РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016Справа №910/14223/16

За позовомПублічного акціонерного товариство "Київпроект"
доДочірнього підприємства "Інститут "Київтелекомелектропроект" Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий інститут "Київпроект"
провизнання договору недійсним

Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: Глов'юк Т.Т. за довіреністю;
від відповідача: Мирний Є .М. за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київпроект" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Інститут "Київтелекомелектропроект" Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий інститут "Київпроект" (далі - ДП «Інститут «Київтелекомелектропроект» ТОВ НВПІ «Київпроект») про визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 23.08.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2016 відкладено розгляд справи на 12.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 відкладено розгляд справи на 26.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 відкладено розгляд справи на 03.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів. Враховуючи необхідність дослідження доказів у справі, суд оголосив в судовому засіданні 03.10.2016 перерву на 18.10.2016.

Судове засідання 18.10.2016 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Дупляк О.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 розгляд справи призначений на 01.11.2016.

Представником позивача 31.10.2016 через відділ канцелярії господарського суду подані додаткові пояснення ПАТ «Київпроект» (вих. б/н від 31.10.2016).

Відповідачем через відділ канцелярії господарського суду 01.11.2016 подані письмові пояснення відповідача, щодо фінансових взаєморозрахунків між ДП «Інститут «Київтелекомелектропроект» ТОВ НВПІ «Київпроект» та ПАТ «Київпроект» за договором підряду № С-1412Р на виконання проектних робіт від 29.04.2014 (вих. № 40 від 31.10.2016).

В судове засідання 01.11.2016 представники сторін з'явилися та надали суду усні пояснення по суті спору, в яких позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги мотивовані недотриманням сторонами вимог чинного законодавства при укладенні ними договору підряду № С - 1412 Р на виконання проектних робіт від 29.04.2014, а саме у представника позивача не було достатнього обсягу цивільної дієздатності для укладення спірного договору, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки при укладенні оспорюваного договору сторонами були дотримані вимоги ч. 2 ст. 203 ЦК України.

У судовому засіданні 01.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач та відповідач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 29.04.2014 між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем було укладено договір підряду № С-1412Р на виконання проектних робіт (далі за текстом - договір, спірний договір), відповідно до п. 1.1. якого замовних доручає, а виконавець відповідно до умов договору та завдання на проектування приймає на себе виконання проектних робіт - проектування системи охоронного відеоспостереження виробничого корпусу «А» та корпусу «Б» ПАТ «Київпроект» по вул. Б. Хмельницького, 16 - 22, стадія: робоча документація.

Перелік проектних робіт, строки виконання основних етапів робіт по договору визначаються календарним планом - додатком № 2 до договору, який є його невід'ємною частиною (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 2.1. договору вартість проектних робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни, який є від'ємною частиною договору, становить 338 776, 80 грн, в тому числі 282 314, 00 грн проектна робота, 56 462, 80 грн податок на додану вартість.

В п. 2.5., 2.6 договору сторони погодили, що оплата проектних робіт проводиться замовником поетапно, згідно з актами здачі - приймання проектних робіт. Після передачі проектної документації замовнику, яка повинна повністю відповідати вимогам, що ставляться до такого виду робіт відповідно до чинного законодавства України, останній, не пізніше 5 - ти днів з дня підписання сторонами накладних, повинен здійснити оплату залишку вартості виконаних робіт по договору в повному обсязі.

Від імені позивача договір підписаний першим заступником голови правління Бондар Аллою Валеріївною, яка діяла на підставі довіреності від 01.03.2014 та статуту. Від імені відповідача договір підписаний директором Рябічевим Левом Олександровичем, підписи уповноважених представників сторін договору скріплені круглими печатками.

На момент укладання спірного договору Бондар Алла Валеріївна займала посаду першого заступника голови правління ПАТ «Київпроект» на підставі наказу від 23.02.2014 № 11 та відповідно до рішення наглядової ради товариства від 09.09.2013.

Довіреністю від 01.03.2013 вих. № 01-04/2014 позивач, в особі голови правління Пермякова аркадія Борисовича уповноважив першого заступника голови правління Бондар Аллу Валеріївну представляти його інтереси в усіх органах державної влади та в усіх органах місцевого самоврядування, в усіх підприємствах, установах та організаціях, перед усіма фізичними та юридичними особами з питань, які стосуються діяльності Товариства. Для виконання зазначених повноважень Бондар А. В. було надано право від імені ПАТ «Київпроект» вчиняти такі дії:

1. Укладати та підписувати цивільно - правові (господарсько - правові) договори та додаткові угоди до них, в тому числі, але не виключно:

- договори на виконання проектно - вишукувальних та ремонтних робіт;

- договори на виконання поліграфічних робіт;

- договори на надання технічних умов;

- договори на надання послуг технічного архіву;

- договори купівлі - продажу обладнання, меблів, станків та інструментів;

- договори оренди приміщень, якими передавати у користування приміщення товариства;

- договори оренди рухомого майна, якими передавати у користування меблі та інше майно товариства.

2. Підписувати акти приймання - передачі нерухомого і рухомого майна.

3. Підписувати акти здачі - приймання виконаних робіт, наданих послуг.

4. Підписувати акти приймання - передачі наданих орендних послуг.

5. Підписувати документи (листи, акти, довідки, картки, заяви тощо), подавати та отримувати заяви та інші документи, які пов'язані з діяльністю товариства.

6. Підписувати фінансову, податкову та статистичну звітність.

6. Підписувати наступні документи: акти інвентаризації майна товариства; банківські платіжні доручення; чеки на отримання готівки в банках; видаткові касові ордера; авансові звіти; акти звіряння з контрагентами; акти введення в експлуатацію основних засобів; акти на переміщення основних засобів; акти на списання основних засобів; акти на списання запасів; накладні на переміщення запасів; накладні на реалізацію запасів; відомості заробітної плати; довідки про заробітну плату в тому числі для виплати пенсії.

7. Підписувати довіреності на отримання матеріальних цінностей.

8. Розписувати співробітникам товариства вхідну документацію згідно їх обов'язків.

9. У разі відсутності голови правління, видавати накази про відпустки, про заміщення посад, про розширення зон обслуговування, про додатковий обсяг робіт.

10. Засвідчувати власним підписом копії довіреності.

Довіреність видана без права передоручення строком до 08.09.2016.

Рішенням правління позивача від 06.05.2014, оформленим протоколом № 21, з метою оптимізації охоронної системи товариства вирішено укласти з відповідачем договір підряду на проектування системи охоронного відео спостереження на суму 338 776, 80 грн та згідно з п. 8.4.4. статуту товариства прийняте рішення подати на погодження до наглядової ради.

Відповідно до п. 8.1.3, 8.4.1 статуту позивача (в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору), виконавчим органом товариства є правління, яке є колегіальним органом товариства, що здійснює керівництво його поточної діяльністю.

До компетенції правління відносяться усі питання діяльності товариства, крім тих, які чинним законодавством України та статутом віднесені до компетенції загальних зборів акціонерів, наглядової ради, ревізійної комісії товариства (п.8.4.2. статуту позивача). Зокрема, правління приймає рішення про укладання господарських договорів в межах компетенції, визначеної статутом (п. 8.4.4. статуту позивача).

Статутом позивача передбачено в п. 8.4.11., що голова правління має право без довіреності діяти від імені товариства відповідно до рішень правління, в тому числі, представляти інтереси товариства, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження обов'язкові для виконання всіма працівниками товариства.

Відповідно до п. 8.4.14 статуту рішення правління вважається прийнятим, якщо за нього проголосували більшість членів правління, присутніх на засіданні. Протоколи засідань правління оформлюються не пізніше трьох днів після їх проведення і підписуються головою правління.

Пунктом 8.2.8 статуту позивача визначено, що прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства належить до виключної компетенції загальних зборів товариства.

Згідно з пунктом 8.3.2 статуту позивача прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених законодавством та статутом належить до виключної компетенції наглядової ради.

Відповідно до п. 5.18 статуту позивача значним правочином є правочин, учинений товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг) що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності. Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна та послуг, щ є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів, приймається наглядовою радою, понад 25 відсотків - загальними зборами акціонерів товариства, причому якщо ринкова вартість активів товариства становить 50 і більше відсотків вартості активів товариства, то рішення приймається трьома четвертями акціонерів, присутніх на загальних зборах акціонерів товариства.

Згідно з п. 4.4. положення про правління позивача у разі неможливості виконання головою правління своїх повноважень його повноваження здійснює перший заступник голови правління.

Судом встановлено, що у травні 2014 року сторони спірного договору підписали акт здачі - приймання виконаних робіт за договором, про те що проектна робота задовольняє умовам договору і в належному порядку оформлена, і сторони одна до одної претензій не мають. Також, в травні 2014 року сторонами була укладена угода № 5 про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.05.2014, якою сторони здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 39 706, 81 грн, після чого залишилися непогашеними зобов'язання позивача перед відповідачем за спірним договором у сумі 314 277, 59 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перший заступник голови правління Бондар А. В. згідно з приписом статуту виконує обов'язки голови правління від імені позивача, в тому числі підписує договори, тільки у випадку відсутності голови правління, а в момент укладання договору голова правління позивача не перебував ні на лікарняному, ні у відпустці, ні у відрядженні. На думку позивача, навіть при наявності довіреності, перший заступник може підписувати договори від імені позивача тільки при одночасному настання двох обставин: 1) в тому випадку, коли на це є відповідне рішення правління; 2) у випадку неможливості голови правління виконувати обов'язки. Також, позивач зазначає, що спірний договір відноситься до значних правочинів, і прийняття рішень щодо укладання таких правочинів віднесено статутом позивача до компетенції наглядової ради товариства, яка рішення про укладання спірного правочину не приймала. На підставі викладеного, позивач стверджує, що спірний договір підписаний представником з боку позивача, який на момент укладання договору не мав необхідного обсягу повноважень, про що відповідач не міг не знати. Крім того, позивач стверджує, що директор відповідача, також, не мав необхідного обсягу повноважень для укладання спірного договору.

Предметом позову у справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про визнання недійсним договору підряду № С-1412Р на виконання проектних робіт від 29.04.2014.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою - третьою, п'ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 встановлено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Стаття 215 ЦК України підставами недійсності правочину визначає наступні підстави: 1) зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, та моральним засадам суспільства; 2) відсутність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; 3) відсутність вільного волевиявлення учасника правочину, яке б відповідало його внутрішній волі; 4) укладання правочину не спрямованого на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та 5) суперечливість правочину, вчиненого батька (усиновлювачами), правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

При мотивуванні позовних вимог позивач, посилається на таку фактичну обставину, з якою закон пов'язує визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, що існувала на момент вчинення (укладення) спірного договору, як укладання договору представником без достатнього обсягу повноважень.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ст. 92 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Як встановлено судом, з боку позивача спірний договір вартістю 338 776, 80 грн був укладений першим заступником голови правління на підставі довіреності, виданої головою правління позивача.

Згідно зі ст. 237 - 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до статуту позивача (в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору) діє від імені товариства відповідно до рішень правління та вчиняє правочини від імені товариства голова правління, а у разі неможливості виконання головою правління своїх повноважень його повноваження, відповідно до положення про правління, здійснює перший заступник голови правління.

Згідно з положеннями ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

В п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2013 року N 11 зазначено, що вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

На підставі вищевикладених норм чинного законодавства, роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України та з'ясованих судом обставин справи суд дійшов висновку, що під час підписання спірного договору Бондар Алла Валеріївна діяла від імені позивача не як перший заступник голови правління (який у випадку неможливості виконання головою правління своїх повноважень може діяти від імені товариства без довіреності - на підставі положення про правління), а як представник позивача на підставі довіреності від 01.03.2014, виданою повноважною особою.

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що навіть при наявності довіреності, перший заступник може підписувати договори від імені позивача тільки при одночасному настання двох обставин: 1) в тому випадку, коли на це є відповідне рішення правління; 2) у випадку неможливості голови правління виконувати обов'язки. Оскільки, наведене твердження позивача не ґрунтується на вищевикладених положеннях чинного законодавства та положеннях статуту позивача (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору). Чинним законодавством передбачено можливість вчинення письмового правочину від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, при цьому одночасна наявність жодних інших вимог не передбачається. Як встановлено судом, правління товариства 06.05.2014 прийняло рішення про укладання спірного договору, а той факт, що таке рішення було прийнято після укладання договору, не спростовує обставин його прийняття. При цьому, доказів визнання рішення правління позивача від 06.05.2014, оформленого протоколом № 21, недійсним, матеріали справи не містять. Отже, перший заступник голови правління позивача Бондар Алла Валеріївна, укладаючи спірний договір на підставі довіреності від 01.03.2014 діяла без перевищення своїх повноважень.

Дослідивши умови статуту позивача та його фінансову звітність за 2013, рік суд дійшов висновку, що спірний договір не відноситься до категорії значних правочинів прийняття рішень щодо укладання яких віднесено до компетенції наглядової ради та/або загальних зборів товариства, так як ціна спірного договору є меншою за 10 відсотків вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності. Згідно з положеннями статуту позивача прийняття рішення про укладання спірного правочину відноситься до компетенції правління товариства, і не потребує погодження наглядової ради. А той факт, що пунктом 2 рішення правління від 06.05.2014, оформленого протоколом № 21, правління вирішило прийняте рішення подати на погодження до наглядової ради згідно з п. 8.4.4. статуту, з огляду на положення вказаного пункту статуту, не спростовує обставин належності вирішення питання щодо укладання спірного договору до компетенції правління.

Посилання позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 у справі № 910/14126/14 не впливає на оцінку доказів у даній справі, враховуючи, що прийняття рішення про укладання спірного договору статутом позивача не віднесено до компетенції наглядової ради товариства.

Статтею 241 ЦК України внормовано, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Матеріали справи свідчать, що позивач прийняв виконання договору шляхом підписання його представником наявного у матеріалах справи акту № 1 здачі - приймання виконаних робіт. У матеріалах справи відсутні докази того, що згідно з договором позивач не прийняв виконані проектні роботи і відсутні будь-які претензії щодо якості виконаних робіт.

Крім того, судом враховано, що позивач приступив до виконання умов спірного договору та здійснив часткову оплату товару, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 39706, 81 грн, що свідчить про наступне схвалення правочину сторонами договору, як позивачем так і відповідачем. Угода № 5 про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.05.2014 на момент винесення рішення у даній справі недійсною в судовому порядку не визнавалася, і доказів іншого матеріали справи не містять.

Як зазначено в п. 3 листа Верховного Суду України від 01.04.2015 «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111 16 ГПК України, за II півріччя 2014 року» частиною 1 ст. 241 ЦК України встановлено, що наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Так, оскільки подальші дії товариства свідчать про схвалення договору, він вважається дійсним, незважаючи на підписання цього договору директором товариства з перевищенням повноважень (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі N 3-68гс14).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.11.2016.

Суддя О. М. Дупляк