номер провадження справи 13/93/16-14/107/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 Справа № 908/2374/16

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Біотрейд» (адреса 49021 м. Дніпропетровськ, вул. Берегова, б. 135)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Логістік-Схід» (адреса 71100 м. Бердянськ Запорізької області, вул. Юннатів, б. 10)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 17 від 07.10.2016р.;

від відповідача: не зявився;

Суть спору:

08.09.2016р. до господарського суду Запорізької області звернувся Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Біотрейд» (далі за текстом ТОВ «Біотрейд») з позовом до Відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Логістік-Схід» (далі за текстом ТОВ «Логістік-Схід») про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Серкізу В.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.09.2016р. порушено провадження у справі №908/2374/16, судове засідання призначено на 10.10.2016р.

У звязку з закінченням повноважень судді Серкіза В.Г., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату господарського суду Запорізької області №П-800/16 від 06.10.2016р. системою документообігу господарського суду здійснено повторний автоматичний розподіл справи між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2016р. справу прийнято до провадження, судове засідання призначено на 10.10.2016р., у сторін витребувано документи, необхідні для розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2016р. розгляд справи відкладено до 01.11.2016р.

В судовому засіданні 01.11.2016р. справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що в порушення умов Договору №Зп-261/14 від 31.12.2014р. Відповідачем своєчасно не оплачено поставлений товар на загальну суму 602 629,07 грн. Оскільки Відповідачем порушено строки виконання грошового зобовязання, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

В судові засідання 10.10.2016р. та 01.11.2016р. представник Відповідача не зявився, витребувані судом документи та відзив на позов не надав.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали господарського суду Запорізької області від 08.09.2016р. про порушення провадження у справі та від 10.10.2016р. про відкладення розгляду справи були направлені за адресою місцезнаходження ТОВ «Логістік-Схід» - 71100 м. Бердянськ Запорізької області, вул. Юннатів, б. 10.

Таким чином, Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду господарським судом та про час і місце проведення судового засідання.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобовязує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий розсуд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в «розумний строк» через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням представника Позивача особи розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

31.12.2014р. між ТОВ «Біотрейд» - Компанія та ТОВ «Логістік-Схід» - Дистрибутор укладено Договір дистрибуції №Зп-261/14 (далі за текстом Договір).

За умовами п. 2.1. Договору Компанія зобовязується передавати у власність Дистрибутора ОСОБА_3, а Дистрибутор зобовязується приймати цей ОСОБА_3 та оплачувати, а також здійснювати зберігання, транспортування та реалізацію (продаж) Третім особам в порядку і на умовах, передбачених цим договором та Додатками. Асортимент та ціна ОСОБА_3 погоджуються Сторонами у Специфікації (Додаток до цього Договору).

Згідно п. 5.1. Договору, поставка ОСОБА_3 здійснюється партіями на умовах DDP назва місця призначення (склад Дистрибутора, що вказаний в Додатку №6 до цього Договору), згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010, які застосовуються із урахуванням особливостей, повязаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Підтвердженням факту узгодження умов поставки та зберігання, а також дати поставки окремої партії ОСОБА_3 є підписана Сторонами товарно-транспортна накладна (п. 5.3. Договору).

Дитрибутор здійснює оплату ОСОБА_3 за ціною, яка передбачена у чинній Специфікації (Додаток 2 до цього Договору) (п. 6.1. Договору).

Згідно п. 6.4. Договору, Дистрибутор зобовязується сплатити вартість ОСОБА_3 протягом 1 банківського дня з моменту підписання Сторонами товарної накладної. Оплата здійснюється Дистрибутором шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Компанії.

За умовами п. 11.1, 11.2 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015р. У випадку, якщо за 10 днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін не заявить про намір припини його дію або змінити його умови, цей Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, при цьому кількість таких продовжень є необмеженою. У такому випадку, укладення додаткової угоди до Договору не є обовязковим.

Позивачем умови Договору виконано належним чином та поставлено Відповідачеві ОСОБА_3 на загальну суму 602 629,07 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними та актами приймання-передачі, копії яких долучено до матеріалів справи.

При цьому, Відповідач в порушення умов Договору свої зобовязання щодо повноти та своєчасності оплати виконаних робіт не виконав, у звязку з чим на час судового розгляду справи у Відповідача перед Позивачем утворилася основна заборгованість, яка на час судового розгляду справи складає 602 629,07 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

За викладених обставин, суд приходить до переконання, що вимога ТОВ «Біотрейд» про стягнення з ТОВ «Логістік-Схід» на свою користь основної заборгованості в розмірі 602 629,07 грн. підлягає задоволенню.

Разом з цим, посилаючись на порушення Відповідачем строків виконання грошового зобовязання, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору, Позивач просить стягнути з Відповідача 3% річних в розмірі 12 382,79 грн. та 29 189,54 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» правильність нарахування 3% та інфляційних втрат, судом встановлено, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 12 351,00 грн. 3% річних та 19 189,54 грн. інфляційних втрат.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

При цьому, Відповідач правом участі в судовому засіданні та правом надання відзиву на позов не скористався.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Біотрейд» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Логістік-Схід» про стягнення 602 629,07 грн. основного боргу, 12 382,79 грн. 3% річних, 29 189,54 грн. інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Біотрейд» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Логістік-Схід» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Логістік-Схід» (71100 м. Бердянськ Запорізької області, вул. Юннатів, 10, код ЄДРПОУ 3778756) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Біотрейд» (49021 м. Дніпропетровськ, вул. Берегова, б. 135, код 30502509) 602 629 (шістсот дві тисячі шістсот двадцять девять) грн. 07 коп. основного боргу, 12 351 (дванадцять тисяч триста пятдесят одну) грн. 00 коп. 3% річних, 29 189 (двадцять девять тисяч сто вісімдесят девять) грн. 54 коп. інфляційних втрат, 9 662 (девять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 54 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 07.11.2016р.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.