ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

08 листопада 2016 р.

Справа № 902/867/16

за позовом:Томашпільської селищної ради (24200, пл. Л. Комсомолу,3, смт. Томашпіль, Томашпільського району у Вінницькій обл.)

до:Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (21050, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. 1-го Травня,2)

про стягнення 47570 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ :

Томашпільська селищна рада звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом до публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про стягнення 47570 грн.

Позовні вимоги мотивовано наступним: В першому кварталі 2015 року Державною фінансовою інспекцією проведено ревізію бюджету смт. Томашпіль за період з 01 січня 2012 року по 01 березня 2015 року, якою встановлено порушення у сфері залучення замовників будівництва по пайовій участі у розвитку інфраструктури населеного пункту Томашпіль. Зокрема зазначено, що відповідачем було здійснено реконструкцію ПЛІ-038кВ від ТП-9 за адресою: смт. Томашпіль, вул. Гагаріна, 2 на суму 951 400,00 грн. Виходячи з положень «Порядку залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури селища Томашпіль», яким встановлено, що розмір пайового внеску становить 5% від кошторисної вартості реконструкції, відповідач повинен був сплатити 47570,00 грн. Тому, спеціальним фондом селищного бюджету недоотримано доходів в сумі 47570,00 грн., як коштів від пайового внеску замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Томашпіль, що і стало причиною звернення з позовом до суду.

Ухвалою суду від 10.10.2016 року порушено провадження у справі за № 902/867/16 з призначенням судового засідання на 08.11.2016 року.

В судове засідання 08.11.2016 року з'явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву (№ 14-8244 від 04.11.2016 року), де зокрема вказав, що законом визначено, що об'єкти енергетики до пайової участі у розвитку інфрструкткри не залучаються, тому у відповідача не було підстав для укладення договору та як наслідок сплати пайового внеску. Зокрема вказує на те, що позивачем було порушено порядок розрахунку розміру пайової участі. Окрім того, зазначає, що посилання позивача на те, що прийняття об'єкту в експлуатацію здійснює Департамент ДАБІ у Вінницькій області, і що позивачу не було вчасно відомо про завершення будівництва, не відповідає дійсності, оскільки, забудовник подав декларацію 07.10.2014 року. В свою чергу позивачем після проведення Держфінінспекцією ревізії 11.11.2015 року був підготовлений договір про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Томашпіль і направлений відповідачу. При цьому, останній зазначає що право позивача щодо спонукання до укладення відповідного договору виникло з моменту початку будівництва об'єкта, а оскільки ним не було вжито заходів щодо спонукання відповідача до укладення відповідного договору, то по завершенню будівництва та прийняття об'єкта в експлуатацію укладення такого договору суперечитиме ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та п.4.2. Порядку залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури селища Томашпіль.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В першому кварталі 2015 року Державною фінансовою інспекцією проведено ревізію бюджету смт. Томашпіль за період з 01 січня 2012 року по 01 березня 2015 року, якою встановлено порушення у сфері залучення замовників будівництва по пайовій участі у розвитку інфраструктури населеного пункту Томашпіль.

Позивач зазначає, що Рішенням 35 сесії Томашпільської селищної ради 6 скликання від 21 березня 2013 року було затверджено «Порядок залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури селища Томашпіль». Пунктом 1.4. порядку не передбачено звільнення замовників будівництва у разі будівництва об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства. Пунктом 2.2 Порядку (що діяв на час виникнення правовідносин) визначено, що розмір" пайової участі у розвитку інфраструктури селища Томашпіль з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить (згідно виду робіт): - 5% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для реконструкції, розширення, добудови, реставрації і капітального ремонту нежитлових будівель та споруд.

Позивач зазначає, що у 2014 році ПАТ «Вінницяобленерго» здійснив реконструкцію ПЛІ-038кВ від ТП-9 за адресою: смт. Томашпіль, вул. Гагаріна, 2, що підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, Кошторисна вартість реконструкції складає 951 400,0 грн.

Позивач листом від 11.11.2015 року №578 запропонував відповідачу укласти договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Томашпіль. Як видно з матеріалів справи даний лист відповідач отримав 12.11.2015 року, що підтверджується підписом відповідальної особи на копії листа. При цьому, відповідач надав на адресу селищної ради відповідь в якій зазначив, що він підлягає звільненню від пайової участі згідно ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому, позивач в позові та в судовому засіданні зазначає, що Томашпільській селищній раді було відомо, що відповідно до закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядок залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури селища Томашпіль», договір із замовником будівництва про його пайову участь в розвитку інфраструктури селища Томашпіль, укладається до введення об'єкта будівництва у експлуатацію. Проте цей момент, Томашпільська селищна рада пропустила з об'єктивних причин, а не із суб'єктивних. Оскільки на момент забудови відповідач не звертався до органу місцевого самоврядування з метою отримання погодження на будівництво, то і про факт будівництва Томашпільській селищній раді не було вчасно відомо.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України № 750 від 08 вересня 2015 року було внесено зміни до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - ОСОБА_3). ОСОБА_3 було затверджено нову форму Декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Зокрема, поряд з іншими пунктами, які було внесено в дану форму Декларації є пункт 22. «Інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту». Внісши такі зміни до форми Декларації законодавець забезпечив виконання статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», щодо виконання замовником будівництва обов'язку взяти пайову участь в розвитку інфраструктури населеного пункту, оскільки у формі Декларації з'явилися обов'язкові для заповнення замовником дані про пайову участь. Департамент ДАБІ, перевіряючи повноту даних, при їх відсутності, зокрема при відсутності заповненого пункту 22, має відмовляти Замовнику у реєстрації Декларації.

Оскільки, кошторисна вартість будівництва складає 951 400,00 грн., то виходячи з розрахунку 5% від кошторисної вартості реконструкції, спеціальним фондом селищного бюджету недоотримано доходів в сумі 47 570,00 грн., як коштів від пайового внеску замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Томашпіль.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно зі статтями 11, 509 ЦК України, статтею 174 ГК України виникають, зокрема, з договору

За приписами статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Зокрема, відповідно до підпункту 9 п.4. ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності - до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: обєктів інженерної, транспортної інфраструктури, обєктів енергетики, звязку та дорожнього господарства (крім обєктів дорожнього сервісу).

При цьому, відповідно до Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів», до об'єкт енергетики відносяться - електрична станція (крім ядерної частини атомної електричної станції), електрична підстанція, електрична мережа, підключені до об'єднаної енергетичної системи України, а також котельня, підключена до магістральної теплової мережі, магістральна теплова мережа, споруда альтернативної енергетики тощо

Оскільки відповідачем було здійснено реконструкцію ПЛІ-038кВ від ТП-9 за адресою: смт. Томашпіль, вул. Гагаріна, 2, що відноситься до об'єкта енергетики, тому у суду немає правових підстав для залучення останнього до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту Томашпіль та як наслідок сплати останнім коштів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи викладене в позові слід відмовити.

Витрати зі сплати судового збору розподіляються відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 10 листопада 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи