РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016Справа №910/15425/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гросер"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк"

2. Товарна біржа "Перспектива-Коммодіті"

про визнання додаткової угоди недійсною

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Скрипник П.Г. - за довіреністю від 05.10.2016 року

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача-2: не з'явились

В судовому засіданні 26 жовтня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гросер" (позивач) до Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (відповідач-1), Товарна біржа "Перспектива-Коммодіті" (відповідач-2) про визнання недійсною з моменту вчинення додаткової угоди № 1 від 11.08.2015 року до Договору № 30/07-2015/22А від 30.07.2015 року про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває в заставі банку, укладену між Публічним акціонерним товариством "Український будівельно-інвестиційний банк" та Товарною біржею "Перспектива-Коммодіті".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що правочин суперечить ч. 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Відповідачі звернулися до суду із відзивами, у яких проти позовних вимог заперечували.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/15425/16. Розгляд справи призначено на 28.09.2016 року.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 року розгляд справи відкладено на 12.10.2016 року та зобов'язано сторін надати додаткові документи по справі.

11.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання, призначене на 12.10.2016 року, представник відповідача-2 не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представники позивача та відповідача-1 в судове засідання з'явились, надали усні пояснення, відповіли на запитання суду.

В даному судовому засіданні, представником позивача подано клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів. Відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 26.10.2016 року.

26.10.2016 року відповідач-1 звернувся до суду із клопотанням про припинення провадження у справ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки рішенням Господарського суду Донецької області від 22.09.2016 року у справі № 905/2354/16 вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку про відхилення останнього, з огляду на наступне.

Так, рішенням Господарського суду Донецької області від 22.09.2016 року у справі № 905/2354/16 визнано недійсним з моменту укладення договір на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10.07.2015, укладений між Товарною біржею "Перспектива - Коммодіті" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кволітас".

Разом з тим, предметом позову у справі № 910/15425/16 є визнання недійсною з моменту вчинення додаткової угоди № 1 від 11.08.2015 року до Договору № 30/07-2015/22А від 30.07.2015 року про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває в заставі банку, укладену між Публічним акціонерним товариством "Український будівельно-інвестиційний банк" та Товарною біржею "Перспектива-Коммодіті".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відсутні, оскільки рішенням Господарського суду Донецької області від 22.09.2016 року у справі № 905/2354/16 не вирішено спір, який підлягає вирішенню у справі № 910/15425/16.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Гросер» (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» (іпотекодержатель) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., який зареєстровано в реєстрі за №13045 (далі - Іпотечний договір).

Відповідно до умов Іпотечного договору позивач є майновим поручителем: ТОВ «НВК ГРУПП» по кредитному договору №LV/U/04-0253 від 25 грудня 2013 року, укладеному між ТОВ «НВК ГРУПП» та АТ «Укрбудінвестбанк»; ТОВ «ДОБРОДІЯ ФУДЗ» по кредитному договору №LV/U/04-0254 від 25 грудня 2013 року, укладеному між ТОВ «ДОБРОДІЯ ФУДЗ» та АТ «Укрбудінвестбанк»; ТОВ «Авточист Плюс» по кредитному договору №LV/U/04-0255 від 25 грудня 2013 року, укладеному між ТОВ «Авточист Плюс» та АТ «Укрбудінвестбанк».

В забезпечення виконання зобов'язань, вказаних в пункті 1.1. договору, іпотекодавець на умовах, передбачених договором, передав в іпотеку:

- нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11 (предмет іпотеки-1). Вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 4 957 421,00 грн.;

- ДОК ДБХ літ. В, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська. будинок № 11 (предмет іпотеки-2). Вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 657 101,00 грн.;

- земельну ділянку, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11 (предмет іпотеки-3). Відповідно до висновку про експертну грошову оцінку оціночної вартості земельної ділянки, ринкова вартість предмета іпотеки-3 станом на 25.12.2013 року становить 1 797 704,00 грн. (предмет іпотеки-1, предмет іпотеки-2, предмет іпотеки-3 - разом предмет іпотеки). Загальна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 7 412 226,00 грн. (п. 1.2. Іпотечного договору).

Відповідач-1 звернувся до позивача із вимогами № 525 від 23.04.2015 року та № 540 від 28.04.2015 року про погашення заборгованості, у яких вказав, що станом на 23.04.2015 року заборгованість:

- ТОВ «НВК ГРУПП» по кредитному договору №LV/U/04-0253 від 25 грудня 2013 року складає 1 115 970,46 грн. (1 020 000,00 грн. заборгованість з повернення кредиту, 62 928,71 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 15 583,33 грн. заборгованість за відсотками за період з 01.04.2015 року по 22.04.2015 року, 10 228,08 грн. пеня за прострочення погашення платежів по кредиту, 7 230,34 грн. пеня за прострочення погашення відсотків);

- ТОВ «Авточист Плюс» по кредитному договору №LV/U/04-0255 від 25 грудня 2013 року складає 879 755,24 грн. (803 571,43 грн. заборгованість з повернення кредиту, 12 276,79 грн. прострочена заборгованість за відсотками за період з 01.04.2015 року по 22.04.2015 року, 5 884,25 грн. пеня за прострочення погашення платежів по кредиту, 7 907,08 грн. пеня за прострочення погашення відсотків).

У зв'язку із чим, на підставі ст.ст. 33, 38 Закону України «Про іпотеку», відповідач-1 просив впродовж 30 днів з моменту отримання вимоги сплатити заборгованість за вказаними вище кредитними договорами. У випадку, якщо така заборгованість не буде погашена протягом 30 днів відповідні вимоги будуть задоволені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до звітів про незалежну оцінку: нежитлового приміщення виробничо-складська будівля з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1 665,8 кв. м.; нежитлового приміщення: ДОК ДБХ, загальною площею 220,8 кв.м.; земельної ділянки (кадастровий номер :06:006:0016), загальною площею 0,8013 га, що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Броварська, 11, складених (звітів) ТОВ «Кволітас», ринкова вартість вказаних об'єктів нерухомого майна станом на 15.07.2015 року склала 2 995 920,00 грн., 397 080,00 грн. та 1 408 640,00 грн. відповідно, що загалом складає 4 801 640,00 грн.

Звіти складено на підставі Договору на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10.07.2015 року.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 22.09.2016 року у справі № 905//2354/16 визнано недійсним з моменту укладення Договір на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10.07.2015 року, що укладений між Товарною біржею "Перспектива-Коммодіті" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кволітас".

30.07.2015 року відповідачем-1 (замовник) та відповідачем-2 (біржа) укладено Договір №30/07-2015/22А про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі банку, згідно з п. 1.1. якого предметом договору є надання біржею замовнику послуг з організації та проведення відкритих (публічних) аукціонів в електронній формі (аукціон) з продажу майна, яке перебуває у заставі банку (майно) відповідно до Порядку проведення відкритих (публічних) та інших аукціонів на Товарній біржі «Перспектива-Коммодіті» (порядок), Регламенту організації та проведення на Товарній біржі «Перспектива-Коммодіті» аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі банку (регламент), та додаткових угод до договору (додаткові угоди), законодавства України. Замовник в свою чергу, зобов'язується сплатити біржі вартість зазначених послуг відповідно до умов договору.

11.08.2015 року між відповідачем-1 (замовник) та відповідачем-2 (біржа) укладено Додаткову угоду №1 до Договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 року, згідно з п. 1.1. якої замовник доручає, а біржа бере на себе обов'язок надати послуги з організації та проведення аукціону з продажу майна, який проводитиметься в електронній торговій системі біржі 27.08.2015 року.

При цьому, у якості єдиного лота визначено всі 3 об'єкти нерухомого майна, передані позивачем відповідачу-1 в іпотеку, а початкову ціну продажу визначено на рівні 4 801 640,00 грн.

27.08.2015 року відбувся аукціон з продажу предмету іпотеки (нежитлове приміщення виробничо-складська будівля з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1 665,8 кв. м.; нежитлове приміщення: ДОК ДБХ, загальною площею 220,8 кв.м.; земельна ділянка (кадастровий номер :06:006:0016), загальною площею 0,8013 га, всі об'єкти знаходяться за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Броварська, 11), що підтверджується протоколом № 3181.

Переможцем аукціону з пропозицією 4 849 656,40 грн. визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп».

03.09.2015 року між Відповідачем-1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп» укладено:

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 4535, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями (літ. Б), загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11, продаж майна вчинюється за 3 025 856,03 грн.;

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 4538, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає ДОК ДБХ (літ. В), загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11, продаж майна вчинюється за 4 010 73,97 грн.;

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 4541, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає земельну ділянку, розміром 0,8013 га, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11, кадастровий номер: :06:006:0016; продаж майна вчинюється за 1 422 726,40 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 року у справі № 910/26420/15, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016 року в задоволенні позову про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості - нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями загальною площею 16665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Броварська, 11, укладеного між АТ "Укрбудінвестбанк" та ТОВ "Джи Ес Груп"; визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу ДОК ДБХ загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул. Броварська, 11, укладеного між АТ "Укрбудінвестбанк" та ТОВ "Джи Ес Груп"; визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,8013 га (кадастровий номер :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Броварська, 11, укладеного між АТ "Укрбудінвестбанк" та ТОВ "Джи Ес Груп"; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144050 від 3 вересня 2015 року), внесений на підставі договору купівлі-продажу № 4535 від 3 вересня 2015 року; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144115 від 3 вересня 2015 року), внесений на підставі договору купівлі-продажу № 4541 від 3 вересня 2015 року; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144206 від 3 вересня 2015 року), внесеного на підставі договору купівлі-продажу № 4538 від 3 вересня 2015 року, відмовлено повністю.

В подальшому відповідач-1 звернувся до позивача із звітом № 1099 про розподіл коштів від 18.09.2015 року, в якому повідомив, що на виконання ст. 38 Закону України «Про іпотеку» відповідач-1 задовольнив свої вимоги в позасудовому порядку, шляхом продажу предмета іпотеки за Іпотечним договором.

Відповідно до вказаного звіту вартість відчужуваного майна згідно висновку про об'єкт незалежної оцінки, який видано Товариством з обмеженою відповідальністю «Кволітас» 01.09.2015 року, становить 4 801 640,00 грн. Від реалізації вказаного майна відповідачем-1 отримано 4 849 656,40 грн., які, в т.ч. спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0253 від 25 грудня 2013 року та кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25 грудня 2013 року.

Позивач стверджує, що відповідачами порушено положення ч. 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки для погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 року та кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 року не обов'язково було реалізовувати всі об'єкти нерухомого майна, які є предметом іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстровано в реєстрі за №13045.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, відповідно до правової конструкції ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, визнання правочину недійсним ставиться в залежність від його відповідності вимогам, зокрема, і чинного законодавства.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Пунктами 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (в редакції Закону від 1 грудня 2005 року № 3161-IV), Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (в редакції Закону від 2 жовтня 2003 року № 1211-IV) та іншими актами законодавства.

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як встановлено судом, загальна заборгованість осіб, виконання зобов'язання яких за кредитним договором №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 року та кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 року забезпечені Іпотечним договором і станом на 23.04.2015 року, відповідно до вимог відповідача-1, надісланих позивачу складає 1 995 725,70 грн. (1 115 970,46 грн. + 879 755,24 грн.).

Разом з тим, вартість майна - предмета іпотеки, як сторони погодили у Іпотечному договорі, складає 7 412 226,00 грн. (нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11 вартістю 4 957 421,00 грн.; ДОК ДБХ літ. В, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська. будинок № 11 вартістю 657 101,00 грн.; земельна ділянка, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11 вартістю 1 797 704,00 грн.

Відповідно до звітів про незалежну оцінку, складених на підставі Договору на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10.07.2015 року, загальна ціна предмету іпотеки складає 4 801 640,00 грн.

При цьому, рішенням Господарського суду Донецької області від 22.09.2016 року у справі № 905//2354/16 визнано недійсним з моменту укладення Договір на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10.07.2015 року, що укладений між Товарною біржею "Перспектива-Коммодіті" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кволітас".

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин).

Частиною 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

З урахуванням змісту відповідної правової норми, необхідним є надання оцінки співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав (аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України у справі № 918/545/13).

Згідно зі ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, зважаючи на розмір заборгованості осіб за кредитним договором №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 року та кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 року (1 995 725,70 грн.), зобов'язання яких забезпечені Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., який зареєстровано в реєстрі за №13045 та вартість предмету іпотеки, який складається з 3 об'єктів, суд дійшов висновку, що Публічним акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» та Товарна біржа «Перспектива-Коммодіті» допущено порушення ч. 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки виконання відповідного зобов'язання, приймаючи до уваги окрему вартість кожного об'єкта нерухомого майна, які є предметом іпотеки, можна було забезпечити реалізацією частини таких об'єктів, у зв'язку із чим Додаткова угода №1 до Договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 року підлягає визнанню недійсною відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Судові витрати зі сплати судового збору, згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною з моменту вчинення Додаткову угоду № 1 від 11.08.2015 року до Договору № 30/07-2015/22А від 30.07.2015 року про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває в заставі банку, укладену між Публічним акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» та Товарною біржею «Перспектива-Коммодіті».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 30-В, ідентифікаційний код 26547581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОСЕР" (02660, м. Київ, вулиця Алма-Атинська, будинок 8, ідентифікаційний код 38497783), грошові кошти: 689,00 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять гривень) судового збору. Видати наказ.

4. Стягнути з Товарної біржі "ПЕРСПЕКТИВА-КОММОДІТІ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Леніна, будинок 30, ідентифікаційний код 37732456) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОСЕР" (02660, м. Київ, вулиця Алма-Атинська, будинок 8, ідентифікаційний код 38497783), грошові кошти: 689,00 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять гривень) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 08.11.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало