РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016Справа №910/16310/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
про стягнення 14 468,75 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03 листопада 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 14 468,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/16310/16 та призначено справу до розгляду на 13.10.2016 року.

19.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 06.09.2016 року.

19.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні 13.10.2016 року представник відповідача надав відзив на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 року розгляд справи було відкладено на 03.11.2016 року, у зв'язку з неявкою позивача та необхідністю надання додаткових доказів у справі.

27.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представники сторін у судове засідання 03.11.2016 року не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, розглянувши подане позивачем клопотання про розгляд справи без участі представника, дійшов висновку про його задоволення.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 148/16-Т/ЗП112, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки "AUDI A4", державний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2016 року на 253 км. а/д Київ - Харків сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки "AUDI A4", державний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки "Volkswagen", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки "Volkswagen", державний номер НОМЕР_2 Правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 23.05.2016 року у справі № 548/663/16-п.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Volkswagen", державний номер НОМЕР_2, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4991066 від 11.10.2015 року.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль марки "AUDI A4", державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до рахунку - фактури № від 29.04.2016 року, складеного Дочірнім підприємством "АУДІ ЦЕНТР ВІПОС", вартість відновлювального ремонту, завданого власникові автомобіля "AUDI A4", державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 14 468,75 грн.

Позивач, враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 14 468,75 грн., про що склав страховий акт № 148/16-Т/ЗП112-1-1 від 05.05.2016 року та розрахунок до нього.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 148/16-Т/ЗП112 від 28.01.2016 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в сумі 14 468,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17437 від 12.05.2016 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АЕ/4991066 від 11.10.2015 року, позивач просить суд стягнути з відповідача суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 14 468,75 грн.

Відповідач, у відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що позивачем не надано фото пошкодженого транспортного засобу, калькуляції, що не дало можливості відповідачеві перевірити відповідність заявленій сумі позовних вимог дійсним пошкодженням.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортним засобом "Volkswagen", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, спричинено ДТП, що потягло нанесення шкоди застрахованому позивачем автомобілю марки "AUDI A4", державний номер НОМЕР_1.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина водія, який керував автомобілем "Volkswagen", державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 23.05.2016 року у справі № 548/663/16-п.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Volkswagen", державний номер НОМЕР_2, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4991066 від 11.10.2015 року. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 11.10.2015 року до 10.10.2016 року.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "AUDI A4", державний номер НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4991066 від 11.10.2015 року, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 148/16-Т/ЗП112 від 28.01.2016 року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 36.4. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Пунктом 29.12 договору добровільного страхування наземного транспорту 148/16-Т/ЗП112 від 28.01.2016 року визначено, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновленого пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами пункту 29.13 договору).

З урахуванням вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що страховий акт № 148/16-Т/ЗП112-1-1 від 05.05.2016 року, рахунок - фактури № від 29.04.2016 року, складений Дочірнім підприємством "АУДІ ЦЕНТР ВІПОС" та платіжне доручення № 17437 від 12.05.2016 року є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Даної правової позиції притримується також Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові від 21.01.2014 року у справі № 910/11450/13.

Судом встановлено, що автомобіль "AUDI A4", державний номер НОМЕР_1 2016 року випуску, водночас, як вбачається зі змісту акту огляду транспортного засобу від 08.04.2016 року пошкоджень, що не пов'язані з ДТП, слідів відновлювального ремонту та інших підстав, що відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, є підставою для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу зафіксовано не було.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи визначені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4991066 від 11.10.2015 року розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 14 468,75 грн.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України та статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 14 468,75 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 14 468,75 грн. страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати з судового збору покладаються на відповідача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна Страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (49000, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) 14 468 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн., 75 коп. заборгованості, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.11.2016 року

Суддя С.В. Стасюк