ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа № 904/3120/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Васищак І.М. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець,

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.08.2016

зі справи № 904/3120/16

за позовом первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Профспілка), м. Марганець,

до публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Товариство), м. Марганець,

про стягнення 77 568,87 грн. заборгованості.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Давиденко В.П. предст. (дов. від 05.05.2016), Хижняк О.О. предст. (дов. від 05.05.2016)

відповідача - Вікентьєв В.Г. предст. (дов. від 04.01.2016)

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Профспілка звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства про стягнення 77 568,87 грн. заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням Товариством умов колективного договору (зареєстрований виконавчим комітетом Марганецької міської Ради народних депутатів 30.12.2011 за № 35/2011), який укладений правлінням публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" та трудовим колективом на 2012 рік, в частині перерахунку на користь Профспілки коштів на проведення культурно-масової, фізкультурної та оздоровчої роботи.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 у справі № 904/3120/16 (суддя Фещенко Ю.В.) позов задоволено у повному обсязі з посиланням на його обґрунтованість.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 (судді Парусніков Ю.Б. -головуючий, Верхогляд Т.А., Коваль Л.А.) рішення місцевого господарського суду зі справи скасовано, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову з посиланням на те, що за відсутності узгодженого та затвердженого кошторису витрат позивача, неможливим є визначення напрямків використання Профспілкою грошових коштів.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Профспілка просить постанову апеляційного господарського суду зі справи скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваного судового акта з порушенням норм матеріального та процесуального права.

08.11.2016 судом одержано доповнення до касаційної скарги від Профспілки.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги частково, проте не з мотивів, які наведені у скарзі, а з мотивів, які викладено далі.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 22.12.2011 на конференції трудового колективу, останнім в особі профспілкових організацій та Товариством (правлінням) укладено колективний договір, відповідно до пункту 8.8 розділу VIII якого правління перераховує профкомам кошти у розмірі 1% від фонду оплати праці членів профспілки на проведення культурно-масової, фізкультурної та оздоровчої роботи, та виплату заробітної плати робітникам, найнятим профспілками, які забезпечують виконання даної роботи. Витрати коштів здійснюються у відповідності з річним кошторисом, погодженим сторонами. Для здійснення контролю за витратами коштів сторони зобов'язані надати необхідну інформацію;

- Товариством з січня 2015 року перерахування коштів здійснювалося в обсязі 0,35% від фонду оплати праці членів Профспілки на проведення культурно-масової, фізкультурної та оздоровчої роботи, замість 1%;

- докази узгодження сторонами кошторису витрат відрахувань за спірний період відсутні.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з Товариства на користь Профспілки 77 568,87 грн. заборгованості, у зв'язку з неналежним виконанням Товариством умов колективного договору, а саме його пункту 8.8 розділу VIII.

Згідно з приписами статті 250 Кодексу законів про працю України та статті 44 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" власники або уповноважені ними органи зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективними договорами та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотки фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про колективні договори і угоди" контроль за виконанням колективного договору, угоди проводиться безпосередньо сторонами, що їх уклали, чи уповноваженими ними представниками. У разі здійснення контролю сторони зобов'язані надавати необхідну для цього наявну інформацію. Сторони, що підписали колективний договір, угоду, щорічно в строки, передбачені колективним договором, угодою, звітують про їх виконання.

Згідно з приписами частини першої статті 5 Закону України "Про колективні договори і угоди" умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

У вирішенні даного спору місцевий господарський суд виходив з того, що відсутність погоджених сторонами кошторисів у спірний період не звільняє відповідача від обов'язку щодо сплати 1% від фонду оплати праці членів профспілки на проведення культурно-масової, фізкультурної та оздоровчої роботи, і не є підставою для зменшення вказаного фінансування до 0,35%.

Апеляційний господарський суд, у свою чергу, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що за відсутності узгодженого та затвердженого кошторису витрат позивача, неможливим є визначення напрямків використання Профспілкою грошових коштів.

Проте, ні місцевим, ані апеляційним господарськими судами у вирішенні даного спору не було вирішено питання щодо того, чи відноситься спір, який виник між сторонами до колективного спору, відповідно, не з'ясовано, чи підлягає застосуванню до спірних правовідносин спеціальне законодавство - приписи Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" (далі - Закон).

Так, колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, зокрема, щодо виконання колективного договору, угоди або окремих її положень (стаття 2 Закону).

Колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин.

До таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)".

У зв'язку із цим безпосереднє вирішення в судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23 і 25 зазначеного Закону, та у статтях 20, 42 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Так, відповідно до приписів статті 20 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки, їх об'єднання здійснюють контроль за виконанням колективних договорів, угод. У разі порушення роботодавцями, їх об'єднаннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування умов колективного договору, угоди профспілки, їх об'єднання мають право направляти їм подання про усунення цих порушень, яке розглядається в тижневий термін. У разі відмови усунути ці порушення або недосягнення згоди у зазначений термін профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду.

Як зазначено у пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" оскільки ці вимоги спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридичні особи.

Таким чином, для правильного вирішення спору у даній справі судам, насамперед, належало дослідити суть спірних правовідносин; з'ясувати, чи відноситься даний спір до колективних спорів; яке законодавство підлягає застосуванню до спірних правовідносин, у залежності від чого вирішити питання, чи підлягає розгляду даний спір в порядку господарського судочинства. Проте, наведене залишилося поза увагою судів попередніх інстанцій.

Касаційна ж інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду (частина друга статті 1115 ГПК України).

Відповідно до статті 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене справа має бути передана на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону (за умови встановлення, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства).

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково з мотивів, наведених у цій постанові.

2. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 зі справи № 910/3120/16 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Суддя В. Палій

Суддя І. Васищак

Суддя В. Студенець