РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа № 902/610/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Тимошенко О.М.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" на рішення господарського суду Вінницької області від 16.08.16 р.

у справі № 902/610/16 (суддя Грабик В.В. )

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс"

відповідач ОСОБА_2 міська рада

про стягнення 342 142,68 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 16.08.2016 року у справі № 902/610/16 в позові ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" до ОСОБА_2 міської ради про стягнення 342 142,68 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні 10.10.2016 року представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

В судове засідання 08.11.2016 року представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду скарги в апеляційній інстанції, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення місцевого господарського суду - скасувати, прийнявши нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою господарського суду Вінницької області від 26.12.2012 року затверджено мирову угоду у справі №105/10-296 про банкрутство ДП "Калиновський ЕЗФОЖ".

Даною мировою угодою, серед іншого, передбачено наступне: кредиторська заборгованість першої черги у розмірі 2 554 621,89грн. перед ТОВ "Укрхімресурс" та 25 відсотків кредиторської заборгованості 4-ї черги цього кредитора у розмірі 901 532,44грн. погашається шляхом передавання майнових активів боржника відповідно до переліку згідно з додатком №1 до цієї мирової угоди, який є її невід"ємною частиною. Вартість майнових активів, що підлягають переданню, визначена згідно незалежної експертної оцінки і складає 3 499 924,00грн. (п.5.1.1.) (а.с. 160-168).

Згідно акту прийому-передачі основних засобів від 11.02.2013 року ДП "ОСОБА_2 експериментальний завод по фракціонуванню олії жирів" передав, а ТОВ "Укрхімресурс" прийняв майнові активи боржника ДП "Калиніський ЕЗФОЖ" відповідно до переліку та вартістю 3 550 499 грн. (а.с. 95-99) , а по акту від 15.12.2014 рокувартістю 3 499 924 грн. (а.с.149-153).

В подальшому, з метою реалізації вищевказаної мирової угоди, 29.01.2013 року між ОСОБА_2 міською радою (орендодавець/відповідач) та ТОВ "Укрхімресурс" (орендар/позивач) був укладений договір оренди землі №18 (далі - договір оренди, а.с. 45-49, 51), відповідно до п.1.1 якого, орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для обслуговування виробничих будівель та споруд, яка знаходиться в м. Калинівка, по вул. Дзержинського, 1.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,9092 га (п.2 договору оренди). Договір укладено на 1 рік (п.3 договору оренди).

Відповідно до п.9 договору оренди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі - 342 142,68 грн. на рік.

На виконання умов договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площею 5,9092 га., яка розташована в м. Калинівка по вул. Дзержинського, 1 для обслуговування виробничих будівель і споруд, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийому-передачі, підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками (а.с.50).

Позивачем - ТОВ "Укрхімресурс" в період з березня 2013 року по січень 2014 року було сплачено ОСОБА_2 міській раді орендну плату за землю в загальній сумі 342 142,68 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками (а.с. 131-141).

Рішенням ОСОБА_2 міської ради №67 від 21.03.2013 року надано дозвіл ТОВ "Укрхімресурс" на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 5,9092га для обслуговування виробничих будівель та споруд в м. Калинівка по вул. Дзержинського, 1 (а.с. 100).

Як вбачається з податкової декларації з плати за землю за 2013р., поданої 25.06.2016р. до Калинівського відділення Козятинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, ТОВ "Укрхімресурс" сплачено 342 142,68 грн. орендної плати за оренду земельної ділянки площею 5,9092 га за договором оренди від 29.01.2013р. (а.с. 102-103).

В подальшому, рішенням господарського суду Вінницької області від 22.12.2015 року у справі №902/1396/15 в задоволені позову ТОВ "Укрхімесурс" до ОСОБА_2 міської ради про визнання недійсним договору оренди землі №18 від 29.01.2013р. відмовлено.

При цьому, в даному рішенні господарський суд зазначив, що при недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов'язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже, не має юридичної сили і не може породжувати для його суб'єктів бажаного правового результату і відповідних прав. Договір оренди землі №18 від 29.01.2013 року не пройшов державної реєстрації, а відтак, в силу наведених норм, є неукладеним (а.с. 30-33).

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що грошові кошти в розмірі 342 142,68 грн. отримані ОСОБА_2 міською радою без достатньої правової підстав, ТОВ "Укрхімесурс" звернувся до господарського суду з позовом про стягнення цих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваному рішенні, що договір оренди №18 був укладений 29.01.2013 року у письмовій формі, передбаченій Закону України "Про оренду землі". Договір виконувався сторонами, а саме орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі. Орендар здійснив оплату орендної плати за землю в розмірі, встановленому договором оренди, що підтверджується відповідними банківським виписками. Наведені обставини, на думку суду, спростовують твердження позивача про безпідставність отримання ОСОБА_2 міською радою грошових коштів в сумі 342 142,68 грн. та відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин вимог ст.1212 ЦК України.

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Як зазначає позивач, ним безпідставно сплачено відповідачу орендну плату за договором оренди землі, який рішенням господарського суду Вінницької області від 22.12.2015р. у справі №902/1396/15 визнаний неукладеним.

Наслідки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави унормовано Главою 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже зазначалося вище, рішенням господарського суду Вінницької області від 22.12.2015р. у справі №902/1396/15 відмовлено в задоволені позову ТОВ "Укрхімесурс" до ОСОБА_2 міської ради про визнання недійсним договору оренди землі №18 від 29.01.2013р. В рішенні господарський суд вказав на те, що при недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов'язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже, не має юридичної сили і не може породжувати для його суб'єктів бажаного правового результату і відповідних прав. Як встановлено судом, договір оренди землі №18 від 29.01.2013 року не пройшов державної реєстрації, а відтак, в силу наведених норм, є неукладеним (а.с. 30-33).

Відповідно до ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення. В силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину.

Як вбачається, позивачем надано копії банківських виписок про перерахування відповідачу орендної плати за період з лютого 2013 року по січень 2014 року на загальну суму 342 142,68 грн.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 25 Закону України "Про оренду землі" передбачені зобов'язання орендаря земельної ділянки, серед яких, приступати до використання земельної ділянки в строки встановлені договором оренди землі, зареєстрованим у встановленому законом порядку.

За умов відсутності укладення договору оренди землі та державної реєстрації прав на цю земельні ділянку позивач не набув статусу орендаря і відповідно у нього не виникло зобов'язань по сплаті орендних платежів, а у орендодавця були відсутні підстави для отримання орендної плати.

Таким чином, підлягають застосуванню норми інституту набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів повернення коштів позивачу, які перераховані останнім в якості орендної плати, колегія суддів прийшла до висновку про наявність правових підстав для застосування норми інституту набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, та відповідно задоволення позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення господарського суду Вінницької області прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки, викладені в ньому, не відповідають обставинам справи.

З огляду на це, апеляційну скаргу позивача слід задоволити, а рішення господарського суду Вінницької області - скасувати, прийнявши нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому, судові витрати (судовий збір за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги) у відповідності до вимог ст.49 ГПК України покладаються на відповідача

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" задоволити.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 16.08.2016 року у справі №902/610/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

"Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 міської ради Вінницької області (22400, Вінницька область, Калинівський район, м. Калинівка, вул. В. Нестерчука 47, ІК 04326106) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" (22400, Вінницька область, Калинівський район, м. Калинівка, вул. В. Нестерчука 1, ) 342 142,68 грн. - безпідставно отриманих коштів та 5 132,15 грн. судового збору.

Видати наказ."

3. Стягнути з ОСОБА_2 міської ради Вінницької області (22400, Вінницька область, Калинівський район, м. Калинівка, вул. В. Нестерчука 47, ІК 04326106) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" (22400, Вінницька область, Калинівський район, м. Калинівка, вул. В. Нестерчука 1, ) 5 645,35 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.