ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016р. Справа№ 914/2434/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Дубенюк Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, м.Львів

до відповідача: Приватного підприємства Твердиня, с.Ставчани Пустомитівського району Львівської області

про стягнення заборгованості

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник;

від відповідача: не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням представника позивача в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова до Приватного підприємства Твердиня про стягнення заборгованості в сумі 83763грн. 00коп., з яких орендна плата в розмірі 54498грн. 16коп., компенсація земельного податку в розмірі 24770грн. 32коп. та пеня в розмірі 4494грн. 52коп.

Ухвалою суду від 22.09.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 11.10.2016р. З метою повного і всестороннього зясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача та невиконання сторонами в повному обсязі вимог попередньої ухвали суду, а також враховуючи подане представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи, ухвалою суду від 11.10.2016р. розгляд справи відкладався на 02.11.2016р.

31.10.2016р. представник позивача, через канцелярію суду подав заяву від 28.10.2016р. (вх.№5176/16) про уточнення розміру позовних вимог, в якій згідно з уточнюючим розрахунком заборгованості з орендної плати та пені просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 81361грн. 91коп., з яких 52006грн. 01коп. заборгованість з орендної плати, 24770грн. 32коп. компенсації земельного податку та 4585грн. 58коп. пені.

У п.3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої» від 26.12.2011р. №18 (із внесеними змінами та доповненнями) розяснено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: збільшення або зменшення розміру позовних вимог. Відтак у даній заяві від 28.10.2016р. (вх.№5176/16 від 31.10.2016р.) позивач зменшив позовні вимоги.

31.10.2016р. представником позивача, через канцелярію суду подано клопотання від 28.10.2016р. (вх.№43050/16) про долучення до матеріалів справи документів згідно додатків.

02.11.2016р. представник позивача, через канцелярію суду подав заяву (вх.№5259/16) про зменшення розміру позовних вимог, в якій зменшив позовні вимоги в частині земельного податку і частково пені, та просить стягнути з відповідача 52006грн. 01коп. заборгованості з орендної плати та 4494грн. 52коп. пені, а також судові витрати.

В судовому засіданні 02.11.2016р. прийнято заяву (вх.№5259/16 від 02.11.2016р.) про зменшення розміру позовних вимог, та позовні вимоги розглядаються із врахуванням поданої заяви.

В судове засідання 02.11.2016р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги з врахуванням заяви (вх.№5259/16 від 02.11.2016р.) підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і просить суд позов задоволити.

В судове засідання 02.11.2016р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, вимог ухвал суду не виконано, письмового відзиву не надано. Про причини неявки суду не повідомлено, хоча про дату, місце та час розгляду справи було належним чином повідомлено, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції, внесенням до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвал суду та повідомленнями про вручення поштових відправлень №46, №745. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача, станом на 02.11.2016р. не поступало.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обовязок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75ГПК України.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

19.06.2014р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова (орендодавець) та Приватним підприємством Твердиня (орендар) укладено договір №54/2014/КЕВ оренди нерухомого військового майна (далі за текстом - договір), відповідно до п.1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно нежитлові приміщення загальною площею 263,50 кв.м., в будівлі №19, площею 94,7 кв.м., в будівлі №20 військового містечка №21, що знаходяться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, розташоване за адресою: м.Львів, вул.Лисенка,23а, вартість якого визначена на 31.10.13р. за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки 255500,00грн. (без ПДВ), в тому числі: будівля №19 159000,00грн. (без ПДВ), будівля №20 96500,00грн. (без ПДВ) та відповідає актуалізованому висновку на 31.12.2013р.

За умовами п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк 3 (три) роки і більше - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна.

19.06.2014р. між сторонами був підписаний та скріплений печатками акт приймання-передачі обєкта оренди за договором №54/2014/КЕВ від 19.06.2014р.

Відповідно до п. 1.3 договору, нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під розміщення виробничо-складських приміщень (інше використання нерухомого майна).

В п.3.1 договору сторони погодили, що орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (грудень 2013р.) на рівні 4200,00 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди.

Згідно до п. 3.3 договору сторони визначили, що орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до положень п. 3.6 договору, орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок орендодавця у територіальному органі державного казначейства не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

Згідно із п.4.1. договору, договір укладено терміном до 3-х років, що діє з 19.06.2014р. по 17.06.2017р. включно.

За умовами п.5.3. та 5.15. договору оренди орендар зобовязується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 0,14га, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості, відповідач в порушення умов договору, сплату орендної плати здійснив не в повному розмірі, в результаті чого у нього виникла заборгованість за період з грудня 2015р. по липень 2016р. по орендній платі в розмірі 52006грн. 01коп., а тому позивач просить суд стягнути дану заборгованість.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Станом на день прийняття рішення, доказів у спростування наведених обставин не подано, доказів оплати заборгованості по орендній платі не представлено, відтак заборгованість з орендної плати відповідача перед позивачем становить 52006грн. 01коп. (розрахунки наявні в матеріалах справи).

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 3.7. договору сторони встановили, що у разі якщо орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному пунктом 3.6 Договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Так, згідно п.3.7. договору, позивач за період з 16.02.2016р. по 31.08.2016р. нарахував відповідачу пеню у розмірі 4494грн. 52коп. (розрахунок наявний в матеріалах справи).

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати проведених позивачем нарахувань суду не надано.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не подано жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог, а також не подано доказів в спростування наведених обставин та проведених розрахунків позивачем.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги із врахуванням заяви (вх.№5259/16 від 02.11.2016р.) до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 52006грн. 01коп. та пені в розмірі 4494грн. 52коп. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Судові витрати необхідно віднести на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємства Твердиня (81118, Львівська область, Пустомитівський район, с.Ставчани, вул.Біла Гора, 21, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова (79009, м.Львів, вул.Батуринська, 2, ) 52006грн. 01коп. заборгованості по орендній платі, 4494грн. 52коп. пені та 1378грн. 00коп. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 03.11.2016р.

Суддя Іванчук С.В.