ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Справа № 923/998/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія", м. Херсон

до державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство", с.

Геройське Голопристанського району Херсонської області

про вилучення майна.

За участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність від 16.02.2016р.;

від відповідача - представник ОСОБА_2, довіреність від 04.01.2016р.

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" звернулось до суду з позовом до державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство", в якому просить вилучити у відповідача та передати позивачу 440 тон солі морської осадної. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору №1/05-14 від 02.06.2014р. купівлі-продажу солі та положення ст.ст. 193,294 ГК України та ст.ст. 525, 526, 530, 610, 938, 944 ЦК України.

Представником позивача у судовому засіданні 03.11.2016р. подано із супровідним листом копію акту здавання-приймання виконаних робіт до договору про надання послуг адвоката №15-08/01 від 15.08.2016р. Даний супровідний лист з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача письмового відзиву на позовну заяву не надав, проте у судовому засіданні 03.11.2016р. надав усні пояснення, в яких заперечив проти задоволення позову у зв'язку з його необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 02 червня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (надалі -позивач) і державним підприємством "Геройське дослідно-промислове підприємство" (надалі - відповідач) був укладений договір купівлі-продажу солі №1/05-14 (надалі - договір).

Згідно п.1, 2, 3, 4 договору, відповідач передає позивачу сіль морську осадну. Сіль передається без упаковки, насипом. Кількість солі, яка передається позивачу становить 500 т. Договірна ціна солі за цим договором становить 450,00 грн. за 1 т, включаючи ПДВ. Загальна вартість солі по договору становить 225000,00 грн., включаючи ПДВ.

Відповідно до п.5.2 договору, до моменту відвантаження, сіль зберігається на території відповідача і він несе за неї повну матеріальну відповідальність. Зберігання здійснюється з моменту передачі права власності на сіль і до моменту її вивезення позивачем, але не пізніше ніж до 31.12.2014р. Сторони підписують акт прийому-передачі солі на зберігання в момент оформлення накладної, згідно якої переходить право власності на сіль.

Як свідчать матеріали справи, відповідач 06.06.2014р. згідно накладної №6 передав позивачу у власність 500 т солі, яка відповідно до п.5.2 договору, за актом приймання-передачі, була передана відповідачу на зберігання до фактичного відвантаження (а.с. 11).

Позивачем, протягом періоду з 26.06.2014р. по 27.08.2014р. було повністю оплачено обумовлену сторонами вартість солі в загальній сумі 225000,00 грн.

На підставі п.5.3 договору, строки постачання солі сторони визначили з 02.06.2014 року по 31.12.2014 року, відповідно до заявленої позивачем кількості, в упаковці поліпропіленових мішках вагою нетто по 35 кг.

Однак протягом дії договору, відповідач на адресу позивача відвантажив лише 30.08.2014р. 60 т солі на суму 27000,00 грн. Таким чином, залишок солі осадної, який безпідставно утримується відповідачем становить 440 т на суму 198000,00 грн.

Направлений лист-вимога за вих. №19/11-1 від 19.11.2014р. залишений відповідачем без відповіді та реагування.

Таким чином, відповідач, в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору, чим порушив умови договору.

27.01.2015р. позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з відповідача штрафу та пені за невиконання умов договору купівлі-продажу солі №1/05-14 від 02.06.2014р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2015р., по справі №923/140/15, частково задоволено позовну заяву та стягнуто з державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" пеню в сумі 12474,00 грн. (за період з 28.11.2014р. по 29.01.2015р.), штраф в сумі 13860,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1303,85 грн., витрати на оплату послуг адвоката в сумі 2781,13 грн. Вказана постанова набула законної сили та до цього часу залишається чинною.

Позивач зазначає, що відповідач після ухвалення рішення судом, не застосовував жодних заходів щодо повернення позивачу товару зі зберігання.

Таким чином виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Укладений між сторонами договорі №1/05-14 від 02.06.2014р. купівлі-продажу солі в розумінні ч. 2 ст. 628 ЦК України є змішаним договором, який містить елементи договорів поставки (купівлі-продажу) та надання послуг зберігання.

Причиною виникнення даного спору стало неповернення відповідачем зі зберігання 440 тон солі на вимогу позивача.

Правове регулювання правовідносин зі зберігання здійснюється у відповідності ст.ст. 901-907, 836-955 ЦК України.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч.1 ст. 936 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст. 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання, а якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ч. 2 ст. 938 ЦК України).

Пунктом 5.2 Договору сторони встановили, що зберігання здійснюється з моменту передачі права власності на сіль і до моменту її вивезення стороною-2 але не пізніше ніж до 31 грудня 2014 року.

Положення ст. 953 ЦК України, визначають, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Обовязок зберігача повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості встановлений ст.ст. 936, 949 ЦК України.

Відповідно до статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі ч.1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ч.1 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Відповідно до ст. 944 ЦК України, зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

На підставі ст. 953 ЦК України, зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

З огляду на викладене, суд вважає, що кінцевою датою відвантаження солі відповідачем позивачу є кінцева дата дії договору зберігання, тобто 31.12.2014р.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач згідно листа - вимоги за вих. № 19/11-1 від 19.11.2014р. звертався до відповідача з вимогою повернути майно, але відповідач в порушення умов договорів та норм матеріального права майно його власнику так і не повернув.

Доказів повернення майна (солі морської осадної) у кількості 440 тон, загальною вартістю 198000,00 грн. відповідачем суду не надано.

Таким чином, відповідач, як зберігач порушив виконання умов договорів, щодо повернення майна його власнику, тобто порушив виконання умов зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги є доведеними і обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально підтверджені, а отже такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму судових витрат за послуги адвоката у розмірі 9280,00 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Таким чином, в контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Частиною 3 статті 48 ГПК України передбачено, що витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру" (надалі - Закон).

В розумінні даних статей, судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 2 Закону та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у ст. 4 цього Закону.

Згідно ст. 12 Закону, оплата праці адвоката провадиться на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою та адвокатським об'єднанням або адвокатом.

Судом встановлено, що 15.08.2016р. між ТОВ "Херсонська виробничо-будівельна компанія" та адвокатським об'єднанням "Консул" в особі керуючого партнера ОСОБА_1, який має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №385 від 07.12.2006р., укладено договір про надання послуг адвоката.

Згідно розрахунку витрат, пов'язаних з оплатою вартості послуг адвоката, вартість наданих послуг складає 9280,00 грн. Також, у судовому засіданні 03.11.2016р. представником позивача ОСОБА_1 із супровідним листом надано акт здавання-приймання виконаних робіт від 03.11.2016р. на загальну суму 9280,00 грн., який підписаний сторонами договору.

Таким чином, відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання у судовому порядку, підлягають стягненню витрати на послуги адвоката в сумі 9280,00 грн. та 2970,00 грн. судового збору.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Вилучити у державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство" (75620, Херсонська область, Голопристанський район, с. Геройське, код ЄДРПОУ - 00383604) та передати товариству з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (73000, м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 104, код ЄДРПОУ - 33929723) 440 тон солі морської осадної.

3. Стягнути з державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство" (75620, Херсонська область, Голопристанський район, с. Геройське, код ЄДРПОУ - 00383604) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (73000, м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 104, код ЄДРПОУ - 33929723) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2970,00 грн. та 9280,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Накази видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.11.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко