ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 року Справа № 904/9275/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

судді: Виноградник О.М., Чимбар Л.О.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №1149 від 09.07.2015 р.;

від відповідача: Олешко О.М. адвокат, договір №б/н від 25.10.2016 р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Дніпро

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року у справі № 904/9275/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 79 538, 42 грн. за договором оренди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року (суддя Назаренко Н.Г.) позов задоволено; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Дніпро на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Дніпро 5 780,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 578,00 грн. - штрафу, 69 360,00 грн. - неустойки у розмірі подвійної плати, 358,20 грн. - 3% річних, 3 462,22 грн. -інфляційних втрат, 1 233,22 грн. -витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №131212 від 01 вересня 2013 року (далі -договір оренди), укладеного між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, доказів сплати орендної плати у визначені строки, повернення нежитлового приміщення відповідачем не надано.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідач Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 оскаржує його на предмет порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначає, що в договорі оренди нежитлового приміщення №131212 від 01 вересня 2013 року не додержано ряд вимог, визначених законодавством, а саме:

- відсутня грошова оцінка житлового приміщення, без якої не можливо встановити дійсність даного правочину, оскільки не можливо ідентифікувати яке саме приміщення повинно було бути здане в оренду;

- пункт 10 договору оренди невірно зазначено фактичну адресу відповідача, що суперечить відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців;

- всупереч вимогам ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України в договорі відсутня печатка Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, що робить даний договір недійсним.

Відповідач стверджує, що з акту прийому -передачі від 01 вересня 2013 року до договору оренди взагалі не вбачається яке саме приміщення повинно було передаватись за вказаним договором, в якому стані, якою площею -зазначена лише адреса приміщення та номер.

Апелянт наголошує, що договір оренди нежитлового приміщення №131212 від 01 вересня 2013 та акт прийому -передачі від 01 вересня 2013 року ним не підписувалися, орендоване приміщення Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 не займала, а про існування договору оренди дізналася лише у серпні 2016 року.

Крім зазначеного, відповідач не погоджується з розрахунком заборгованостей -штрафу, викладеному в оскаржуваному рішенні.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 наголошує, що про час та місце розгляду справи належним чином сповіщена не була, оскільки адреса, на яку господарським судом направлялися судові акти: АДРЕСА_1 є невірною та відмінною від адреси, яка зазначена у витязі - АДРЕСА_2.

Відповідач просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 відмовити.

Позивач доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду законним, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

11 жовтня 2016 року представник апелянта в судове засідання не з'явився.

11 жовтня 2016 року позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомості -квартиру АДРЕСА_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомості майна №32057920.

Вказане клопотання апеляційним господарським судом задоволено частково, ухвалою від 11 жовтня 2016 року (в редакції ухвали від 24 жовтня 2016 року) накладено арешт на майно, що належить Фізичній особі - підприємецю ОСОБА_4 (а.с.133-134, 142).

Згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року розгляд справи відкладено на 01 жовтня 2016 року, у позивача витребувано правовстановлюючі документи на об'єкт оренди, докази направлення (вручення) відповідачу рахунків на оплату орендної плати, комунальних послуг, оригіналів листів з вимогою до відповідача про повернення орендованого приміщення з оригіналами поштових квитанцій про їх відправлення, від відповідача- докази в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Витребувані докази сторони апеляційному господарському суду не надали.

В судовому засіданні 01 листопада 2016 року представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, тому що він не мав можливості отримати витребувані документи у довірителя через знаходження його за кордоном.

24 жовтня 2016 року до апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі через те, що в провадженні господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа №904/7878/16 за позовом Фізичної особи - підприємеця ОСОБА_4 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про визнання недійсним договору №131212 від 01 вересня 2013 року оренди нежитлового приміщення.

Відповідне клопотання було заявлено позивачем у судовому засіданні 01 листопада 2016 року.

07 вересня 2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року у справі № 904/9275/15.

Ухвалою суду від 12 вересня 2016 року Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 відновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року у даній справі, вказану апеляційну скаргу прийнято до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Виноградник О.М., Дмитренко Г.К., який призначено на 11 жовтня 2016 року на 10:30 год.

Розпорядженням керівника апарату суду Нурулаєвої Г.Ю. від 10 жовтня 2016 року № 1421/16, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Дмитренко Г.К. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/9275/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10 жовтня 2016 року визначено для розгляду справи №904/9275/15 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Виноградник О.М., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року у справі № 904/9275/15 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

Розгляд справи відкладався з 11 жовтня 2016 року до 01 листопада 2016 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

22 жовтня 2015 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 5 780, 00 грн., штрафу в розмірі 578, 00 грн., неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення у розмірі 69 360, 00 грн., інфляційних втрат у розмірі 3 462, 22 грн., 3% річних у розмірі 358, 20 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №131212 від 01 вересня 2013 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року у справі №904/618/16 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Фізичної особи - підприємеця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором оренди №131212 від 01 вересня 2013 року за інші періоди надана оцінка вказаному договору і договір від 01 вересня 2013 року визнано неукладеним, що й стало підставою для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року у справі №904/618/16 і відмови у задоволенні позову (а.с.152-155).

Згідно ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частинами 1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав, зокрема, може бути майно, майнові права, послуги.

Статтею 202 Цивільного кодексу України регламентовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 2 ст.207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України). Отже, неустойка є одним із засобів забезпечення зобов`язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ч.1 ст.547 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.759 Цивільного кодексу України регламентовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приймаючи до уваги, що договір оренди нежитлового приміщення №131212 від 01 вересня 2013 року визнано Дніпропетровським апеляційним господарським судом неукладеним, постанова апеляційної інстанції від 27 жовтня 2016 року набрала законної сили, то відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, а також застосування майнової відповідальності за порушення умов договору, який визнано неукладеним.

Отже в задоволенні позову слід відмовити.

Задовольняючи позов, господарський суд не надав належної оцінки договору оренди нежитлового приміщення від 01 вересня 2013 року, не прийняв до уваги, що договір сторонами не виконувався, факт передачі об'єкта в оренду не підтверджено належними доказами, в результаті чого дійшов до помилкових висновків.

Клопотання сторін про зупинення апеляційного провадження у даній справі до вирішення господарським судом Дніпропетровської області спору в справі №904/7878/16 про визнання недійсним договору оренди від 01 вересня 2013 року задоволенню не підлягає, оскільки постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року надана оцінка вказаному договору, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

При цьому, судова колегія зазначає, що в разі прийняття позитивного рішення у справі №904/7878/16 позивач має право звернутися до суду про перегляд постанови апеляційного господарського суду за нововиявленими обставинами згідно ст.ст.112-114 Господарського процесуального кодексу України.

Усне клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою надання позивачем додаткових доказів, витребуваних ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року задоволенню не підлягає, тому що у позивача було достатньо часу, майже 3 тижня для того щоб підготувати та надати апеляційній інстанції витребувані документи.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, апеляційний господарський суд на підставі ст.68 Господарського процесуального кодексу України скасовує заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року (в редакції ухвали від 24 жовтня 2016 року).

Керуючись ст.ст.49, 68, 99, 103-105, 122 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Дніпро задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року у справі № 904/9275/15 скасувати.

У позові відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 356, 00 грн. сплаченого за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року у справі №904/9275/15 (в редакції ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2016 року).

Видачу наказу і винесення ухвали про припинення стягнення за наказом від 21 грудня 2015 року у справі №904/9275/15 про примусове виконання рішення суду здійснити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя Л.О. Чимбар

(Дата підписання постанови в повному обсязі 07.11.16 р.)