УХВАЛА

08.11.2016Справа № 910/1152/16

За скаргою Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва»

на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс»

до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва»

про стягнення 11129002,56 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1Д (представник за довіреністю);

від відповідача ОСОБА_2 (представник за довіреністю);

від ВДВС ОСОБА_3 (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2016 року Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» звернулось до господарського суду міста Києва із зазначеною скаргою.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконанні перебуває наказ господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі №910/1152/16.

Постановою старшого державного виконавця Башілова В.О. від 15.09.2016 ВП№52020912 про арешт коштів боржника, накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунку №3600 в АТ «Укрсиббанк», який належить комунальному підприємству.

23.09.2016 боржник звернувся до державного виконавця з заявою про коригування постанови про арешт коштів боржника до якої було долучено повідомлення АТ «Укрсиббанк» від 23.09.2016 про заборону звернення стягнення на кошти, що знаходяться на вказаному рахунку боржника у звязку з тим, що рахунок використовується для перерахунку заробітної плати, нарахувань на заробітну плату та податкових платежів підприємства.

Проте всупереч ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не винесено постанову про зняття арешту з рахунку позивача №3600 в АТ «Укрсиббанк».

Крім того, станом на дату подачі зазначеної скарги, відповідь про розгляд звернення Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» від державного виконавця не надходила.

На підставі викладеного скаржник просить суд зняти арешт з рахунку №3600 в АТ «Укрсиббанк», накладений постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 15.09.2016 ВП №52020912.

Ухвалою від 17.10.2016 господарського суду міста Києва скаргу Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні підтримав обставини викладені у скарзі та просив її задовольнити, крім того на підтвердження доводів викладених у скарзі подав виписки по особовому рахунку підприємства, на який накладено арешт.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги в повному обсязі, вказуючи на те, що заявник не позбавлений можливості через вказаний рахунок здійснювати інші платежі, спрямовані не на виплату заробітної плати працівникам боржника, що призведе до невиконання рішення суду внаслідок відсутності коштів на інших рахунках, на кошти на яких накладено арешт.

Представник ВДВС в судовому засіданні надав пояснення з приводу розглядуваної скарги, вказав, що на адресу виконавчої служби не надходило листів банку щодо цільового призначення спірного рахунку.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.03.2016 по справі №910/1152/16 позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про стягнення 11129002,56 грн. задоволено в повному обсязі.

15.04.2016 на примусове виконання зазначеного рішення видано відповідний наказ у справі №910/1152/16.

Як вбачається із матеріалів скарги 25.08.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52020912 та надано боржнику строк для добровільного виконання наказу.

В подальшому, 15.09.2016, у звязку з невиконанням в добровільному порядку вищезазначеного наказу, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 було винесено постанову про арешт коштів боржника, зокрема, що містяться на рахунках відкритих а АТ «Укрсиббанк».

Разом з тим, судом встановлено, що 23.09.2016 скаржник звернувся до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 з Листом №103/46-505 в якому просив внести коригування в постанову від 15.09.2016 про арешт коштів боржника у звязку з тим, що зазначеною постановою було накладено арешт на рахунок №3600 який знаходиться в АТ «Укрсиббанк», проте зазначений рахунок використовується для перерахунку заробітної плати. Нарахувань на заробітну плату, обовязкових зборів та платежів до бюджетів усіх рівнів.

На підтвердження чого долучив до листа Повідомлення №15-5-21/40/39 від 23.09.2016 АТ «Укрсиббанк» про заборону звертати стягнення на кошти, що знаходяться на рахунку №3600.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, відповідно до ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення оскаржуваних постанов) примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

За змістом вимог ст.ст. 52, 65, 66 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Відтак, за відсутності даних про добровільне виконання боржником рішення суду державний виконавець для вжиття заходів з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва правомірно виніс 15.09.2016 постанову ВП №52020912 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та ВП №52020912 про арешт коштів боржника.

Разом з тим, відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог ч.3 ст.15, ст.24 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобовязань щодо оплати праці. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Постановою ВП №52020912 від 15.09.2016 про арешт коштів боржника було накладено арешт на кошти боржника у декількох банках, у т.ч. й на рахунку №3600 в Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк».

Поясненнями скаржника, довідкою банку, банківськими виписками Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» підтверджується, що грошові кошти з вищевказаного рахунку призначені для виплати заробітної плати працівникам скаржника та сплати податкових платежів.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи, що арешт коштів на рахунку, з якого здійснюється виплата заробітної плати порушує права та законні інтереси працівників скаржника, суд вважає, що дії державного виконавця в цій частині є неправомірними, а постанова ВП №52020912 від 15.09.2016 в частині арешту зазначених коштів в межах фонду оплати праці є незаконною.

Разом з тим, враховуючи те, що боржник не позбавлений можливості проводити через вказаний рахунок інші платежі, не повязані з виплатою заробітної плати та сплати податкових платежів, повязаних з нарахуванням та виплатою заробітної плати працівникам підприємства, суд вважає, за можливе скасувати накладений державним виконавцем арешт на грошові кошти на вказаному рахунку в межах фонду оплати праці працівників боржника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Визнати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4О у виконавчому провадженні ВП№52020912 про арешт коштів боржника від 15.09.2016 незаконною в частині накладення арешту на грошові кошти в межах фонду оплати праці Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на рахунку №3600 у Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк».

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4О у виконавчому провадженні ВП№52020912 про арешт коштів боржника від 15.09.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти в межах фонду оплати праці Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на рахунку №3600 у Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк».

В іншій частині скарги відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Я.В. Маринченко