ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.08.2016р. Справа № 905/2043/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Вороная І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов'янськтепломережа»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 5 382,21 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Титаренко О.Л., за довіреністю від 30.12.2015р. № юр/2975

від відповідача: не з'явився

Суть спору: ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Слов'янськтепломережа» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 5 382,21 грн., з яких: 3 936,31 грн. основного боргу за грудень 2013р., січень-квітень, жовтень-грудень 2014р.; січень-квітень, жовтень-грудень 2015р., січень-квітень 2016р. за договором на постачання теплової енергії № 664 від 15.10.2007р., 142,45 грн. пені, 120,21 грн. 3 % річних; 1 183,24 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги з посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 549, 625, 627 Цивільного кодексу України, статті 173, 216-218, 230, 231 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору на постачання теплової енергії № 664 від 15.10.2007р. в частині своєчасних та повних розрахунків за поставлену теплову енергію.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.06.2016р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/2043/16 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 10.08.2016р.

25.07.2016р. за вх. № 21981/16 господарський суд одержав клопотання позивача, згідно з яким останній просить суд залучити до матеріалів справи наступні документи: належним чином засвідчені копії постанов НКРЕКП від 31.03.2015р. № 1154, від 27.02.2015р. № 255, від 31.03.2014р. № 216 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ОКП «Донецьктеплокомуненерго»», претензій позивача, актів прийому-передачі теплової енергії, реєстрів поштових відправлень (про направлення рахунків та актів), розрахунки пені, інфляції та 3% річних, письмове підтвердження про відсутність спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарські спори.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.08.2016р. у зв'язку із задоволенням клопотання позивача за вх. № 23605/16 від 10.08.2016р. строк вирішення спору по справі продовжений на 15 днів до 06.09.2016р. та розгляд справи відкладений на 30.08.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні 30.08.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судові засідання не з'явився, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову до суду не надав. При цьому про час і місце судових засідань відповідач повідомлений належним чином, виходячи з того, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 27.06.2016р., яка надіслана відповідачу на адресу, що зазначена у позові та ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: 84108, АДРЕСА_1, одержана відповідачем 02.07.2016р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, ухвала суду про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи від 10.08.2016р. також надіслана відповідачу на вказану адресу рекомендованим листом, що підтверджується списками № 507 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів поданих в 61022 від 15.08.2016р. та згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Харків-22, а тому, із врахуванням роз'яснень, що містяться у пп.3.9.1. п.3.9. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача у судових засіданнях та в силу вимог ст.75 ГПК України за наявними у справі документами.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 30.08.2016р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

15 жовтня 2007 року між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Слов'янськтепломережа» (позивач, постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (відповідач, споживач) укладено договір на постачання теплової енергії № 664, за умовами п.1.2. якого постачальник бере на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію для всіх об'єктів загальною площею 6,15 м2, а споживач зобов'язується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Тариф, діючий на момент укладення договору - 8,58 грн. за 1 кв.м. опалюваної площі без ПДВ. В залежності від тарифів на енергоносії (газ, електроенергію, воду) тариф може змінюватися в більшу чи меншу сторону без узгодження зі споживачем.

Об'єкт споживача, на який здійснюється постачання теплової енергії - частина перукарні по АДРЕСА_2.

У п.2.1 договору визначено, що теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно договору на опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гаряче постачання - протягом року.

Права та обов'язки сторін визначено у розділах 3 та 4 договору, зокрема, енергопостачальна організація зобов'язана забезпечувати постачання теплової енергії споживачу в обсягах згідно з договором, а споживач зобов'язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в строки, які передбачені договором. (п.п. 4.2.1, 3.2.1 договору).

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом (п.5.1 договору).

У п.п.6.1-6.3 договору визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться згідно пред'явлених рахунків, відповідно до встановлених тарифів, надісланих рекомендованим листом або врученим під особистий підпис представниками Споживача. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації 100% вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Споживачам, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді згідно діючих «Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КГМ 204 України 244-94». (п. 6.5 договору).

Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а для суб'єктів підприємницької діяльності 1% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% суми заборгованості та санкції, передбачені діючим законодавством. (п.п. 7.2., 7.2.3. договору).

Договір набирає чинності з дня фактичного надання послуг, який підтверджується актом між представниками теплопостачальної організації та балансоутримувачем будівлі, в якому розташований Споживач та діє до 15.10.2008р. Договір автоматично вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін. (п.п.10.1., 10.2. договору).

Відповідно додатку №1 «Планові обсяги постачання теплової енергії на потреби споживачу» до договору теплопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію в межах 0,9866445 Гкал/рік, встановлений розподіл теплової енергії в Гігакалоріях по місяцях: на січень норма 1Гкал/кв.м. - 0,03420, опалювальна площа - 6,15кв.м, обсяг споживання - 0,21033Гкал; на лютий норма 1Гкал/кв.м. - 0,03147, опалювальна площа - 6,15кв.м, обсяг споживання - 0,1935405Гкал; на березень норма 1Гкал/кв.м. - 0,02641; опалювальна площа - 6,15кв.м, обсяг споживання - 0,1624215Гкал; на квітень норма 1Гкал/кв.м. - 0,00679; опалювальна площа - 6,15кв.м, обсяг споживання - 0,0417585Гкал; на жовтень норма 1Гкал/кв.м. - 0,00770; опалювальна площа - 6,15кв.м, обсяг споживання - 0,047355Гкал; на листопад норма 1Гкал/кв.м. - 0,02300; опалювальна площа - 6,15кв.м, обсяг споживання - 0,14145Гкал; на грудень норма 1Гкал/кв.м. - 0,03086; опалювальна площа - 6,15кв.м, обсяг споживання - 0,189789Гкал.

Як встановлено судом, факт підключення позивачем об'єкта відповідача за адресою: АДРЕСА_2 до системи централізованого опалення, підтверджується актами підключення житлового будинку до системи централізованого опалення від 03.10.2013р., 23.10.2014р. та 15.10.2015р.

На виконання умов договору позивачем у період грудень 2013р.; січень-квітень, жовтень-грудень 2014р.; січень-квітень, жовтень-грудень 2015р., січень-квітень 2016р. поставлено теплову енергію на суму 3 936,31 грн. та виставлено відповідні рахунку на її оплату, а саме: рахунки № 644 за грудень 2013р. на 206,27 грн.; за січень 2014р. на суму 201,70 грн.; за лютий 2014р. на суму 185,60 грн.; за березень 2014р. на суму 155,76 грн.; за квітень 2014р. на суму 28,10 грн.; за жовтень 2014р. на суму 32,66 грн.; за листопад 2014р. на суму 184,25 грн.; за грудень 2014р. на суму 289,10 грн.; за січень 2015р. на суму 320,40 грн.; за лютий 2015р. на суму 294,82 грн.; за березень 2015р. на суму 340,85 грн.; за квітень 2015р. на суму 66,42 грн.; за жовтень 2015р. на суму 83,48 грн.; за листопад 2015р. на суму 241,24 грн.; за грудень 2015р. на суму 323,69 грн.; за січень 2016р. на суму 358,72 грн.; за лютий 2016р. на суму 318,91 грн.; за березень 2016р. на суму 267,64 грн.; за квітень 2016р. на суму 36,70 грн.

Рахунки на оплату теплової енергії за грудень 2013р., січень-квітень, жовтень-грудень 2014р., січень - березень 2015р. отримані відповідачем, про що свідчить підпис останнього на вказаних рахунках. Рахунки на оплату теплової енергії за квітень, жовтень-грудень 2015р., січень-квітень 2016р. надіслані відповідачу, про що свідчать реєстри поштових відправлень за липень 2015р., за грудень 2015р., за лютий 2016р., за березень 2016р., за травень 2016р. та фіскальні чеки від 03.07.2015р., від 04.04.2016р., від 04.05.2016р.

Між тим, відповідач оплату вказаних рахунків не здійснив, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд, крім основного боргу в сумі 3 936,31 грн., також і пеню в сумі 142,45 грн., інфляційні втрати в сумі 1 183,24 грн., 3 % річних в сумі 120,21 грн.

З розрахунку позивача, наданого до суду разом з письмовими поясненнями за вх. № 21981/16 від 25.07.2016р., вбачається, що пеня нарахована з 16.04.2015р. по 01.04.2016р. за зобов'язаннями квітня, жовтня - грудня 2015р., січня - березня 2016р. в сумі 223,28 грн., інфляційні втрати нараховані за період з 16.01.2014р. по 30.04.2016р. в розмірі 1183,24 грн. за зобов'язаннями грудня 2013р., січня-квітня, жовтня-грудня 2014р., січня-квітня, жовтня-грудня 2015р., січня-березня 2016р. в сумі 1183,24 грн., 3% річних нараховані за період з 16.01.2014р. по 30.04.2016р. за зобов'язаннями грудня 2013р., січня-квітня, жовтня-грудня 2014р., січня-квітня, жовтня-грудня 2015р., січня-березня 2016р. в сумі 60,85 грн. Отже, сума пені збільшилась на 80,83 грн., а сума 3 % річних зменшилась на 59,36 грн. В свою чергу, позивач не надав до суду відповідної заяви про збільшення позовних вимог, як то передбачено ст. 22 ГПК України, а тому господарським судом розглядаються позовні вимоги, заявлені позивачем у позові, але із врахуванням уточнених позивачем періодів нарахування пені, 3% річних, інфляційних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір на постачання теплової енергії № 664 від 15.10.2007р., згідно з яким позивач зобов'язався постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач - оплатити її 100% вартість за 5 днів до початку розрахункового періоду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, з вищевикладених обставин справи випливає, що відповідач неналежним чином виконав умови договору щодо оплати одержаної теплової енергії у період грудень 2013р.; січень-квітень, жовтень-грудень 2014р.; січень-квітень, жовтень-грудень 2015р., січень-квітень 2016р., у зв'язку з чим борг відповідача становить 3 936,31 грн. При цьому, жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, які спростовують наявність боргу відповідач до суду не надав.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 3 936,31 грн., а отже і їх задоволення в повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного:

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 16.04.2015р. по 01.04.2016р. в розмірі 142,45 грн. за зобов'язаннями квітня, жовтня, листопада-грудня 2015р., січня-березня 2016р., 3 % річних за період з 16.01.2014р. по 30.04.2016р. в розмірі 120,21 грн. за зобов'язаннями грудня 2013р., січня-квітня, жовтня-грудня 2014р., січня-квітня, жовтня-грудня 2015р., січня-березня 2016р. та інфляційні за період з 16.01.2014р. по 30.04.2016р. в розмірі 1183,24 грн. за зобов'язаннями грудня 2013р., січня-квітня, жовтня-грудня 2014р., січня-квітня, жовтня-грудня 2015р., січня-березня 2016р.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов'язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня, її розмір, порядок та строк нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 7.2.3 Договору визначено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а для суб'єктів підприємницької діяльності 1% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% суми заборгованості та санкції, передбачені діючим законодавством.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, розмір пені становить:

- за період з 16.04.2015р. по 15.10.2015р. на суму боргу 66,42 за зобов'язаннями квітня 2015р. - 19,06 грн.;

- за період з 16.10.2015р. по 01.04.2016р. на суму боргу 83,48 грн. за зобов'язаннями жовтня 2015р. - 16,99 грн.;

- за період з 16.11.2015р. по 01.04.2016р. на суму боргу 241,24 грн. за зобов'язаннями листопада 2015р. - 40,08 грн.;

- за період з 16.12.2015р. по 01.04.2016р. на суму боргу 323,69 грн. за зобов'язаннями грудня 2015р. - 42,07 грн.;

- за період з 16.01.2016р. по 01.04.2016р. на суму боргу 358,72 грн. за зобов'язаннями січня 2016р. - 33,21 грн.;

- за період з 16.02.2016р. по 01.04.2016р. на суму боргу 318,91 грн. за зобов'язаннями лютого 2016р. - 17,64 грн.;

- за період з 16.03.2016р. по 01.04.2016р. на суму боргу 267,14 грн. за зобов'язаннями березня 2016р. - 5,47 грн.

Загальний розмір пені за прострочення оплати одержаної відповідачем теплової енергії за зобов'язаннями квітня, жовтня, листопада-грудня 2015р., січня-березня 2016р. становить 137,39 грн. (19,06 грн. + 12,76 грн. + 36,87 грн. + 25,27 грн. + 28,01 грн. + 13,75 грн. + 1,67 грн.), а отже, позовні вимоги задовольняються судом у цій частині частково у визначеному судом розмірі. При цьому, господарський суд виходив з заявленого позивачем до стягнення розміру пені - 12,76 грн. за зобов'язаннями жовтня 2015р., 36,87 грн. - за зобов'язаннями листопада 2015р., 25,27 грн. за зобов'язаннями грудня 2015р., 28,01 грн. за зобов'язаннями січня 2016р., 13,75 грн. за зобов'язаннями лютого 2016р., 1,67 грн. за зобов'язаннями березня 2016р., оскільки позивачем не надано до суду відповідного клопотання про вихід за межі позовних вимог в цій частині відповідно до п. 2 ч.1 ст. 83 ГПК України.

Крім того, позивачем помилково здійснено нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання у квітні 2015р. за період, який є більшим ніж шість місяців, що суперечить приписам ч. 6 ст. 232 ГК України.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», сума 3% річних за період з 16.01.2014р. по 30.04.2016. за зобов'язаннями грудня 2013р., січня-квітня, жовтня-грудня 2014р., січня-квітня, жовтня-грудня 2015р., січня-березня 2016р. становить 60,85 грн., а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З розрахунку позивача вбачається, що останній здійснює нарахування інфляційних за неповний місяць.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування з 01.02.2014р. по 30.04.2016р. за зобов'язаннями грудня 2013р., січня-квітня, жовтня-грудня 2014р., січня-квітня, жовтня-грудня 2015р., січня-березня 2016р сума інфляційних втрат становить 970,06 грн., а отже позовні вимоги в цій частині задовольняються господарським судом частково у визначеному судом розмірі.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В :

1. Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов'янськтепломережа» задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (84108, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, ідентифікаційний код 03337119) в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов'янськтепломережа» (84112, Донецька область, місто Слов'янськ, вулиця Шовковична, будинок № 5; ідентифікаційний код 26221744; п/р 4214 ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» у м.Донецьку, МФО 334851) 3 936 (три тисячі дев'ятсот тридцять шість) грн. 31 коп. основного боргу, 137 (сто тридцять сім) грн. 39 коп. пені, 60 (шістдесят) грн. 85 коп. 3% річних, 970 (дев'ятсот сімдесят) грн. 06 коп. інфляційних втрат, 1306 (одна тисяча триста шість) грн. 93 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 05 вересня 2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва