РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016Справа №910/4468/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія Київводоканал";
До Публічного акціонерного товариства "Київенерго";
Простягнення 40 863 253,83 грн.;
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Драчова М.С., представник за довіреністю від 03.10.2016 № 193;
Від відповідача: Палій Ю.В., представник за довіреністю від 17.10.2016 № 91/2016/10/17-20;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія Київводоканал" звернулося до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 40 790 161,23 грн. заборгованості з оплати послуг, наданих за договором про надання послуг з централізованого постачання питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з центрального постачання гарячої води від 07.08.2014 № 12477/5-01, 990,94 грн. інфляційних витрат та 72 101,66 грн. 3 % річних з простроченої суми.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4468/16 від 16.03.2016.

Ухвалою від 19.04.2016 провадження у справі було зупинено до вирішення іншої, пов'язаної з нею справи, що розглядалася Господарським судом міста Києва № 910/6634/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія Київводоканал" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання правочину недійсним.

У зв'язку з усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі № 910/4468/16 за клопотанням позивача провадження було поновлено, розгляд справи призначено на 01.09.2016.

01.09.2016, 15.09.2016, 04.10.2016 та 18.10.2016 у судових засіданнях оголошувалася перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримував та просив позов задовольнити, посилаючись на прострочення відповідача в частині виконання грошових зобов'язань за договором та відсутність підстав для ухилення від їх виконання.

Згідно з поданим позовом, заявленою до стягнення є сума боргу з оплати послуг водопостачання за період з листопада 1року по січень 2016 року. Зважаючи на прострочку зі сплати основного боргу, позивачем було проведено відповідачу нарахування по ст. 625 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи на наявність переплати з його боку за договором. Так, згідно з письмовими поясненнями від 14.09.2016, відповідач вказує, що перерахував позивачеві за спірний період 43 825 870,49 грн. та провів з позивачем залік зустрічних однорідних вимог на суму 6 529 219,36 грн., а тому просив суд припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Позивач у письмових поясненнях від 14.09.2016 і його представник у судових засіданнях заперечили проти тверджень відповідача щодо відсутності предмету спору і наявності переплати саме за спірний період. За твердженнями позивача, відповідач перерахував лише 5 071 668,40 грн. в рахунок сплати спірного боргу за грудень 2015 року, тоді як решта сум стосується інший періодів прострочення.

У подальшому, відповідач подав суду заяву про відстрочку виконання рішення суду та двосторонній акт звірки розрахунків, згідно з яким із простроченої суми боргу за листопад 2015 - січень 2016 року сплачено було лише 5 071 668,40 грн., а також заперечував правильність розрахованих позивачем сум інфляційної складової боргу, приєднавши до матеріалів справи власний зустрічний розрахунок.

Представник позивача проти відстрочки виконання рішення заперечував.

27.10.2016 в судове засідання з'явилися представники сторін, які підтримали свої правові позиції у спорі.

Представник позивача подав письмові заперечення проти позову.

Судом було ухвалено вирішити питання про відстрочку виконання рішення у даній справі в окремо призначеному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" в якості постачальника (за тестом договору іменується сторона-1) та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" в якості покупця (за текстом договору іменується сторона-2) 07.08.2014 року укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води № 12477/5-01, за умовами якого позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з централізованого постачання питної холодної води, що призначена для вироблення послуг з централізованого постачання гарячої води до точки надання послуг з централізованого постачання питної холодної води, що знаходиться у сторони-2 на праві власності (балансі, в управлянні, повному господарському віданні, в концесії тощо), обладнаної лічильниками питної холодної води на відгалуженні до водопідігрівача, а відповідач зобов'язався здійснювати оплату наданих послуг на умовах цього договору.

Порядок обліку наданих послуг було встановлено у розділі 2 названого договору, де передбачалося, що визначення обсягу надаваних послуг відбуватиметься за показаннями лічильників води у метрах кубічних.

Умови щодо порядку проведення розрахунків і визначення вартості послуг сторони погодили у розділі 2 договору, зокрема, було передбачено, що

- вартість послуг визначається за тарифом, встановленим згідно з чинним законодавством (п. 3.1 договору у редакції додаткової угоди від 04.02.2015 № 4);

- сторона-1 щомісячно направляє через установу банку чи іншим, передбаченим чинним законодавством способом стороні-2 розрахункові документи (рахунки та/або дебетово-інформаційні повідомлення тощо) для оплати за надані послуги. У розрахункових документах зазначається вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів (п. 3.3);

- оплата за надані послуги здійснюється стороною-2 у безготівковому порядку протягом 20-ти календарних днів з моменту виставлення стороною-1 розрахункових документів (п. 3.4); у разі неотримання від сторони-1 розрахункового документа, сторона-2 здійснює оплату наданих послуг не пізніше останнього місяця наступного за розрахунковим платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг;

- у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг,зазначених в акті приймання-передачі, сторона-2 зобов'язана протягом перших 10-ти робочих днів на початку місяця, наступного за розрахунковим, письмово повідомити про це сторону-2 та у цей же строк направити свого представника з відповідними обліковими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку послуги вважаються прийнятими без зауважень та підлягають оплаті у строки, встановлені у п. 3.4.

Строк дії договору було визначено у п. 8.1, за яким договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками та діє до 15.04.2015. договір вважається пролонгованим на наступний рік, якщо за 20-ть днів до його припинення жодна сторона письмово не повідомила іншу сторону про його припинення.

За твердженнями позивача, в рамках укладеного договору відповідачу було надано послуги водопостачання та водовідведення у період з 01.11.2015 по 31.01.2016 вартістю 40 790 161,23 грн., що не були оплачені.

На підтвердження таких посилань позивач надав акти приймання-передачі наданих послуг з водопостачання за листопад-грудень 2015 і січень 2016, рахунки на оплату послуг, листів про направлення рахунків з доказами їх вручення, якими підтверджується надання позивачем відповідачеві послуг, обумовлених у договорі від 07.08.2014 № 12477/5-01 в загальному обсязі - 8 875 143,87 куб м на загальну суму - 40 790 161,23 грн., а саме:

- 23 956,69 куб м за листопад 2015 вартістю 110 104,94 грн. за актами від 24.12.2015 № 11/2 та № 11/4;

- 4 339 252,59 куб м у грудні 2015 року вартістю 19 943 204,91 грн. (17 281 437,99 грн., 2 082 852,05 грн., 578 914,87 грн.) за актами від 30.12.2015 № 12/1, № 12/3, від 11.01.2016 № 12/1, № 12/3.3, від 22.01.2016 № 12/2, № 12/4;

- 4 511 934,59 куб м у січні 2016 року вартістю 20 736 851,38 грн. (578 914,87 грн., 20 157 936,51грн.) за актами від 29.01.2016 № 1/1, № 1/3, від 11.02.2016 № 1/2, № 1/4.

В силу приписів ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 19 та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У ході розгляду спору відповідач підтвердив обставин отримання від позивача послуг з водопостачання у спірний період на всю суму, вказану у позовній заяві, обсяги і вартість яких жодним чином не оспорив.

Проте, заперечуючи проти позову, відповідач посилався на наявність переплати через перерахування позивачеві 43 825 870,49 грн. та проведення сторонами звірки розрахунків на суму 6 526 219,36 грн.

Норми ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлюються обов'язок для кожної сторони судового процесу з доведення тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На переконання суду, відповідач не довів обґрунтованості своїх заперечень і, до того ж, підписав з позивачем акт звірки розрахунків на суму 35 718 492,83 грн., а тому суд відхиляє такі заперечення, що спростовуються фактичними обставинами справи.

Так, фактичні обставини справи свідчать про те, що з 43 825 870,49 грн., перерахованих відповідачем позивачеві 27.11.2005 (503 754,14 грн.), 30.11.2015 (13 004 214,44 грн., 2 378 788,49 грн.), 27.01.2016 (5 609 107,57 грн., 12 543 315,88 грн.), 28.04.2016 (2 332 360,70 грн.), 30.05.2016 (2 382 660,87 грн., 5 071 668,40 грн.) у рахунок оплати заборгованості за спірний період було сплачено лише 5 071 668,40 грн. за актами № 12/1, № 12/1.1 та № 12/2 згідно з платіжним дорученням від 30.05.2016 № 893777, тоді як решта описаних сум дійсно сплачена відповідачем позивачеві за договором від 07.08.2014 № 12477/5-01, проте за період, що не є спірним у справі № 910/4468/16 та за актами, позовні вимоги за якими у цій справі не заявлялися.

Щодо суми 6 526 219,36 грн. слід зауважити, що між сторонами дійсно відбулося припинення грошових зобов'язань шляхом заліку однорідних грошових вимог, проте за послуги водопостачання, надані відповідачеві у жовтні 2015 року за актом від 30.11.2015 № 10/2 та у листопаді 2015 року за актом від 30.11.2015 № 11/3, позовні вимоги за якими у цій справі також не заявлялися. Тобто, сума 6 526 219,36 грн. не стосується предмету спору у справі № 910/4468/16 та не може бути прийнята судом до уваги як підстав для зменшення боргу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, враховуючи все вищевикладене, доведеними станом на 27.10.2016 є позовні вимоги в розмірі 35 718 492,83 грн., які задовольняються судом, і, у зв'язку з погашенням частини боргу після порушення провадження у справі на суму 5 071 668,40 грн., слід вважати, що предмет спору в цій частині позовних вимог між сторонами відсутній, а тому провадження у справі на суму 5 071 668,40 грн. підлягає припиненню в порядку п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім суми основного боргу позивач також просив стягнути з відповідача 990,94 грн. інфляційних нарахувань на 72 101,66 грн. 3 % річних.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені судом обставини порушення відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за договором від 07.08.2014 № 12477/5-01 за період з листопада 2015 по січень 2016 року (за актами 24.12.2015 № 11/2 та № 11/4, 30.12.2015 № 12/1, № 12/3, від 11.01.2016 № 12/1, № 12/3.3, від 22.01.2016 № 12/2, № 12/4, 29.01.2016 № 1/1, № 1/3, від 11.02.2016 № 1/2, № 1/4) позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими і такими, що відповідають приписам чинного законодавства.

Згідно з зустрічним розрахунком відповідача сума інфляційних втрат за спірний період становить 501,88 грн.

Перевіривши розрахунок позивача з нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України, що були проведені на суму основного боргу, суд вважає його обґрунтованим і арифметично вірним в частині 3 % річних, решті - за уточненим розрахунком суду інфляційні втрати складають 1 106,51 грн. (110 104,94 грн. боргу за період з 14.01.2016 по 02.03.2016 помножити на середній індекс інфляції - 1,0049 (100,9 та 99,6) становить 1 106,51 грн.). У решті періодів інфляційне збільшення суми боргу не відбувалося.

Оскільки суд не вправі виходити за межі позовних вимог, стягнення інфляційних втрат відбувається в межах суми, розрахованої і заявленої позивачем - 990,48 грн.

При цьому, зустрічний розрахунок інфляційних втрат, що поданий відповідачем, судом відхиляється як арифметично невірний.

Зважаючи на викладене, провадження у справі на суму 5 071 668,40 грн. припиняється, а у решті - позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати покладаються на відповідача в обсягах, сплачених позивачем (максимальна ставка судового збору), оскільки їх сума не зменшується через часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 32-38, 43, 49, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 5 071 668,40 грн.

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпзицька, 1-а, ідентифікаційний код 03327664) 35 718 492 (тридцять п'ять мільйонів сімсот вісімнадцять тисяч чотириста дев'яносто дві) грн. 83 коп. боргу, 990 (дев'ятсот дев'яносто) грн. 48 коп. інфляційних втрат, 72 101 (сімдесят дві тисячі сто одну) грн. 66 коп. 3 % річних та 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. судового збору. Видати наказ.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко

Дата складання рішення 01.11.2016 р.