин, суду не доведено, що позовна заява підписана ообою, яка має право її підписувати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) сторін.

Натомість, фактично у позовній заяві не зазначені ідентифікаційні коди позивача та відповідача, що є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України та тягне за собою наслідки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Форма і зміст позовної заяви визначені статтею 54 ГПК України.

Згідно п. 5 вищенаведеної статті позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Статтею 3 ГПК України мова господарського судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами).

При цьому ч. 3 ст. 14 наведеного Закону встанолено, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Згідно визначення статті 1 Закону України "Про засади державної мовної політики" державна мова - закріплена законодавством мова, вживання якої обов'язкове в органах державного управління та діловодства, установах та організаціях, на підприємствах, у державних закладах освіти, науки, культури, у сферах зв'язку та інформатики тощо.

Проаналізувавши зміст поданої позовної заяви, зокрема, наведені у останній слова та висловлювання (абз. 7, 11 стор. 2, абз. 4 стор. 3), які є відразливими, неввічливими, непристойними, суд дійшов висновку, що остання складена з порушенням норм ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики", ст. 3 ГПК України, що, в свою чергу, не може свідчити про додержання позивачем вимог статті 54 ГПК України. При цьому вживання у позовній заяві певних слів та висловлювань, наведених в абз. 7, 11 стор. 2, абз. 4 стор. 3 цієї позовної заяви, свідчить про неповагу заявника позову до другої сторони, а рівно до суду, на розгляд якого подано дану позовну заяву.

Додатково, враховуючи, що подану позовну заяву підписано адвокатом, суд звертає увагу на приписи ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно яких правовою основою діяльності адвокатури України є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України; адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів. Крім того, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає дотримання адвокатом Правил адвокатської етики як одного з основних професійних обов'язків адвоката.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог, зокрема, статті 54 ГПК України щодо форми і змісту позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

За вказаних обставин, позовна заява б/н, б/д (вх. № 20061/16 від 02.11.2016) не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега