ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2016 р.Справа № 916/1573/16
Господарський суд Одеської області у складі:

Головуючий суддя - Волков Р.В.

суддя Шаратов Ю.А. та суддя Щавинська Ю.М.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Одеса);

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 СНД" (м. Южне);

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод"

про стягнення 119773,91 грн.;

за участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від третьої особи: не зявився;

встановив:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Одеса), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 СНД" (м. Южне), про стягнення 119773,91грн. плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у вагонах.

В обґрунтування своїх вимог посилається на договір про експлуатацію залізничної підїзної колії № 1/3 від 02.09.2013 між позивачем та третьою особою по справі, додаткову угоду до договору від 27.02.2013 укладену між позивачем, відповідачем та третьою особою, затримку у січні 2016 року 105 вагонів на станції Чорноморська з вини Відповідача, складання актів загальної форми, відсутність підстав для звільнення Відповідача від відповідальності, насамперед з підстав наявності стихійного лиха через велику кількість опадів, відмову Відповідача від сплати заявлених до стягнення сум та на інші зазначені у позовній заяві та поясненнях обставини.

Відповідач вимоги позивача не визнав, посилаючись на звільнення його від відповідальності згідно з п.п. А) п. 121 Статуту залізниць України через наявність великої кількості опадів, що перешкоджало проїзду автотранспорту та поданню залізничних вагонів, відсутність підписів Відповідача у відомостях плати за користування вагонами (контейнерами) та у актах загальної форми, визначення у вказаних актах причини затримки у вигляді неприймання вагонів третьою особою яка не є вантажовласником, пропуск строку позовної давності, недостовірність відомостей про повідомлення працівника Відповідача ОСОБА_3 про ОСОБА_4 про затримку вагонів, а також на інші зазначені у відзиві на позов та поясненнях обставини.

Ухвалою суду від 26.09.2016р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство "Одеський припортовий завод".

Третя особа надала письмові пояснення, в яких посилається на договір № 1/3 від 02.09.2013, додаткову угоду до договору від 27.02.2013, інформування про зайнятість фронтів вивантаження Відповідача з його вини та письмове інформування станції Чорноморська з цього приводу, вказує що не має жодного відношення до розрахунків між Позивачем та Відповідачем та просить розглянути справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач в якості підстави для позову вказує на вказує на те, що у січні 2016 року по станції Чорноморська із-зі неприйняття Третьою особою вагонів з вантажем для Відповідача було затримано 105 вагонів. При цьому він посилається на те, що договірні взаємовідносини між сторонами оформлені договором про експлуатацію залізничної підїзної колії № 1/3 від 02.09.2013 з додатковими угодами.

Договір доданий позивачем до позовної заяви (а.с. 86-89).

Вказаний договір був підписаний між Позивачем та Третьою особою. відповідач в якості сторони за договором у первинному тексті не зазначений.

До договору була укладена додаткова угода від 27.02.2013, підписантами та сторонами за якою окрім Позивача та Третьої особи вказано також і відповідача. Вказаною додатковою угодою було доповнено та змінено пункт 13 договору та зазначено, що у разі накопичування вагонів для Відповідача на станції Чорноморська черговість подавання вагонів для Третьої особи, Відповідача та інших контрагентів вирішує Третя особа по узгодженню зі станцією при добовому плануванні. Відповідальність за накопичування вагонів для Відповідача по станції Чорноморська та на підходах, у разі несвоєчасного приймання третьою особою, покладається на Відповідача.

Тобто Відповідач підписав додаткову угоду до договору, стороною якого він не є, та взяв на себе відповідальність за можливі дії чи бездіяльність Третьої особи.

При цьому під час розгляду справи судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем існує прямий двосторонній договір № 1196392 від 25.08.2015 „про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги. Вказаний договір підписаний з боку державного підприємства „Одеська залізниця начальником Одеської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_5 та з боку Відповідача генеральним директором ОСОБА_6, підписаний пізніше аніж договір № 1/3 від 02.09.2013 та додатки до нього. Позивачем вказаний договір № 1196392 від 25.08.2015 до матеріалів справи та до позовної заяви не надавався, в якості підстав для позову не вказувався та був наданий відповідачем під час розгляду справи (а.с. 169-174). Відповідно до п.1.1 договору, його предметом є надання Позивачем Відповідачу послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з п.5 ст.307 Господарського Кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

З наданих до матеріалів справи Позивачем відомостей плати за користування вагонами не вбачається підписання їх вповноваженим представником вантажовласника, тобто Відповідача. Вказані відомості не містять також будь-яких заперечень Відповідача.

Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. Пам'ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника.

Позивач посилається на письмові докази - ОСОБА_4 про затримку вагонів, з яких вбачається, що вони були адресовані Директору по логістиці Відповідача ОСОБА_7 та начальнику цеху ЖДЦ AO «ОПЗ» ОСОБА_8 Вказані ОСОБА_4 містять посилання на те, що вони доведені до відома працівника Відповідача ОСОБА_3. Відповідач пояснив, що менеджер з логістиці ОСОБА_3 дійсно працює на підприємстві з 1 вересня 2010 року згідно з наказом про прийняття її на роботу № 806-К від 01.09.2010. Відповідно до підписаних ОСОБА_3 „зобов'язань робітника, наданих Відповідачем до справи , їй як офісному працівнику встановлено робочий час з 9:00 до 18:00.

За правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ОСОБА_1 СНД», для офісного персоналу час початку і закінчення роботи встановлено:

- з 09:00 до 18:00

- обідня перерва з 13:00 до 14:00

- вихідні дні - субота, неділя.

Надані Позивачем ОСОБА_4 про затримку вагонів містять відмітку про повідомлення ОСОБА_3, проте повідомлення відбувались у вихідні або святкові дні, або поза межами робочого часу. Відповідачем до матеріалів справи надані пояснення ОСОБА_3, де вона зазначає про недостовірність відомостей, зазначених у ОСОБА_4 та додатково вказує що не є відповідальною особою, яку призначено для приймання і передачі повідомлень, як то передбачено абз.11, п.4, розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами.

Крім того, відповідно до п.8 Розділу III Правил користування вагонами і контейнерами („Порядок визначення плати за користування вагонами і контейнерами), у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

З наданих Позивачем ОСОБА_9 загальної форми не вбачається їх підписання уповноваженим представником Відповідача, що позбавляє вказані акти доказової сили.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про недоведеність належним чином та у встановлений діючим законодавством спосіб обставин, на які Позивач посилається як на підставу для задоволення позовних вимог.

Щодо посилань Відповідача на стихійне лихо як на одну з підстав для відмови у задоволенні позову, суд вважає такі твердження недоведеними та такими, що не можна розцінювати як підставу для застосування п.п . „А п. 121 Статуту Залізниць України. Так, відповідно до вказаної норми, Вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами у разі, „якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи. Проте, як вже зазначалось, суд вважає, що відповідачем вказані обставини недоведені.

Щодо посилань Відповідача на пропуск Позивачем строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, відповідно до п.137 Статуту Залізниць України, позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.

Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Разом з цим, під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про відсутність належних доказів порушень з боку Відповідача, внаслідок чого нема підстав вважати що подія, яка визначена позивачем як підстава для подання позову, взагалі відбулася. За таких обставин суд не вважає за можливе застосовувати п.137 Статуту Залізниць України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про недоведеність вимог позивача та про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального Кодексу України, у разі відмови у задоволені позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.119, 121, 137 Статуту Залізниць України, ст.307 ГК України ст.ст.32, 33, 36, 43, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізніця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 31.10.2016 року.

Повний текст рішення складений 07 листопада 2016 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя Ю.А. Шаратов

Суддя Ю.М. Щавинська