ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р.Справа № 916/2638/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства страхової компанії „Теком

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистрибютор Сервіс

про стягнення 4853,04грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності від 15.06.2016р.

від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні 01.11.2016р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності від 15.06.2016р.

від відповідача: не з`явився

Суть спору: про стягнення з ТОВ „Дистрибютор Сервіс на користь ПрАТ СК „Теком 4853,04грн. відшкодування матеріальної шкоди.

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 08.12.2014р. у м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок того, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ТОВ „Дистрибютор Сервіс, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_3 та який належить ОСОБА_4, внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження. На момент ДТП автомобіль „Мітсубісі був застрахований у ПрАТ СК „Теком згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №064-14 Д/Т/АТ від 19.03.2014р. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 19.01.2015р. ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу. Позивач на користь ТОВ „Адіс-Авто, яке ремонтувало автомобіль ОСОБА_4 сплатив 10885,72грн. страхового відшкодування, частину якого в сумі 6032,68грн. йому було відшкодовано ПАТ „УСК „Вієнна ОСОБА_5, у звязку з чим невідшкодованою залишилась сума 4853,04грн.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, у звязку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та його правову позицію, суд встановив наступне:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 19.01.2015р. по справі №496/6259/14-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУАПП, оскільки 08.12.2014р. о 14год.50хв. у м. Одесі по вул.М.Говорова,7-А ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_3, був неуважний, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем НОМЕР_4, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Підтвердженням вказаних обставин слугують також довідки ІДПС взводу №1 ВДАІ м. Одеси 08.12.2014р., ВДАІ м. Одеси від 20.01.2015р. №9472889, страховий акт №807 від 25.12.2014р.

ОСОБА_2 працював водієм ТОВ „Дистрибютор Сервіс на момент скоєння ДТП, що підтверджується наказами ТОВ „Дистрибютор Сервіс №45-к від 18.03.2013р., №18/03-01 від 18.03.2013р.

Автомобіль „Мітсубісі д.н. НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ САО 591494.

На момент ДТП автомобіль „Мітсубісі був застрахований у ПрАТ СК „Теком згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №064-14 Д/Т/АТ від 19.03.2014р., укладеного між ПрАТ „СК „Теком та ОСОБА_4

Із листа ПАТ „УСК „Княжа Вієнна ОСОБА_5 від 30.12.2014р. вбачається, що автомобіль НОМЕР_3, застрахований ПАТ „УСК „Княжа Вієнна ОСОБА_5 за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8409687 від 29.05.2014р., укладеним із ТОВ „Дистрибютор Сервіс.

За заявою ОСОБА_4 від 10.12.2014р. про настання страхового випадку та від 10.12.2014р. щодо страхового відшкодування, ПрАТ СК „Теком платіжним дорученням №4445 від 29.12.2014р. сплатив на користь ТОВ „Адіс-Авто 10885,72грн. страхового відшкодування згідно до рахунку №Сч-330150 від 19.12.2014р. товариства про вартість ремонту автомобіля НОМЕР_6, акту виконаних робіт №РС-0014513 від 19.01.2016р.

Згідно висновку експерта №5293 від 23.12.2014р. експерта ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_7, станом на 23.12.2014р., складає 12180,64грн., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля станом на 23.12.2014р. складає 6032,68грн.

ПАТ „УСК „Княжа Вієнна ОСОБА_5 згідно платіжного доручення №ЗР014400 від 20.03.2016р. відшкодувало ПрАТ „СК „Теком вирати на страхове відшкодування лише у сумі 6032,68грн.

Позивачем відповідачу було надіслано претензію №316/15 від 01.09.2015р. про відшкодування сплаченого позивачем за ремонт автомобіля страхового відшкодування, витрат на проведення експертизи та оплату послуг пошти в сумі 5753,92грн., що обрахована без врахування відшкодованої суми - 6032,68грн.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані позивачем докази та викладену ним правову позицію, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з ТОВ „Дистрибютор сервіс 4853,04грн. страхового відшкодування правомірними, обґрунтованими, такими, що відповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Статтею 985 Цивільного Кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст.988 Цивільного кодексу України та ст.20 Закону України „Про страхування передбачено обовязок страховика здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Із змісту п.п.1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 1 ст.1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як то передбачено ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 27 Закону України „Про страхування передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно пп.г) п.38.1.1. ст.38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

У постанові ВСУ від 16.09.2015р. по справі №6-284цс викладено наступну правову позицію у правовідносинах, аналогічних спірним. Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом ґ підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обовязок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки судами у справі, яка переглядається, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Відповідно до правової позиції ВСУ, за змістом статті 1194 ЦК України в системному звязку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону „Про страхування можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (Постанова ВСУ від 10.02.2016р. по справі №6-2878цс15).

Так, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивачем було виплачено на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 10885,72грн. згідно до рахунку №Сч-330150 від 19.12.2014р. ТОВ „Адіс-Авто про вартість ремонту автомобіля НОМЕР_6, якому заподіяно шкоду неправомірними діями ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого, як власника транспортного засобу, яким спричинено аварію, застрахована у ПАТ „УСК „Княжа Вієєна ОСОБА_5. ПАТ „УСК „Княжа Вієєна ОСОБА_5 відшкодувало позивачу страхове відшкодування у сумі 6032,68грн., тобто, на суму, підтверджену висновком експерта №5293 від 23.12.2014р., у звязку з чим позивач має право на повернення йому відповідачем суми різниці сплаченого страхового відшкодування в сумі 4853,04грн.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, у звязку з чим стягненню з відповідача на користь ПрАТ СК „Теком підлягає 4853,04грн. страхового відшкодування.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судовий збір в сумі 1378грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Неявка відповідача в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, оскільки, як визначено п.п.3.9.1., 3.9.2. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. ...В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В процесі розгляду даної справи судом було вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача про судові засідання, в тому числі судове засідання, призначене на 01.11.2016р., особливо з врахуванням того, що ухвали надсилались відповідачу за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, суд приймає рішення за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ПрАТ СК „Теком задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистрибютор Сервіс (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 35, офіс 308, код 30087646) на користь Приватного акціонерного товариства страхової компанії „Теком (65005, м. Одеса, вул. Михайлівська, 44, код 25050281) 4853 (чотири тисячі вісімсот пятдесят три) грн. 04коп. матеріальної шкоди, 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.11.2016р.

Суддя І.А. Малярчук