У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви

10 листопада 2016 року Справа № 913/411/15

Провадження №18в/913/411/15

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Рубіжному Луганської області, м. Рубіжне Луганської області

про відстрочення виконання рішення суду у справі № 913/411/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

до відповідача ОСОБА_1 охорони здоровя Рубіжанської міської ради Луганської області, м. Рубіжне Луганської області

про стягнення 113268,42 грн.

Без виклику сторін.

У зв'язку з відпусткою судді Голенко І.П., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи муж суддями від 10.11.2016, розгляд заяви у справі № 913/411/15 передано на розгляд судді Корнієнко В.В.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Рубіжному Луганської області (далі Казначейська служба) звернулося до господарського суду Луганської області з заявою від 07.11.2016 № 01-43/1206 про відстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 28.07.2015 до прийняття компетентними органами відповідних рішень.

Вказаним рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто борг за активну електроенергію в сумі 84656,39 грн., пеню в сумі 5646,60 грн., 3% річних в сумі 3917,75 грн., інфляційні витрати в сумі 19047,68 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2265,37 грн.

Вказана заява не підлягає розгляду у господарських судах України за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (далі Закон) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Заявник Казначейська служба не є стороною виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавцями, у розумінні вказаного Закону, є державний виконавець та приватний виконавець (ч. 4 ст. 5 Закону).

Частинами 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено:

« 1. У випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

2. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

4. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.».

У розумінні вказаного Закону, Казначейська служба (орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів) має статус аналогічний банкам та іншим фінансовим установам, з різницею лише в тому, що нею виконуються рішення про стягнення бюджетних коштів.

Казначейська служба не є учасником виконавчого провадження (ст. 14 Закону) і відповідно, не має прав учасників виконавчого провадження.

Господарським процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 визначено вичерпне коло осіб, які мають право на звернення до господарського суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду.

Казначейська служба до кола цих осіб Законом не віднесена.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи, що Казначейська служба не має права звертатися до господарського суду з заявою про відстрочку виконання рішення, у прийнятті зави від 07.11.2016 № 01-43/1206 Казначейській службі слід відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалив

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Рубіжному Луганської області від 07.11.2016 № 01-43/1206 про відстрочку виконання рішення суду від 28.07.2015 у справі № 913/411/15.

Додаток (тільки заявнику): заява та додані до неї документи на 7аркушах.

Суддя В.В. Корнієнко