КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"07" листопада 2016 р. Справа №43/131

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Верховця А.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.06.2016 року

у справі № 43/131 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Сталькон М"

до Відкритого акціонерного товариства „Готель „Славутич"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.06.2016 року у справі № 43/131, серед іншого, визнано кредиторами ВАТ „Готель „Славутич":

- ТОВ „РЕЙ ПЛЮС" на суму 4 614 527,49 грн., з яких: 2 756,00 грн. - вимоги першої черги, а 4 611 771,49 грн. - вимоги четвертої черги;

- ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на суму 1 151 854,23 грн., з яких: 2 756, 00 грн. - вимоги першої черги, а 1 149 098,23 грн. - вимоги третьої черги;

- ТОВ „Сталькон М" на суму 15 735 978,68 грн., з яких: 446,00 грн. - вимоги першої черги, а 15 735 532,68 грн. - вимоги четвертої черги;

- ПП „Веста-Сервіс" на суму 298 621,00 грн., з яких: 321,00 грн. - вимоги першої черги, а 298 300,00 грн. - вимоги четвертої черги;

- ТОВ „Ремонтно-будівельна компанія - „Славутич" на суму 696 024,80 грн., з яких: 125,00 грн. - вимоги першої черги, а 695 899,80 грн. - вимоги четвертої черги.

Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ „КБ „Надра" на суму 1 780 000,00 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів відомості щодо заборгованості по оплаті заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі на суму 5 813,70 грн.

Затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 24 282 819,90 грн.

Відмовлено у визнанні кредиторами боржника ТОВ „Сталькон М" на суму 9 499 019,93 грн. та ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на суму 634 303,95 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 09.06.2016 року в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ на суму 634 303,95 грн. та прийняти нове рішення, яким кредиторські вимоги ДПІ задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 року вказану апеляційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

02.11.2016 року апеляційна скарга ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду вказану апеляційну скаргу у справі № 43/131 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Пантелієнка В.О.

Розглянувши апеляційну скаргу ДПІ та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику без розгляду з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята 09.06.2016 року.

Згідно ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Таким чином останнім днем подання апеляційної скарги на постанову господарського суду міста Києва від 09.06.2016 року є 14.06.2016 року.

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 451/26-53-10-15 від 19.08.2016 року на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду лише 29.08.2016 року, що підтверджується відтиском штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, тобто з пропущенням процесуального п'ятиденного строку на її оскарження, передбаченого частиною 1 статті 93 ГПК України.

Одночасно апелянт просив поновити строк для подання апеляційної скарги, мотивуючи усуненням недоліків, які стали підставою для повернення первісно поданої апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», статтею 93 ГПК встановлено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою. Заява розглядається, якщо вона надійшла до винесення ухвали про повернення апеляційної скарги.

Заява про поновлення строку розглядається одноособово одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений у встановленому законом порядку.

Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 ГПК.

Про поновлення або про відмову у поновленні пропущеного строку може зазначатися в ухвалі як окремому документі (за підписом судді, який розглядав відповідне питання у порядку частини другої статті 93 ГПК) або в ухвалах (за підписами суддів) про повернення апеляційної скарги (частина друга статті 93, пункт 4 частини першої статті 97 ГПК) чи про прийняття її до провадження (стаття 98 ГПК).

Відповідно до статті 53 ГПК України відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту статті 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно із п. 8 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Отже, наведені норми пов'язують можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК."

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 року первісно подану апеляційну скаргу ДПІ повернуто скаржнику без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв'язку з відсутністю доказів направлення її копії всім кредиторам у справі.

Відповідно до ст. 87 ГПК України, повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Згідно відмітки на зворотньому боці останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 06.07.2016 року, її копію разом з апеляційною скаргою направлено, зокрема і апелянту, 08.07.2016 року, яку відповідно до нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 12 грудня 2007 року № 1149, мало бути доставлено скаржнику не пізніше 11.07.2016 року.

В той же час, обізнаний про прийняття ухвали про повернення поданої ДПІ апеляційної скарги 11.07.2016 року, виправивши зазначені в ухвалі суду від 06.07.2016 року недоліки, з вдруге поданою апеляційної скаргою ДПІ звернулась до суду лише 29.08.2016 року, тобто майже через два місяці після її прийняття, не навівши при цьому жодних поважних та об'єктивних причин, жодних непереборних обставин, які б унеможливили вчинення ним процесуальних дій упродовж цього терміну, а відтак можливість невідкладного (одразу після одержання відповідної ухвали суду апеляційної інстанції) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, залежала виключно від волевиявлення скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

Відтак, скаржником не наведено суду поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в розумінні ст. 53 ГПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 53, 86, 91, 93 та п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про поновлення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.06.2016 року у справі № 43/131 відхилити.

2. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.06.2016 року у справі № 43/131 з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду по суті.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

А.А. Верховець