УХВАЛА

12.10.2016Справа № 6/534

За заявою Державного підприємства "Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр"

про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання

у справі за позовом Державного підприємства "Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр"

до Національної телекомпанії України

про стягнення 81 096,27 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від заявника (стягувач, позивач по справі): не з'явилися;

від боржника (відповідач по справі): Погас О.А. - за довіреністю №01-09/2353 від 06.09.2016 року..

Обставини справи:

18.06.2012 року на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2012 р., яке набрало законної сили 18.06.2012 р., Господарським судом м. Києва видано наказ про стягнення з Національної телекомпанії України (04119, м. Київ, вул. Мельникова, 42, код 23152907) на користь державного підприємства "Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр"(61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, 1-А, код 01188827) 81096 (вісімдесят одну тисячу дев'яносто шість) грн. 27 коп. боргу, 1621 (одну тисячу шістсот двадцять одну) грн. 92 коп. судового збору.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр" надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

За наслідками автоматизованого розподілу матеріалів судової справи (розпорядження Керівника апарату господарського суду м. Києва Кривенко О.М. від 15.08.2016р. №04-23/1667) зазначену заяву розподілено для розгляду на суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 року розгляд заяви призначено на 12.10.2016 року.

Представник заявника в судове засідання 12.10.2016 року не з'явився, однак його нез'явлення не є перешкодою у розгляді заяви.

В судовому засіданні 12.10.2014 року представник заявника заперечував проти задоволення заяви.

Розглянувши подані матеріали в їх сукупності та заслухавши пояснення представників заявника, суддя, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи наказ Господарського суду м. Києва №6/534 від 18.06.2012 року дійсний для пред'явлення до виконання до 18.06.2013 року.

20.07.2012 року відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного у м. Києві винесено Постанову ВП №33448932 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказ Господарського суду м. Києва №6/534 від 18.06.2012 року.

30.06.2016 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції винесено Постанову ВП №33448932 про повернення виконавчого документу стягувачу. В обґрунтування зазначеної постанови державний виконавець зістався на Постанову Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» та п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанову ВП №33448932 про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2016 року стягувачем отримано 18.07.2016 року.

Підставою звернення в суд з даною заявою є те, що у з в'язку з чотирьохрічною бездіяльністю державних виконавців та повернення виконавчого документу стягувачу, останній позбавлений можливості вдруге пред'явити наказ Господарського суду м. Києва №6/534 від 18.06.2012 року до виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заява заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України

Частиною 1 ст. 53 ГПК України передбачено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Відповідно до п. 3 Постанову Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі по тексту - Порядок), рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з п. 24 Порядку, Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред'являються до виконання у строки, встановлені статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що державним виконавцем правомірно винесено Постанову ВП №33448932 про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2016 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», так як механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Щодо твердження позивача про пропуск строку пред'явлення наказу до виконання, суд зазначає наступне.

Наказ Господарського суду м. Києва №6/534 від 18.06.2012 року дійсний для пред'явлення до виконання до 18.06.2013 року.

20.07.2012 року відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного у м. Києві винесено Постанову ВП №33448932 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказ Господарського суду м. Києва №6/534 від 18.06.2012 року.

Тобто, з 20.07.2012 року, в розумінні ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перервався пред'явленням виконавчого документа до виконання (з моменту винесення наказу 18.06.2012 до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 20.07.2012 минув проміжок часу 1 місяць і 2 дні).

18.07.2016 року заявником (позивач, стягувач) отримано наказ, тобто проміжок часу з 20.07.2012 року до 18.07.2016 року є строком переривання пред'явлення виконавчого документа до виконання, в зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що строк пред'явлення наказу Господарського суду м. Києва №6/534 від 18.06.2012 року є дійсним до 16.06.2017 року.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на вищевикладене, та з врахуванням того, що строк пред'явлення наказу Господарського суду м. Києва №6/534 від 18.06.2012 року є дійсним до 16.06.2017 року (в зв'язку з перериванням строку пред'явлення виконавчого документа до виконання) в суду відсутні правові підстави для задоволення заяви Державного підприємства "Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

Керуючись ст. 86, 119 ГПК України, Господарський суд м. Києва -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Державного підприємства "Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання - відмовити.

Суддя М.М. Якименко