РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Справа № 903/543/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився.

відповідача1: ОСОБА_1, довіреність б/н, від 11.05.2016р.

ОСОБА_2, довіреність б/н, від 06.07.2016р.

відповідача2: ОСОБА_3, довіреність № 03-07/433, від 11.10.2016р.

Прокурор: Маринич В.В., посвідчення № 030682, від 03.12.2014р.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача 1 на рішення господарського суду Волинської області від 17.08.16 р. у справі № 903/543/16

за позовом заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах відділу освіти та молоді Іваничівської районної державної адміністрації, Волинська обл., смт. Іваничі

до відповідачів: 1. Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії ПАТ "Укртелеком", м. Луцьк

2. Іваничівської районної ради, Волинська обл., смт. Іваничі

про визнання договору оренди недійсним та зобов'язання повернути приміщення

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах відділ освіти та молоді Іваничівської районної державної адміністрації (надалі - позивач) звернувся в господарський суд Волинської області з позовною заявою (а.с.3-4) до публічного акціонерного товариства Укртелеком» в особі Волинської філії ПАТ «Укртелеком» (надалі відповідач 1) та Іваничівської районної ради (надалі - відповідач 2), в якій просить визнати недійсним договір оренди від 01.01.2016, укладений між Іваничівською районною радою, відділом освіти та молоді Іваничівської райдержадміністрації та ПАТ «Укртелеком», про надання частини приміщення загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Литовеж Іваничівського району в оренду ПАТ «Укртелеком»; зобов'язати ПАТ «Укртелеком» звільнити та повернути приміщення балансоутримувачу відділу освіти та молоді Іваничівської райдержадміністрації шляхом підписання акту прийому-передачі.

Рішенням господарського суду Волинської області від 17 серпня 2016 року (а.с.76-78) позов задоволено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про освіту», приміщення школи, що знаходиться на балансі відділу освіти Іваничівської РДА, не підлягає використанню не за призначенням, тобто не для навчального і наукового процесу, відтак спірний договір визнається судом недійсним із застосуванням наслідків недійсності.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою (а.с.86-88) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Волинської області від 17.08.2016 року у даній справі скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Скаржник зокрема зазначає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального права, відсутній аналіз та оцінка усіх матеріалів, доданих до заперечення на позовну заяву.

В підтвердження викладеного посилається, зокрема, на те, що договір №1 від 01.01.2016 р. фактично є продовженням попереднього договору оренди цієї ж самої площі і на дату встановлення АТС в цьому приміщенні знаходилась сільська рада. Починаючи із 1972 року сторонами постійно погоджувалось продовження та переукладання договорів оренди приміщення.

Крім того, апелянт вказує, що орендоване нежитлове приміщення не використовується та не потребує використання для навчальних цілей і не створює проблем з організацією навчального процесу, оскільки відповідачем за власний кошт було зроблено окремий вхід з іншої сторони.

Відтак, апелянт вважає що прокурор не довів, що саме спірним договором відповідачами порушено економічні інтереси держави і територіальної громади чи порушено права вихованців школи.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 903/543/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. (а.с.84).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.09.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 21 жовтня 2016 року на 10.00 год. (а.с. 85).

23.09.2016р. до Рівненського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури (а.с.100-108), в якому прокурор вказує, що апеляційна скарга відповідача є безпідставною, а вимоги необґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Обгрунтовуючи відзив, прокурор зазначає, що ним правомірно визначено позивачем відділ освіти та молоді Іваничівської РДА, так як згідно п.5 положення про даний відділ, останній здійснює управління навчальними закладами, що є комунальною власністю і перебувають у безпосередньому підпорядкуванні.

Крім того, прокурор вказує на наявність законодавчих та фактичних підстав для визнання недійсним договору, зокрема належність орендованого приміщення до об'єктів освіти та потреба загальноосвітньої школи с.Литовеж у додатковому приміщенні, що підтверджується листами відділу освіти та молоді Іваничівської РДА № 1166/08/2-16 від 19.07.2016р. та №1183/02/2-16 від 20.07.2016.

В судовому засіданні, яке відбулось 12.10.2016, представники відповідача 1 та відповідача 2 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с. 98).

Прокурор у справі заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 17.08.2016р. без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.11.2016 на 10.30 год., у зв'язку із необхідністю витребування доказів перебування приміщення школи на балансі відділу освіти та молоді Іваничівської РДА (а.с.118).

На виконання ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 Володимир-Волинська місцева прокуратура надала на адресу суду копії документів, що підтверджують перебування приміщення загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Литовеж на балансі відділу освіти та молоді Іваничівської РДА (а.с.129-133).

На виконання ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 12.10.2016р. апелянт надав на адресу суду інвентарну картку обліку основних засобів блоку розширення АТСК 50/200/, інвентарну картку обліку основних засобів АТСК 50/200 та дані засобів СТЗ Іваничівського району (а.с.135-147).

Крім того, Іваничівська районна рада надала копії документів, які стосуються передачі приміщення школи с.Литовеж на баланс відділу освіти та молоді райдержадміністрації спільної власності громад, сіл та селища району.

В судовому засіданні, яке відбулось 2 листопада 2016 року, представники відповідача 1 та відповідача 2 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с. 127).

Прокурор у справі заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 17.08.2016р. без змін.

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідача 1, відповідача 2, прокурора, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 року між Іваничівською районною радою (орендодавець), відділом освіти та молоді Іваничівської РДА (балансоутримувач) та ПАТ "Укртелеком" (Волинська філія) (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл і селища району (а.с. 13-15).

Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 4.1, 4.3, 7.1, 7.6 договору балансоутримувач передає орендарю для розміщення АТС в строкове платне користування нерухоме майно, що є спільною власністю територіальних громад сіл і селищ району, розміщене за адресою: Волинська обл., Іваничівський р-н., с. Литовеж, вул. Незалежності, буд. 2, площею 12 кв.м., що знаходиться на балансі відділу освіти та молоді Іваничівської РДА, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку і становить 8 268 грн. 00 коп. Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається перелік та стан майна, що орендується, та інші відомості за узгодженням сторін. Орендодавець має право, зокрема, виступати ініціатором щодо внесення змін чи доповнень цього договору або його розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором. Балансоутримувач має право, зокрема, вносити пропозиції орендодавцю, щодо внесення змін чи доповнень до цього договору, його розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором. Строк дії договору складає з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року включно. Чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Факт передачі спірного приміщення в оренду підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі майна (а.с. 16).

Додатками № 2, № 3 до договору оренди від 01.01.2016 року сторонами визначений порядок розрахунку орендної плати, плати за природний газ (а.с. 16 (на звороті), 17).

Володимир-Волинською місцевою прокуратурою 29.03.2016 року на адресу Іваничівської районної ради направлено лист № 34/2-312 з проханням повідомити прокуратуру про наміри щодо вжиття заходів для розірвання спірного договору та повернення приміщення Іваничівській районній раді у зв'язку з ініціюванням прокуратурою пред'явлення в інтересах Іваничівської районної ради позовної заяви до ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії про визнання недійсним договору оренди приміщення (а.с. 26).

Іваничівська районна рада у листі № 03-07/221 від 28.04.2016 року повідомляє, що розірвання спірного договору призведе до позбавлення жителів Мовниківської та Литовезької сільських рад можливості отримувати вчасно телекомунікаційні послуги, викликати екстренні служби (а.с. 25).

18.07.2016 року Володимир-Волинською місцевою прокуратурою на адресу відділу освіти та молоді Іваничівської РДА направлено повідомлення № 34/2-629 про ініціювання прокуратурою пред'явлення позову в інтересах відділу освіти та науки Іваничівської РДА про визнання договору оренди недійсним та зобов'язання повернути приміщення (а.с. 28).

Відділ освіти та науки Іваничівської РДА у листі № 1183/02/2-16 від 20.07.2016 року повідомляє, що ним надіслано лист в районну раду з проханням розірвати договір оренди частини приміщення загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступеня с. Литовеж від 01.01.2016 року (а.с. 27).

За таких обставин та з огляду на порушення інтересів держави в частині гарантування конституційного права громадян на освіту, та враховуючи що Іваничівською районною радою самостійно не вжито заходів щодо розірвання договору, прокурор звернувся до суду з позовом, що розглядається в межах даної судової справи.

Розглядаючи позовну вимогу про визнання недійсним спірного договору оренди, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про визнання недійсним договору оренди, у зв'язку із суперечністю вимогам закону, оскільки спірне нежитлове приміщення було передано в оренду для використання за цільовим призначенням, не пов'язаним з навчально-виховним процесом, а також про зобов'язання орендаря звільнити та повернути позивачу зазначене житлове приміщення.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно із ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 вказаного кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 61 Закону України "Про освіту" встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту" матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Частиною 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансується з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та з науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно з п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язане з навчально-виховним процесом, не дозволяється. Вказані норми затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001 та розповсюджуються на загальноосвітні навчальні заклади І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, спеціалізовані школи І, ІІ, ІІІ ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форм власності та підпорядкованості.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" загальнодержавне значення мають і не підлягають приватизації - об'єкти освіти.

Аналіз вищевказаних норм матеріального права свідчить про те, що законодавством прямо передбачено заборону передачі в оренду об'єктів освіти не для цілей навчально-виховного процесу, причому об'єкт освіти це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вказане зазначено в абз. 4 пп. 2.1 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 р.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Литовезької сільської ради №17/14 від 30.01.2002, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 175) вирішено передати майно по загальноосвітніх школах із сільської комунальної власності в районну комунальну власність.

Відповідно до інвентарної картки форми №ОС-6 будинок школи перебуває на балансі відділу освіти Іваничівської райдержадміністрації (а.с.133).

Рішенням Іваничівської сільської ради №3/5 від 18.07.2006 «Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл і селища району» затверджено перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл і селища району, які перебувають в управлінні Іваничівської РДА, згідно якого в управління відділу освіти передано загальноосвітні школи району в тому числі і ЗОШ І-ІІ ступеня с.Литовеж (а.с.183-184).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що приміщення загальноосвітньої школи І-ІІ ступеню с. Литовеж, частина якого була надана в оренду відповідачу 1 згідно спірного договору, належить до об'єктів освіти, а тому не підлягає наданню в оренду для функціонування автоматизованої телефонної станції. При цьому колегія суддів враховує, що невикористання школою спірного приміщення для навчального процесу не є підставою для визнання правомірним передачі такого приміщення в оренду з іншою метою, ніж пов'язаною з навчально-виховним процесом.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України № 922/1805/15 від 20.04.2016 року, № 922/5066/15 від 21.03.2016 року.

Доводи відповідача 1 щодо того, що майно не використовується в навчальній діяльності, колегією суддів не береться до уваги, враховуючи наступне.

Так, відповідач 1 вказав, що у п. 2 ст. 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010 р., визначено, що до інших послуг, які можуть надаватися такими закладами, відноситься надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи наявний лист Іваничівської районної ради №03-07/324 від 01.08.2016 про те, що приміщення площею 12, кв.м., яке орендується Волинською філією ПАТ «Укртелеком», з 01.09.2016 потрібне для облаштування кабінету психолога, що в свою чергу підтверджує наявність потреби у додатковому приміщенні для використання його в навчальному процесі.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо здійснення користування цим приміщенням протягом тривалого часу, у зв"язку з чим спірний договір оренди слід вважати пролонгацією попередніх угод. Виходячи з вимог до форми правочинів та способів їх укладання, договір оренди від 01.01.16р., укладений між сторонами справи, слід вважати окремим самостійним правочином, який згідно з вимогами ЦК України, може бути оцінений на предмет його недійсності з підстави невідповідності вимогам закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки спірне майно, що знаходиться на балансі Іваничівської райдержадміністрації може бути використане лише для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом , таке майно належить до об'єктів освіти, утримання якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.

Судом першої інстанції при вирішенні спору у повній мірі встановив наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним і настання відповідних наслідків та зазначив про це у судовому рішенні.

Розглянувши доводи відповідача про відсутність у прокурора підстав для звернення до суду в інтересах відділу освіти та молоді Іваничівської РДА, колегія зазначає наступне.

Органами державного управління освітою в Україні є Міністерство освіти, міністерства і відомства, які мають навчально-виховні заходи, Вища атестаційна комісія, управління освіти обласних державних адміністрацій, відділи освіти районних (міських) державних адміністрацій.

Центральним органом державного управління освітою в Україні є Міністерство освіти, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, повноваження якого визначено Законом України "Про освіту" та Положенням про Міністерство освіти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 630.

Міністерство освіти і науки України забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності. Міністерство освіти бере участь у виробленні державної політики в галузі освіти та втілення її в життя, у визначенні основних напрямків розвитку освіти, здійснює координаційні, науково-методичні, контрольні функції та державне інспектування, забезпечує зв'язок з іншими державами, організовує впровадження в практику досягнень науки і передового педагогічного досвіду; проводить атестацію та акредитацію навчально-виховних закладів республіканського значення

Положенням не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері освіти і науки, до суду про визнання незаконним рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження майном, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування об'єктів нерухомості державної та комунальної власності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурором обґрунтовано звернення до суду з даним позовом в інтересах держави, та правильно визначено позивача у справі, оскільки на даний час приміщення, що є предметом спірного договору, належить територіальній громаді сіл і селища району та знаходиться на балансі відділу освіти та молоді Іваничівської РДА.

Такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд України у постанові № 922/1805/15 від 20.04.2016 року задовольняючи позов прокурора Жовтневого району в інтересах держави в особі Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи визнання спірного договору недійсним, позовні вимоги прокурора в частині зобов'язання ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії звільнити та повернути орендоване приміщення шляхом підписання акта приймання-передачі підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, а також не навів обставин, які не були з'ясовані судом.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії ПАТ "Укртелеком" від 30.08.16р. на рішення господарського суду Волинської області від 17 серпня 2016р. у справі № 903/543/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 17 серпня 2016 року у справі № 903/543/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №903/543/16 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.