ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 рокуСправа № 912/3486/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3486/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробничої фірми "Торгресурс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

про стягнення 15 455,40 грн,

за участю представників:

від позивача - не був присутнім;

від відповідача - Деречиної О.В., довіреність від 26.10.2016;

від третьої особи - не був присутнім.

У судовому засідання проголошено вступну та резолютивну частини прийнятого рішення.

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (надалі - ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп") звернулось до Господарського суду Кіровоградської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробничої фірми "Торгресурс" (надалі - ТОВ ТВФ "Торгресурс") суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 15 455,40 грн.

Ухвалою від 23.09.2016 господарський суд порушив провадження у справі, розгляд справи призначено о 12год. 00хв. 12.10.2016, витребувано від сторін необхідні для вирішення спору докази.

Позивач надав на вимогу господарського суду витребувані докази та просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Поштовий конверт, у якому направлялась ухвала від 23.09.2016 на адресу відповідача повернута органом поштового зв'язку із відміткою "Через не запит".

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач сплатив суму страхового відшкодування на користь потерпілої особи внаслідок настання страхового випадку. Так між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1880703, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "КАМАЗ", державний номер 14240ОН. Такий транспортний засіб ОСОБА_2 передав в оренду ТОВ ТВФ "Торгресурс". Працівник відповідача під час виконання службових обов'язків вчинив адміністративне правопорушення, внаслідок чого нанесено шкоду іншому транспортному засобу.

Ухвалою від 12.10.2016 залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, оскільки застрахований транспортний засіб є його власністю. Цією ж ухвалою відкладено розгляд справи до 15год. 00хв. 07.11.2016, витребувано від учасників судового процесу необхідні для вирішення спору докази.

Від позивача 28.10.2016 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів в порядку регресу. Так, за твердженням відповідача, причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.09.2012 на а/д Олександрівка-Миколаїв 200 км +28,40 м за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля МАН під керуванням ОСОБА_5, згідно пояснень страхувальника, є така обставина: лопнула шпилька заднього лівого колеса, колесо відірвалось і ударило зустрічний автомобіль. Також відповідач стверджує, що згідно пояснень водія ОСОБА_4 до протоколу про адміністративне правопорушення по факту ДТП на автодорозі обірвало шпиль на задньому колесі через погану дорогу в результаті чого, колесо вдарило транспортний засіб, що рухався назустріч. Так постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.11.2012 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідальність за якою настає внаслідок порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Проте самостійним складом адміністративного правопорушення відповідно до частини 1 статті 121 КУпАП є керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Оскільки протокол щодо вчинення ОСОБА_4 правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП не складався, тому. на думку відповідача, відсутні підстави вважати, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Крім того відповідачем 31.10.2016 подано заяву про застосування позовної давності, у якій просить застосувати позовну давність до позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробничої фірми "Торгресурс" про стягнення коштів в порядку регресу.

Третя особа подала заяву від 27.10.2016, у якій зазначає про необґрунтованість позову, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності водія транспортного засобу за статтею 124 КУпАП не дає достатніх підстав для висновку, що дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача підтримав свої заперечення на позов, викладені у відзиві та заяву про застосування позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, викладені у їх письмових поясненнях, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив такі обставини.

23.02.2012 між ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_2 укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АВ/1880703, відповідно до якого, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 11).

Відповідно до протоколу контролю технічного стану від 21.02.2012 (а.с. 20) у застрахованого автомобіля:

- відсутні зміни конструкції КТЗ, застосування додаткового обладнання та експлуатаційних матеріалів і рідини без узгодження за встановленими законодавством порядком;

- відсутні не передбачені конструкцією або документами щодо погодження переобладання КТЗ зміни місць розташування ПЗС, їхнє демонтування та встановлення додаткових ПЗС, а також зміни режиму роботи ПЗС;

- відсутні зруйновані ПЗС або ПЗС з тріщинами на світловідбиваючих поверхнях чи розсіювачах, а також встановлення будь-яких пристроїв, що обмежують видимість ПЗС чи нанесення покриття на ПЗС (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їх силу світла, світлорозподіл або колір;

- встановлено працездатність та наявність передбачених конструкцією символів сигналізаторів вмикання ПЗС.

Отже на момент страхування транспортний засіб був справний, що підтверджується зазначеним протоколом.

Відповідно до Договору найму (оренди) автомобіля від 21.04.2011 ОСОБА_2 передав, а ТОВ ТВФ "Торгресурс" прийняв за плату в користування автомобіль марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Наказом (розпорядженням) № 9 про прийом на роботу від 01.06.2005 ОСОБА_4 з 01.06.2005 прийнятий на роботу до ТОВ ТВФ "Торгресурс" водієм.

08.09.2012 на дорозі Н-14 Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв 200 км 28 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля МАН державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5

Відповідно до відомостей № 9068500 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 27-28) встановлено, що недоліки утримання дороги відсутні, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок того, що ОСОБА_4 здійснював управління несправним транспортним засобом. За фактом правопорушень складно адміністративний протокол АА2№802936 за статтею 124 КУпАП.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.11.2012 у справі № 1121/5478/12; 3/1121/1761/12 встановлено, що 07.09.2012 близько 22год. 00хв. на автомобільній дорозі Н-14 Олександрівка-Миколаїв 200км + 28,40 м, ОСОБА_4., керуючи автомобілем КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, в результаті чого заднє ліве колесо від'єдналося та завдало механічних ушкоджень автомобілю МАN, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6, автомобіль МАN отримав механічні пошкодження (а.с. 29).

10.09.2012 ОСОБА_6 звернулась до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" із повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 12-13), так власник пошкодженого транспортного засобу повідомляє, що рухаючись на автомобілі МАN по трасі назустріч рухався автомобіль КАМАЗ, в якого відкрутились колеса, спричинивши удар лівої сторони кабіни автомобіля МАN.

Водночас 10.09.2016 ОСОБА_2 звернувся із таким же повідомленням до позивача (а.с. 15-17), у якому пояснює, що в процесі руху лопнули шпильці заднього лівого колеса, колесо відірвалось і ударило зустрічний автомобіль.

30.11.2012 ОСОБА_6 подала позивачу заяву на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до розрахунку № 132747817-1 від 10.12.2012 та страхового акта №132747817-1 від 10.12.2012 (а.с. 46-48) розмір страхового відшкодування становить 15455,40 грн. Платіжним дорученням № 3Р049304 від 13.12.2012 перераховано ОСОБА_6. 15 455,40 грн із призначенням платежу "Страхове відшкодування згідно розпорядження № 1-4537 від 11.12.2012 ОСОБА_6" (а.с. 50).

12.12.2014 ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області із регресним позовом до ОСОБА_4, заочним рішенням від 04.02.2015 вказаний суд задовольнив позовні вимоги ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та стягнув з ОСОБА_4 15 455,40 грн страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою від 17.06.2015 Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області скасував заочне рішення та призначив справу до судового розгляду. У процесі розгляду справи Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області ухвалою від 30.06.2015 залучив до участі у справі у якості співвідповідача ТОВ "ВТФ "Торгресурс", оскільки ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ "ТВП "Торгресурс" та керував автомобілем, що на підставі договору оренди перебував у володінні роботодавця. Ухвалою від 09.11.2015 Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області закрив провадження у справі відносно ТОВ "ТВФ "Торгресурс". Дана ухвала не оскаржена, є такою, що набрала законної сили.

Рішенням від 09.11.2015 у справі № 401/5450/14-ц Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в задоволенні позовних вимог ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу відмовив. Таке рішення набрало законної сили.

Позивач звернувся із даним позовом про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу до ТОВ "ТВФ "Торгресурс" в порядку господарського судочинства.

Вирішуючи даний спір господарським судом враховуються такі положення чинного законодавства, що регулює спірні питання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень статті 29 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

Як досліджено вище позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 15 455,40 грн.

Згідно частини 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до підпункту г) підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалено постанову суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Так у постанові Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.11.2012 у справі № 1121/5478/12; 3/1121/1761/12 встановлено, що 07.09.2012 близько 22год. 00хв. на автомобільній дорозі Н-14 Олександрівка-Миколаїв 200км + 28,40 м, ОСОБА_4., керуючи автомобілем КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, в результаті чого заднє ліве колесо від'єдналося та завдало механічних ушкоджень автомобілю МАN, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6, автомобіль МАN отримав механічні пошкодження (а.с. 29).

Отже такою постановою встановлено, що водій забезпеченого транспортного засобу не перевірив технічно справний стан автомобіля, саме в результаті чого заднє ліве колесо від'єдналося та завдало механічних ушкоджень автомобілю МАN, тобто неперевірка технічного стану водієм є причиною дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої заподіяна шкода і яка відшкодована позивачем.

З огляду на викладене позивач має право на отримання відшкодування в порядку регресу здійсненої страхової виплати.

Посилання відповідача на необхідність складення протоколу в порядку частини 1 статті 121 КУпАП є помилковим, оскільки у відомостях № 9068500 про дорожньо-транспортну пригоду містяться дані, встановлені на місці скоєння ДТП, що остання сталась внаслідок порушення ОСОБА_4, а саме управління несправним транспортним засобом.

Вказане також встановлено в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, у постанові від 02.11.2012 Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області зазначено, що ОСОБА_4 перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого відлетіло колесо. В суді ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, тобто визнав, що ним не перевірено та не забезпечено технічно справний стан автомобіля перед виїздом, що стало причиною того, що відлетіло колесо та допустило зіткнення з автомобілем, що рухався назустріч.

Щодо звернення позивача із даним позовом саме до ТОВ "ТВФ "Торгресурс", то господарський суд вважає таке звернення правомірним, з огляду на зазначені вище обставини справи та враховуючи положення чинного законодавства (стаття 1187 Цивільного кодексу України) відповідно до яких визначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 Цивільного кодексу України).

У рішенні від 09.11.2015 у справі № 401/5450/14-ц Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області встановив, що дорожньо-транспортна пригода 07 вересня 2012 року за участю водія ОСОБА_4 відбулася під час виконання ним трудових обов'язків водія ТОВ "ТВФ "Торгресурс".

В силу приписів частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлені обставини стосуються ТОВ "ВТФ "Торгресурс", який є відповідачем у даній господарській справі, що з такою юридичною особою водій автомобіля, яким спричинено ДТП перебував у трудових відносинах.

Сам автомобіль КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі Договору найму (оренди) автомобіля між ОСОБА_2 та ТОВ "ТВФ "Торгресурс" переданий останньому в оренду терміном до 21.04.2014, тобто автомобіль на належній правовій підставі перебував у користуванні ТОВ "ТВФ "Торгресурс".

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже саме на ТОВ "ТВФ "Торгресурс" покладено обов'язок щодо відшкодування збитків в порядку регресу позивачу, оскільки його працівником під час виконання трудових обов'язків завдано шкоду, а тому позов пред'явлено правомірно.

Відповідачем у справі подано заяву про застосування спливу позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (надалі - ЦКУ) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦКУ).

Згідно частини 1 статті 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Водночас частина 6 цієї ж статті містить виняток щодо регресних зобов'язань. Так за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Тобто, регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Виплата страхового відшкодування позивачем потерпілій особі відбулась 13.12.2012, тому строк, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу до ТОВ "ТВФ "Торгресурс" збіг 13.12.2015, позивач же звернувся до господарського суду із даним позовом лише 21.09.2016, тобто із пропуском вказаного строку.

Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки відповідач подав таку заяву до винесення рішення, то господарський суд відмовляє у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності.

Посилання позивача на переривання позовної давності у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників відповідно до частини 2 статті 264 Цивільного кодексу України і після переривання перебіг позовної давності починається заново, враховуючи його звернення до суду із позовом до ОСОБА_4 є помилковим з огляду на таке.

Верховним Судом України у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-895цс15 висловлено правову позицію, яка є обов'язковою щодо застосування відповідної норми права згідно приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України: "За змістом статті 257, частини 2 статті 264, частин 4, 5 статті 267 ЦКУ перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.".

ОСОБА_4 не був боржником у розумінні статті 264 Цивільного кодексу України, що підтверджується рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.11.2015 у справі № 401/5450/14-ц, відповідно до якого відмовлено у задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків у порядку регресу до такого громадянина. Залучення у якості співвідповідача ТОВ "ТВФ "Торгресурс" і закриття відносно нього провадження у справі №401/5450/14-ц ухвалою від 09.11.2015, якою встановлено, що позов до юридичної особи в силу приписів статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу України має бути пред'явлений у порядку господарського судочинства, підтверджує твердження, що позивачем при зверненні до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області не дотримано правил підсудності, а це не є підставою для переривання перебігу позовної давності.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 11.11.2016.

Суддя Є. М. Наливайко