ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Справа № 904/455/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідача),
суддівАлєєвої І.В.,
Коробенка Г.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду
від12.07.2016
у справі№904/455/16
Господарського судуДніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС"
доДніпропетровської міської ради
пропоновлення договорів оренди землі та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС" (далі - позивач) просило визнати поновленим договір оренди землі від 30.10.2007 (загальною площею 0,0074 га, за адресою: вул.Велика Діївська,32-А (колишня - Братів Трофімових), кадастровий номер :08:742:0215) та договір оренди землі від 30.10.2007 (загальною площею 0,0055 га, за адресою: вул.Велика Діївська,32-А (колишня - Братів Трофімових) кадастровий номер :08:742:0019), які зареєстровані 28.11.2007 у Державному реєстрі земель за № 44та № 43 відповідно, що укладені між Дніпропетровською міською радою (далі - відповідач) та позивачем, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цими договорами, без прийняття відповідачем рішень про їх поновлення та зобов'язати відповідача у місячний строк з дня набрання чинності рішення суду укласти з позивачем додаткові угоди щодо поновлення цих договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до приписів частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такі договори вважаються поновленими на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договорами, у зв'язку із чим у відповідача виник обов'язок укласти з позивачем додаткові угоди щодо його поновлення цих договорів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 (суддя Соловйова А.Є.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді Кузнецов В.О., Науменко І.М.), в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вищевказані судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права.

Учасники судового процесу відповідно до приписів статті 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не використали наданого законом процесуального права на участь своїх представників у судовому засіданні, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 30.10.2007 між відповідачем (орендодавець) та позивачем (орендар), на підставі рішення відповідача від 27.06.2007 №35/16 та від 19.09.2007 №228/19 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0074 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Братів Трофімових, 32-А і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :08:742:0215.

Відповідно до п.3.1 договору, він укладений строком на п'ять років.

Пунктами 6.7, 6.8 договору сторони встановили, що початком виникнення права користування земельною ділянкою, що передається в оренду згідно умов договору, слід вважати дату державної реєстрації цього договору. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

30.10.2007 договір посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу і зареєстровано в реєстрі за №7208, а 28.11.2007 зареєстровано у ДМВ ДРФ "Центра" ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №44.

На виконання умов договору, 30.10.2007 сторонами складено приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :08:742:0215.

Також, 30.10.2007 між відповідачем (орендодавець) та позивачем (орендар), на підставі рішення відповідача від 27.06.2007 №35/16 та від 19.09.2007 №228/19 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0055 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Братів Трофімових, 32-А і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :08:742:0019.

Відповідно до п.3.1 договору, він укладений строком на п'ять років.

Пунктами 6.7, 6.8 договору сторони встановили, що початком виникнення права користування земельною ділянкою, що передається в оренду згідно умов договору, слід вважати дату державної реєстрації цього договору. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

30.10.2007 договір посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу і зареєстровано в реєстрі за №7218, а 28.11.2007 зареєстровано у ДМВ ДРФ "Центра" ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №43.

На виконання умов договору, 30.10.2007 сторонами складено приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :08:742:0019.

Судами обох інстанцій встановлено, що строк дії наведених договорів закінчувався 28.11.2012.

Листом-клопотанням від 16.08.2012 № 15 позивач звернувся до відповідача з проханням поновити дію наведених договорів шляхом укладення додаткових угод, згідно статті 33 Закону України "Про оренду землі", який був отриманий відповідачем того ж дня за вхідним номером 13/7985, але проектів додаткових угод позивач до цього звернення не подав. Проте протягом тривалого часу наведене клопотання позивача не було розглянуто відповідачем та відповіді на нього позивач не отримав.

Також встановлено, що після закінчення 28.11.2012 строків дії договорів, позивач продовжував користування земельними ділянками та здійснював відповідні оплати за їх користування за відсутності заперечення відповідача.

27.11.2015 позивач з метою врегулювання питання поновлення договорів, звернувся до відповідача з листом, який був ним отриманий в той же день за вхідним №36/6391.

Листом від 14.12.2015 вих. №7/13-2037 відповідач повідомив позивача про те, що оскільки до клопотання від 16.08.2012 не було додано визначених законодавством документів та матеріалів його було направлено до відповідного органу для опрацювання, яке в подальшому було передане іншому структурному підрозділу відповідача для забезпечення виконання обов'язків перед позивачем. При цьому, відповідач вказав на те, що позивачу листом від 13.10.2015 вих. № 7/13-1451 було надано відповідь, у якій зазначалося про те, що поновлення договору оренди землі здійснюється на підставі рішення міської ради шляхом укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Також вказано, що для недопущення помилок та коректної підготовки відповідного проекту рішення міської ради позивачу необхідно надати копії наступних документів, зокрема: установчі документи та документу про державну реєстрацію юридичної особи, правовстановлюючі документи на нерухоме майно або дозвільні документи на проектування чи будівництво, технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна, рішення міськради про передачу (надання) земельної ділянки, договір оренди землі, строк якого спливає з актом приймання-передачі, актом та планом встановлення меж земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, витяг із Державного земельного кадастру. Відсутність всіх документів унеможливлює підготовку відповідного проекту рішення міської ради.

Наполягаючи на задоволенні позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідач не визнає наведені договори поновленими та відмовляється укласти з ним додаткові угоди про їх поновлення без відповідного рішення міськради, у зв'язку з чим його права є порушеними та підлягають захисту у судовому порядку.

Суд першої інстанції своє рішення про відмову в позові мотивував тим, що відсутні докази укладення відповідачем договорів оренди з іншим орендарем, що виключає можливість реалізації переважного права позивача на поновлення наведених договорів у відповідності до вимог частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому суд вказав на те, що матеріали справи містять докази порушення прав позивача, передбаченого частиною шостою статті 33 наведеного Закону, але оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, так як ним не надано відповідачу проекти додаткових угод без викладення їх умов, це не призведе до поновлення його порушеного права, що є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, виходив із того, що оскільки додаткові угоди до договорів оренди землі про їх поновлення не були укладені сторонами у місячний термін, ці договори припинили свою дію відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі". Також суд апеляційної інстанції послався на те, що позивачем не було вчинено необхідний дій, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" шляхом направлення відповідачу додаткових угод про поновлення договорів оренди землі, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову на підставі цієї норми права.

Між тим, з такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Як встановлено судами після закінчення строку договорів оренди землі 28.11.2012, укладених строком на п'ять років, позивач продовжує користуватися земельними ділянками і протягом одного місяця після закінчення строків договорів були відсутні заперечення відповідача у їх поновлені.

Процедуру поновлення договору оренди землі визначено нормами статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, стаття 33 Закону України "Про оренду землі", у редакції від 05.07.2012, передбачає два випадки поновлення договору оренди.

Перший випадок встановлює визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди. Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідно встановити наступні юридичні факти:

- орендар належно виконує свої обов'язки за договором;

- орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

Другий випадок не встановлює визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди, а передбачає, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч.6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", у відповідній редакції). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч.7). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч.8). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.9). У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч.10).

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору є поновлення договорів оренди земельних ділянок на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", а не визнання переважного права на укладення договору.

Частина шоста статі 33 Закону України "Про оренду землі" у відповідній редакції визначає, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже ця норма є самостійною підставою саме пролонгації договору оренди і ніяким чином не пов'язана з переважним правом на укладення договору оренди на новий строк.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі №6-219цс14, яка відповідно до приписів статті 11128 ГПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно статті 31 зазначеного Закону, договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (ч.1), при цьому наведені вище положення статі 33 цього Закону передбачують, що за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином у відповідності до цих норм права договір вважається припиненим після закінчення строку його дії за умови наявності листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, виданого протягом одного місяця після закінчення строку договору, у разі ж відсутності такого листа-повідомлення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, а саме з таким листом-повідомленням пов'язується у спірних правовідносинах закінчення строку дії договору, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Однак наведеного суди не врахували та дійшли до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання договорів оренди землі поновленими.

Оскільки, як встановлено судами, позивач продовжує користуватись земельними ділянками після закінчення договорів оренди та сплачує орендну плату, і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договорів листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договорів оренди землі, такі договори вважаються поновленими на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договорами на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка регулює спірні правовідносини, тому є спеціальною нормою права, у зв'язку з чим апеляційний суд безпідставно послався на приписи статті 31 цього Закону та дійшов незаконного висновку, що ці договори є припиненими.

Разом з тим вимоги частини восьмої статті 33 наведеного Закону щодо обов'язковості укладення додаткових угод у місячний строк, стосується обох сторін договорів, а можливість оскарження на зволікання чи відмови в укладенні додаткової угоди, є самостійним способом захисту.

Крім того, відповідно до приписів статті 16 часини 2-ї Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі.

Однак оскільки обома сторонами не дотримано вимоги частини восьмої статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо укладення додаткових угод у місячний строк, а цей строк визначений наведеним Законом, у суду відсутні правові підстави визначати новий місячний строк для укладення додаткових угод за позовом позивача відтак результати розгляду спору судами попередніх інстанцій у цій частині, є правильними.

Оскільки враховуючи приписи частин шостої - дев'ятої статті 33 вказаного Закону відсутні правові підстави вважати, що договори оренди землі припинили свою дію, тому права позивача про поновлення наведених договорів, та про покладення обов'язку на відповідача укласти з позивачем додаткові угоди щодо поновлення вказаних договорів оренди, підлягають судовому захисту, а позов - частковому задоволенню.

Стосовно можливості застосування судами обраного позивачем способу захисту порушеного права щодо покладення обов'язку на відповідача укласти з позивачем додаткові угоди про поновлення вказаних договорів оренди, суд касаційної інстанції зазначає, що з таким способом захисту розглядався спір у справі №6-55 цс15.

Враховуючи вищевикладене, судові рішення підлягають скасуванню у вказаній частині, із прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Згідно приписів статті 11111 ч.2 п.11 Господарського процесуального кодексу України, належить здійснити новий розподіл судових витрат відповідно до статті 49 частини 6-ї цього кодексу.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.п.1, 2, 11110 ч.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 у справі №904/455/16, скасувати частково і прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати поновленим договір оренди землі від 30.10.2007, який укладено між Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС" (загальною площею 0,0074 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Велика Діївська, 32-А (колишня вулиця Братів Трофімових, 32-А) і зареєстрований в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :08:742:0215), на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, який посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 30.10.2007, зареєстрований в реєстрі за №7208, та зареєстрований 28.11.2007 у ДМВ ДРФ "Центра" ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №44.

Зобов'язати Дніпропетровську міську раду укласти із Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС" додаткову угоду до договору оренди землі від 30.10.2007 про поновлення договору оренди землі, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Братів Трофімових, 32-А і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :08:742:0215.

Визнати поновленим договір оренди землі від 30.10.2007, який укладено між Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС" (загальною площею 0,0055 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Велика Діївська, 32-А (колишня вулиця Братів Трофімових, 32-А) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :08:742:0019), на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, який посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 30.10.2007, зареєстрований в реєстрі за №7218, та зареєстрований 28.11.2007 у ДМВ ДРФ "Центра" ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №43.

Зобов'язати Дніпропетровську міську раду укласти із Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС" додаткову угоду до договору оренди землі від 30.10.2007 про поновлення договору оренди землі, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Братів Трофімових, 32-А і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :08:742:0019.

В іншій частині постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2016, залишити без змін.

Стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "ОТКОС" витрати із сплати судового збору у розмірі 18189 (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят дев'ять) грн. 60 коп.

Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді І.В. Алєєва

Г.П. Коробенко