РІШЕННЯ

"24" жовтня 2016 р.Справа № 921/471/16-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЕРША", юридична адреса: вул. Фізкультури, буд. 30, м. Київ, 03680 (адреса для листування: вул. Заболотного, 150 А, офіс 17, м. Київ, 03143)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нечипорук Транспорт Сервіс", вул. Гайова, буд. 44, м. Тернопіль, 46008

про стягнення суми шкоди в порядку регресу в розмірі 21470 грн. 33 коп.

За участю представників:

позивача - не з'явився.

відповідача - ОСОБА_2

Суть справи:

У серпні 2016 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЕРША" звернулось до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нечипорук Транспорт Сервіс" про стягнення суми шкоди в порядку регресу в розмірі 21 470 грн. 33 коп.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування №АІ/6191380, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЕРША виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу "Renault Midliner" д.н.з АА3514КА. У зв'язку із цим, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страхувальника забезпеченого транспортного засобу, водій якого керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та був визнаний винним у вчиненні ДТП і заподіянні шкоди.

Розгляд справи, призначений вперше на 08.09.2016 р. відкладався, востаннє на 24.10.2016 року.

В засіданні учасникам процесу розяснено належні їм права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

Строк розгляду справи продовжувався, у порядку ст. 69 ГПК України.

На підставі клопотань представника позивача судові засідання за 22.09.2016 р. та 13.10.2016 р. проводились в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення останньої доручено Голосіївському районному суду міста Києва (03127,м. Київ, вул. Полковника Потєхіна,14-а).

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Документообіг господарського суду та спеціалізованої програми фіксування відеоконференцій "TrueConf".

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 125ТE25D8023594A1.

Для робочого оригіналу фіксування відеоконференції надано диск DVD-R, серійний номер 5255 510 REF 24407.

Судові засідання за 06.10.2016 р. та 24.10.2016 р. проводились у звичайному режимі, оскільки у визначений час Голосіївський районний суд міста Києва не забезпечив можливості для проведення засідання суду в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судовому засіданні 24.10.2016 р. участі не приймав, однак під час попередніх слухань позов підтримав.

У відзиві на позов та згідно з поясненнями його представника відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем не дотримано досудового врегулювання спору, в матеріалах справи відсутній опис пошкоджень автомобіля, а ремонтна калькуляція містить розбіжності стосовно даних пошкодженого автомобіля.

18.10.2016р. Збаразьким районним судом Тернопільської області на адресу господарського суду Тернопільської області надіслано матеріали адміністративної справи №598/455/15-п (провадження №3/598/125/2015).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши повноважних представників сторін, суд встановив:

26.09.2014 р. між позивачем (страховик) та відповідачем (страхувальник) укладений договір (поліс) №АІ/6191380 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії до 26.03.2015 р., відповідно до умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки "IVECO STRALIS" д.н.з ВО0886АХ. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю та здоров'ю становить 100 000,00грн., ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну - 50 000,00грн., сума франшизи - 510 грн.

Автомобіль марки "IVECO STRALIS" д.н.з ВО0886АХ, власником якого є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нечипорук Транспорт" (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № САК 130751), згідно договору найму транспортного засобу №102 від 27.11.2012 р. належав відповідачу на праві оренди строком на три роки.

15.02.2015р. на 503 км автомобільної дороги Київ-Ковель М-07 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4

В результаті ДТП обидва автомобілі було пошкоджено, що підтверджується відповідними довідками, виданими органами МВС України.

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 15.04.2015р. у справі №598/455/15-п (провадження №3/598/125/2015) водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3, який знаходився у стані алкогольного сп'яніння, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

21.05.2015 року власник автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_4 звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЕРША" із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АI/6191380.

Згідно ремонтної калькуляції № LE 15-45 від 12.06.2015р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Renault" № шасі VF644ACA000017695 внаслідок пошкодження становить 55 945,06 грн.

Відповідно до страхового акту № ЦВ 209463 від 15.06.2015р. розмір страхового відшкодування складає 21 470,33 грн.

На підставі вказаних документів 24.06.2015р. Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЕРША" потерпілій особі ОСОБА_4 виплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи (510,00 грн.) в розмірі 21 470,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16317 від 24.06.2015р.

Відповідно до п.п. 38.1.1 "а" п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він, зокрема, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою №8-08 від 08.06.2016 р. про перерахування 21 470,33 грн. виплаченого позивачем страхового відшкодування, проте вимога залишена відповідачем без задоволення. При цьому, вимога надсилалась за адресою відповідача, наданою ним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п. 38.1.1 "а" п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він, зокрема, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Перебування водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 під час вчинення 15.02.2015р. дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп'яніння підтверджується постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 15.04.2015р. у справі №598/455/15-п (провадження №3/598/125/2015), яка набрала законної сили.

Цією ж постановою встановлено вину водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 у вчиненні 15.02.2015 р. ДТП.

Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_4, позивач набув права регресної вимоги до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу та скориставшись своїм правом, за вибором звернувся з позовом до власника транспортного засобу (відповідача).

Згідно п. 1.6 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На час вчинення ДТП з вини водія автомобіля НОМЕР_1, названий транспортний засіб належав відповідачу на праві найму (договір № 102 від 27.11.2012 р.) Крім того, відповідач виступав страхувальником цього конкретно визначеного автомобіля за договором (полісом) №АІ/6191380 від 26.09.2014 р.

Враховуючи викладене, на підставі загальних норм Цивільного і Господарського кодексів України про відшкодування шкоди та спеціальних норм, встановлених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема ст. 38 цього Закону, позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку зворотної вимоги (регресу) виплачене страхове відшкодування у сумі 21470,33 грн.

Стягнення в регресному порядку шкоди страховими компаніями на підставі п.п. 38.1.1 "а" п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підтверджується численною судовою практикою. Зокрема, постановами Вищого господарського суду України від 31.05.2016 р. у справі №910/31017/15, від 27.04.2016 р. у справі № 920/1192/15 та іншими.

Статтею 33 ГПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позову вказує на те, що позивачем не дотримано досудового порядку врегулювання спору, зокрема зазначає, що товариство не отримувало претензії позивача №8-08 від 08.06.2016 р. про відшкодування 21 470,33 грн. Однак, згідно поданих позивачем копій фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист суд робить висновок, що згадана претензія надсилалась на адресу відповідача, внесену останнім до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Суд також приймає до уваги висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) № 15-рп/2002 від 09 липня 2002 року, згідно з якими Положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Крім того, відповідачем звернуто увагу суду на те, що ремонтна калькуляція містить розбіжності стосовно даних пошкодженого автомобіля. Так, державний номерний знак та модель автомобіля в ремонтній калькуляції № LE 15-45 від 12.06.2015р. зазначені невірно. Проте, представник позивача у судовому засіданні 13.10.2016 р. надана пояснення з цього приводу та повідомила, що при зазначені державного номерного знаку та моделі автомобіля допущено механічну помилку, оскільки вказані дані вводились вручну працівником позивача. Разом з тим номер шасі (кузова) автомобіля в ремонтній калькуляції № LE 15-45 від 12.06.2015р. та номер шасі (кузова) автомобіля, що зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу співпадають.

Не спростованими належними чином є також заперечення відповідача щодо визначення розміру шкоди.

Оскільки, опис робіт щодо автомобіля НОМЕР_3 (взятий до уваги при проведенні ремонтної калькуляції) в цілому відповідає описам пошкоджень, що містяться в повідомленнях страхувальника та потерпілого в день вчинення ДТП, а також в додатках до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 15.02.2015р. АП 1№763340, в поясненнях, даних учасниками ДТП працівникам міліції, фотографіях і тому подібних матеріалах.

Проведення ремонтних калькуляцій страхувальником (відповідачем) своєчасно не оспорювалось, а призначення з цього приводу експертизи вже на час розгляду справи не вбачається за можливе.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 21470,33 грн., обґрунтованими, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

1. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нечипорук Транспорт Сервіс" (вул. Гайова, буд. 44, м. Тернопіль, 46008, код 33386922)

на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЕРША" (вул. Фізкультури, буд. 30, м. Київ, 03680, код 31681672)

- 21 470 (двадцят одну тисячу чотириста сімдесят) грн. 33 коп. шкоди в порядку регресу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім ) грн. судового збору.

Видати наказ.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Дата підписання: 31 жовтня 2016 року.

Суддя І.П. Шумський