РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016Справа №910/15730/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 17 775,17 грн.

Суддя Демидов В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1»(далі - ПрАТ «ММК імені ОСОБА_1») звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця») про стягнення збитків у сумі 17 775,17грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на виконання умов контракту №12EXP/01-14 від 01.04.2014 та згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною №52185907 від 21.02.2016, на адресу Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» через комплекс №5 «Бруклін Київ» для вивезення водним транспортом у Іорданію був відправлений, зокрема, напіввагон №59953695 з вантажем - сталь тонколистова, вантажовідправником якого є позивач.

Під час прибуття вказаних вагонів у кінцевий пункт призначення - на станцію «Одеса-Порт» Одеської залізниці, було виявлено недостачу вантажу у вагоні №59953695, внаслідок чого позивачу були спричинені збитки, які відповідач повинен відшкодувати.

Посилаючись на ст.ст. 224 ГК України, ПрАТ «ММК імені ОСОБА_1» просить стягнути з відповідача збитки в сумі 17 775,17 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.08.2016 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 15.09.2016, після чого розгляд справи відкладався до 25.10.2016 та 03.11.2016 з продовженням строку вирішення спору.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 03.11.2016.

У судове засідання представник позивача не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, в судовому засіданні 25.10.2016 представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши, що маса недостачі становить менше 0,5% маси всіх інших вантажів, що є нормою природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто, а тому немає підстав відшкодовувати понесені позивачем збитки. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2014 між ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1» (продавец) та Компанією «Metinvest International S.A.» (Швейцарія) (покупець) був укладений Контракт купівлі-продажу №12EXP/01-14, відповідно до якого продавець зобов'язується продати і передати, а покупець прийняти та оплатити продукцію металургійного виробництва, на умовах, зазначених в Контракті, Спеціфикаціях та інших документах, які є невід'ємною частиною Контракту (п.п. 1.1, 2.1 Контракту).

Згідно з п. 4.1, 4.3 Контракту, поставка товару здійснюється на умовах, зазначених в Спеціфикаціях, у відповідності з правилами «Інкотермс», в редакції 2000 року; вид транспорту - залізничний та /або автомобільний, морський.

На виконання умов Контракту ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1», як продавець та вантажовідправник за накладною №52185907, відправив, з подальшим експортом до Іорданії, на станцію Одесса-Порт 400305, зокрема, вагон №59953695 з вантажем (сталь тонколистову).

Після прибуття вказаного вагону на станцію Одесса-Порт Одеської залізниці у вагоні №59953695 виявлено недостачу вантажу у кількості 2570 кг., про що складено комерційний акт AА №026051/120 від 11.03.2016 комісією у складі начальника станції, начальника вантажного району та ватажоотримувача.

Позивач зазначає, що за таких обставин ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1» понесло збитки у вигляді недостачі вантажу у загальній сумі 17 775,17 грн., які просить стягнути з ПАТ «Українська залізниця», як правонаступника ДП «Одеська залізниця», відповідального за нестачу товару під час його перевезення залізницею.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 та №1973 від 25.12.2002 (далі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п.п. 1 п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п.п. 1, 2, 3 п. 23 Статуту залізниць України).

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до комерційного акту АА№026051/120, складеного 11.03.2016, складеного на додаток до акту №013052/54 від 27.02.2016, зазначено, що на підставі комерційного акту №013052/54 від 27.02.2016 на станції Нижньодніпровськ-Вузол здійснювалась комісійна перевірка та вивантаження вагону №59953695 по відправці №52185907 в документи зазначено вантаж сталь тонколистова 12 пачок вагою тара 23600 кг, нетто 64970 кг. Фактично виявилось 12 пачок - вага всіх пачок не перевірялась, крім не стандартно закрученої пачки. Із загальної кількості на одній пачці усі окантовочні маркувальні стрічки обірвані, є нестандартні укрутки з проволки в одну нитку 6 мм в двох місцях є маркувальна фарба одною стрічкою. Навантаження в вагоні в один ярус. Всі 12 пачок розміщені на деревяних піддонах. Нестандартно закручена пачка в металевому кожусі. Відповідно до бірки, закріпленої на пачці, зазначено партію №62348, брутто 4670 кг, нетто 4560 кг. При перезважуванні нестандартно закрученої пачки на автомобільних електромеханічних вагах ВАЕМ-5006/50-15, повірка 22.12.2015, вага склала 2100 кг, що менше на 2570 кг, що зазначено на бірці. Акт підписаний начальником станції ОСОБА_2, начальником вантажного району ОСОБА_1, комерційним агентом ОСОБА_3, вантажоотримувачем ОСОБА_4

У комерційному акті АА№026051/120 відсутні посилання на обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу. У комерційному акті також зазначено про технічну справність пломб.

Частиною 1 ст. 110 Статуту передбачено, що Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

Слід зазначити, що вагон №59953695 був прийнятий до перевезення 21.02.2016 на станції Маріуполь-Сортувальний ДП «Донецької залізниці» та прибув в Одесса-Порт 02.03.2016, про що зазначено в комерційному акті, проте акт складений лише 11.03.2016.

Відповідно до ст. 31 Правил видачі вантажів, відмітки про видачу вантажу засвідчуються підписом начальника станції або уповноваженого ним працівника із зазначенням його посади.

Одержувач повинен пред'явити накладні для внесення в них цих відміток у день видачі вантажу або на протязі трьох діб з моменту видачі вантажу.

Судом встановлено, що відмітки про дату отримання вантажу вантажотримувачем на накладній №52185907 відсутні.

Таким чином, з наданих суду доказів неможливо встановити, коли саме і у якому стані вантажоодержувачем отримано зазначений у накладній вантаж.

Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Так, спосіб визначення маси вантажу на станції призначення здійснювався способом «по трафарету», проте як в комерційному акті АА№026051/120 зазначено, що визначення маси нестандартно закрученої пачки при отриманні вантажу здійснювалось на автомобільних електромеханічних вагах ВАЕМ-5006/50-15.

Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що комерційний акт та накладна складені з порушенням правил приймання вантажів та не підтверджують факт наявності вини Залізниці у недостачі вантажу.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Виходячи з викладеного, позивачем належними доказами не підтверджено наявність вини Залізниці, а відтак відсутні підстави для стягнення збитків у сумі 17 775,17 грн.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, господарський суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане 03.11.2016.

Суддя В.О. Демидов