номер провадження справи 33/86/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 Справа № 908/2596/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд. 5; адреса для листування: 49124, м. Дніпропетровськ, вул. Іларіонівська, буд. 6-Б)

до відповідача: Міського комунального підприємства «Основаніє» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність серія № 2592 від 04.11.2016 р.

від відповідача : ОСОБА_2 довіреність № 439 від 17.10.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Міського комунального підприємства «Основаніє», м. Запоріжжя суми 27 344,53 грн. основного боргу за договором про постачання електричної енергії № ПР/Е-04-4653/НЮ-5139дч від 08.09.2004р.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що на виконання умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії № ПР/Е-04-4653/НЮ-5139дч від 08.09.2004р., позивач протягом квітня серпня 2016 р., включно, поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 30 626,62 грн., вартість якої відповідачем сплачено частково в сумі 3282,09 грн. Посилаючись на приписи статей 526, 530, 610, 612, 629, 714 Цивільного Кодексу України, статті 275 Господарського кодексу України та умови укладеного між сторонами Договору, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.10.2016 р. порушено провадження у справі № 908/2596/16, розгляд якої призначено на 08.11.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позовній заяві. На підтвердження суми заборгованості посилається на виставлені позивачем рахунки та Акт звіряння взаємних розрахунків за період 9 місяців 2016 року, підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств. Належним чином засвідчену копію Акта звірки надано у судовому засіданні до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав проти заявлених вимог не заперечив, суму заборгованості підтверджує.

Також, представник відповідача у судовому засідання підтримав подану до початку судового засідання заяву від 08.11.2016 вих. № б/н, в якій відповідач підтверджує наявність заборгованості за Договором у визначеному позивачем розмірі (27344,53 грн.) та просить відстрочити виконання рішення у справі № 908/2596/16 - до січня 2017 року.

За письмовим клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

В судовому засіданні 08.11.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 08.09.2004 р. між Державним підприємством «Придніпровська залізниця» в особі начальника Відособленого структурного підрозділу «Енергозбут» (Постачальником електричної енергії, правонаступником якого є позивач у справі) та Комунальним підприємством «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків» (Споживачем, правонаступником якого є відповідач у справі) було укладено договір про постачання електричної енергії №ПР/Е-04-4653/НЮ-5139дч від 08.09.2004 р. (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник електричної енергії зобов'язався постачати електричну енергію Споживачу, а Споживач зобов'язався своєчасно оплачувати її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до цього Договору, що є його невід'ємними частинами (п. 1 Договору).

Рішеннями Запорізької міської ради від 27.04.2012 р. №5 «Про припинення підприємств шляхом приєднання» та від 25.07.2012 р. №6 «Про затвердження передавальних актів та визначення статутного капіталу міського комунального підприємства «Основаніє», припинено юридичну особу КП «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків» шляхом приєднання до Міського комунального підприємства «Основаніє», з повним правонаступництвом останнього.

У звязку з чим, 20.09.2012 р. між сторонами укладено додаткову угоду до Договору, згідно з п. 1 якої Постачальник та Споживач дійшли згоди у всіх випадках та додатках замінити назву Комунальне підприємство «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків» - на Міське комунальне підприємство «Основаніє».

Також, у зв'язку з утворенням Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яке відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», п.2 Статуту ПАТ «Укрзалізниця», який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №735 від 2 вересня 2015 року «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», є повним правонаступником Державного підприємства «Придніпровська залізниця», між сторонами було укладено додаткову угоду від 23.12.2015 р., якою замінено сторону у зобов'язані за договором №ПР/Е-04-4653/НЮ-5139дч від 08.09.2004 р. - з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» - на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

За умовами п. 9.8 Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004 р.

Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов.

Згідно з п. 2.1.2 Договору Постачальник електричної енергії зобовязався, зокрема, постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 у додатку № 4 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу» та з урахуванням розділу 6 цього Договору.

За змістом п. 2.2.3 Договору, Споживач зобовязався щомісячно знімати покази розрахункових засобів обліку згідно додатку № 3 «Перелік обєктів що живляться електроенергією» і в термін згідно додатка № 6 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» надавати звіти встановленої форми додатком № 7 «Звіт про використану електроенергію» Постачальником електричної енергії в термін згідно додатку № 5 «Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів».

Відповідно до п. 2.2.4 Договору Споживач зобов'язувався оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість спожитої у розрахунковому періоді електричної енергії згідно з умовами додатків № 5 «Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів».

Згідно з п. 9 Додатка № 5 до Договору розрахунковий період з 01 числа попереднього місяця до 01 числа поточного місяця.

Пунктом 10 Додатку № 5 до Договору передбачено, що Споживач здійснює поточну оплату вартості електричної енергії заявленого на розрахунковий період до 15 числа розрахункового місяця 100% обсягу електричної енергії, заявленого на розрахунковий період. Остаточний розрахунок за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому періоді та оплата за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії здійснюється Споживачем на підставі рахунку, наданого Постачальником електричної енергії, протягом 5-ти днів з моменту його отримання.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання своїх зобовязань за Договором було поставлено відповідачу електричну енергію протягом квітня - серпня (включно) 2016 року на загальну суму 30 626,62 грн.

Споживачу за зазначений період виставлено рахунки:

- № 004544 від 30.04.2016 р. на суму 5310,53 грн.;

- № 004544 від 31.05.2016 р. на суму 6178,48 грн.;

- № 004544 від 30.06.2016 р. на суму 5814,28 грн.;

- №004544 від 31.07.2016 р. на суму 6449, 02 грн.;

- № 004544 від 31.08.2016 р. на суму 6874,31 грн.

В порушення умов договору відповідач свої зобовязання за договором не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 27 344,53 грн., що підтверджується актом звірки рахунків за період 9 місяців 2016 р., підписаного та скріпленого печатками сторін.

Позовні вимоги про стягнення з Міського комунального підприємства «Основаніє» заборгованості за Договором в розмірі 27344,53 грн., стали предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Правовідносини сторін у справі врегульовані договором про постачання електричної енергії № ПР/Е-04-4653/НЮ-5139дч від 08.09.2004р.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обовязки: обовязком позивача стало постачання відповідача електричної енергії, а обовязком відповідача оплата її вартості на умовах, визначених Договором.

Судом встановлено, що за період з квітня по серпень 2016 р., включно, відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 30626,62 грн., що підтверджується рахунками на оплату електроенергії в період з квітня по серпень 2016 р., включно.

Відповідно до умов договору поточна оплата вартості електричної енергії, заявленого на розрахунковий період, здійснюється до 15 числа розрахункового місяця в 100% обсягу електричної енергії, заявленого на розрахунковий період. Остаточний розрахунок за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому періоді та оплата за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії здійснюється Споживачем на підставі одержаних рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

В порушення умов Договору та чинного законодавства, вартість отриманої від позивача електроенергії оплачено відповідачем частково в сумі 3282,09 грн. Залишок заборгованості складає 27344,53 грн.

За приписами ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобовязання та факт несплати відповідачем суми 27344,53 грн. позивачем доведений та документально підтверджений.

Проти існування суми заборгованості за спожиту електроенергію, відповідач не заперечує. У письмовій заяві від 08.11.2016 р. відповідач наведені позивачем обставини підтверджує та визнає позов в повному обсязі.

В судому засіданні представником відповідача підтверджено, що сума в розмірі 27344,53 грн. залишається не сплаченою.

В силу ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Також, суд приймає до уваги, що згідно з підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2016 р. заборгованість відповідача за Договором перед позивачем становить 27344,53 грн.

Згідно з чинним законодавством України, акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку. Проте, в розумінні ст.ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 27344,53 грн. основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість та правомірність заявлених вимог.

Із урахуванням викладених обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача шляхом стягнення суми 1378,00 грн. на користь позивача.

08.11.2016 р. канцелярією господарського суду отримано письмову заяву відповідача, в якій він просить суд надати відстрочку виконання рішення строком - до січня 2017 року.

Обґрунтовуючи свою заяву відповідач посилається на ряд обєктивних причин, однією з яких є те, що на підприємстві склалися такі обставини, за якими на теперішній час примусове стягнення боргу одним платежем є неможливим через відсутність коштів. Вказує, що тяжке фінансове становище на підприємстві виникло внаслідок погашення всіх зобовязань КП ВРЕЖО без використання податкового кредиту останніх.

Зауважує, що до 01.09.2016 року, окрім функцій виконавця послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, МКП «Основаніє» виступало також балансоутримувачем комунального житлового фонду, виконувало широкий спектр посередницьких функцій у процесі взаємодії населення з органами владних повноважень, за що не отримувало грошових коштів. Вищенаведені додаткові функції не входили до переліку робіт, які формували послугу з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, що призводило до збільшення адміністративних витрат виконавців житлово-комунальних послуг. Єдиним джерелом фінансування виконання всіх цих різноманітних виробничих і соціальних функцій був тариф на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. Збільшення заборгованості населення за наданні житлово-комунальні послуги призводить до дефіциту обігових коштів підприємств. Станом на 01.08.2016 р. заборгованість населення за житлово-комунальні послуги складає 141973903,22 грн., заборгованість фізичних та юридичних осіб за інші надані послуги та виконанні роботи нашим підприємством станом на 01.08.2016 року складає 11474336,51 грн. За результатами першого півріччя 2016 року у МКП «Основаніє» обліковується кредиторська заборгованість в сумі 80275360,09 грн.. Лише перед Концерном «Міські теплові мережі» МКП «Основаніє» має борг понад 40 мільйонів гривень. Звертає увагу, що тариф для населення за житлово-комунальні послуги не збільшувався з 2008 року, внаслідок чого, зважаючи на постійне здорожання вартості електроенергії, паливно-мастильних матеріалів, збільшення мінімальної заробітної плати тощо (складові тарифи), тариф весь час був економічно необґрунтований, що призводило до збитків підприємства.

Крім того відповідач зазначає, що з 01.09.2016 року відповідно до рішень виконкому Запорізької міської ради від 24.06.2016 №311 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» та від 26.08.2016 №494 «Про вилучення об'єктів житлового та нежитлового фонду, об'єктів благоустрою та обладнання з господарського відання МКП «Основаніє» та передачу в господарське відання КП «Наше місто» і затвердження актів приймання-передачі»», КП «Наше місто» прийняло житловий фонд м. Запоріжжя у своє відання і стало виконувачем послуг з обслуговування будинків, споруд і прибудинкових територій і є балансоутримувачем житлового фонду міста. Тобто, МКП «Основаніє» позбавлено основної статті доходу тарифу.

За доводами відповідача, МКП «Основаніє» має істотну заборгованість перед ПАТ «Українська залізниця» та іншими контрагентами, ризикує утворенням заборгованості перед бюджетом податків та зборів, заробітної плати, тому стягнення всієї суми заборгованості на користь позивача негативно вплине фінансове становище підприємства. При цьому відповідач відзначає, що МКП «Основаніє» не вживає заходів для уникнення відповідальності, а, навпаки, вживає заходів, що спрямовані на погашення дебіторської заборгованості перед ПАТ «Українська залізниця».

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

У пунктах 7.1.1, 7.2, 7.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України розяснено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. постанови пленуму ВГСУ Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Обґрунтовуючи свою заяву відповідач посилається на те, що невиконання зобовязань за договором виникло внаслідок ряду обєктивних обставин. Вказує, що на сьогоднішній день виконання рішення суду є вкрай ускладненим виходячи з того, що МКП «Основаніє» на даний момент знаходиться в дуже важкому фінансовому становищі. Зауважує, що єдиним джерелом фінансування виконання всіх різноманітних виробничих та соціальних функцій підприємства до 01.09.2016 р. були тарифи на послуги з утримання будинків, споруд і прибуткових територій. За доводами відповідача, станом на 01.08.2016 р. заборгованість населення перед МКП «Основаніє» складає 141973903,22 грн., що підтверджується наданою до матеріалів справи довідкою за підписом директора та головного бухгалтера підприємства. На підтвердження своїх доводів відповідачем також надано належним чином засвідчені копії Балансу підприємства та Фінансового звіту за 1 півріччя 2016 року.

Вирішуючи питання про надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення у справі № 908/2596/16 суд враховує, що МКП «Основаніє» знаходиться в скрутному фінансовому положенні, що документально підтверджено відповідачем (фінансовим звітом субєкта підприємницької діяльності, довідками та листами за підписом в. о. директора та головного бухгалтера підприємства).

В той же час, співвставляючи майнові інтереси обох сторін та з огляду на те, що прострочення виконання зобовязань за договором у відповідача частково виникло ще з квітня 2016 р. і триває досить тривалий час, беручи до уваги факт того, що інфляційні процеси в державі також негативно впливають на майнові інтереси позивача у справі, суд вважає за можливе заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення задовольнити частково, надавши відстрочку виконання судового рішення на один місяць.

Згідно з п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 7 від 21.02.2013 р., за змістом статті 121 ГПК господарський суд не позбавлений права в порядку, передбаченому цією статтею, вирішити питання про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення, зокрема і в тій частині, що стосується стягнення сум судового збору (або інших судових витрат).

З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне надати відповідачу відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі №908/2596/16 в частині стягнення 27344,53 грн. основного боргу та 1378,00 грн. судового збору терміном на один місяць до 09.12.2016 р.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Основаніє» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; адреса для листування: 49124, м. Дніпропетровськ, вул. Іларіонівська, буд. 6-Б, ) суму 27344 (двадцять сім тисяч триста сорок чотири) грн. 53 коп. заборгованості за договором та суму 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

Відстрочити виконання рішення суду у справі № 908/2596/16 від 08.11.2016 р. строком на 1 (один) місяць до 09 грудня 2016 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 09.11.2016 р.

Суддя М.В. Мірошниченко