ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 жовтня 2016 року Справа № 905/1631/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Євсікова О.О.,

Самусенко С.С.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугледобувні технології"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 21 липня 2016 року
у справі № 905/1631/15
господарського суду Донецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Донвуглетехінвест", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугледобувні технології",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивачаПублічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк",
простягнення солідарно 36 104 468,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази надіслання її копії іншій стороні у справі.

Згідно з частиною 1 статті 111-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у застосуванні п. 3 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України господарському суду необхідно враховувати, що належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів можна вважати розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо).

Однак, до касаційної скарги на підтвердження доказів направлення скарги позивачу у справі надано завірену копію фіскального чека від 08 лютого 2016 року, яка не може вважатися належним та допустимим доказом надсилання копії касаційної скарги іншій стороні у справі. Разом з цим зазначений чек датований раніше, ніж винесена Донецьким апеляційним господарським судом ухвала від 21 липня 2016 року, яка оскаржується відповідачем-2, що не є доказом надіслання позивачу за зазначеним чеком копії касаційної скарг на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 21 липня 2016 року. Крім того, скаржником не додано доказів надсилання копії касаційної скарги відповідачу-1 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Донвуглетехінвест" та третій особі - Публічному акціонерному товариству "Кредитпромбанк".

Не повідомлена сторона у справі належним чином, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Відповідно до п. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Однак, скаржником подано касаційну скаргу без доказів сплати судового збору. В касаційній скарзі заявник просить звільнити його від сплати судового збору до ухвалення рішення за касаційною скаргою з огляду на тяжкий майновий стан, в якому перебуває товариство.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачена можливість звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони.

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В розділі 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зі змінами і доповненнями, зазначено, що Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В пункті 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/2093/15 від 12 листопада 2015 року "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" зазначено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Проте, ні матеріали справи, ні касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугледобувні технології" не містить жодних доказів на підтвердження того, що майновий стан скаржника перешкоджав сплаті ним судового збору у встановлених законом розмірах, а посилання скаржника на знаходження в зоні проведення АТО, де відбуваються бойові дії, не підтверджують обставини майнового стану товариства.

Оскільки звільнення від сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником не доведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення скаржника від сплати судового збору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Оскаржувана товариством з обмеженою відповідальністю "Вугледобувні технології" ухвала Донецького апеляційного господарського суду винесена 21 липня 2016 року, а отже, останнім днем строку для подання касаційної скарги було 10 серпня 2016 року. Проте, як вбачається з матеріалів касаційної скарги, її було подано 15 вересня 2016 року, тобто поза межами строку, визначеного статтею 110 ГПК України.

Одночасно скаржник в касаційній скарзі просить відновити пропущений строк на подання касаційної скарги, однак не наводить жодних поважних причин пропуску строку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Однак, скаржником не наведено жодних об'єктивних причин, які б свідчили про те, що останній був позбавлений права та можливості вчасно оскаржити ухвалу апеляційного господарського суду у касаційному порядку.

З огляду на викладене касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається скаржнику на підставі п.п. 3, 4, 5 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п.п. 3, 4, 5 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугледобувні технології" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 21 липня 2016 року зі справи № 905/1631/16 повернути скаржнику.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді О.О. Євсіков

С.С. Самусенко