КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Справа№ 910/9206/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2016р.

у справі №910/9206/16 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3

про стягнення 1220,40 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариства "Страхова компанія "Провідна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 1 220,40 грн. залишку страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача у зв'язку з настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у відповідача за полісом страхування №АС/9639773. Позивач зазначав, що в силу цього до нього перейшло право вимоги до відповідача, як страхувальника забезпеченого транспортного засобу, водій якого спричинив ДТП.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2016р. у справі №910/9206/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ "Страхова група "ТАС" на користь ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" 1 220,40 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та 1 378,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, обґрунтований розмір завданої майнової шкоди, підлягав відшкодуванню, становив 4 535,27 грн. і був сплачений відповідачем позивачу. Решта заявленого позивачем до стягнення страхового відшкодування не підлягає сплаті, у зв'язку з тим, що згідно з актом огляду ТЗ № від 11.08.2014р. про пошкодження передніх лівих дверей не зазначалося, тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.09.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2016р. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.10.2016р.

Представники сторін до судового засідання, що відбулось 26.10.2016р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 04.10.2013р. ПАТ "СК "Провідна" (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування транспортного засобу № 06/0618450/1605/13 (Договір), предметом якого є: майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем Хюндай д.н.з. НОМЕР_3.

09.08.2014р. у м. Іллічівську по вул. Перемоги, 15т сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля "Хюндай", та автомобіля Даф з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого автомобіль "Хюндай" і напівпричіп отримали механічні пошкодження. ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 16.09.2014р. зі справи № 496/4314/14-п ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення; застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

11.08.2014р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

11.08.2014р. ДП «Автотрейдінг-Одеса» виставлено рахунок-фактуру № АС-0054456 на суму 5 281,28 грн. та № АС-0054839 від 18.08.2014р. на суму 474,39 грн. по відновлювальному ремонту ТЗ Хюндай д.н.з. НОМЕР_3.

12.09.2014р. ПАТ "СК "Провідна" складено страховий акт № , відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 5 755,67 грн.

На підставі страхового акту позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 5 755,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0042335 від 22.09.2014р.

За приписами ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України (ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Статтями 9, 22 - 31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий, чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 36.4 статті 36 Закону передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Колегією встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника "Даф", на момент ДТП, була застрахована ПАТ "СГ "ТАС" за полісом № АС/9639773.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Також, Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу (Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. у справі №3-50гс15).

Таким чином, реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення (аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2011р. у справі № 42/92).

Згідно до статті 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Фонду державного майна України та Мін'юсту, № 142/5/2092 від 24.11.2003р. встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

За змістом статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно до пункту 35.1 статі 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Строки і порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтями 36, 37 Закону.

02.10.2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування шкоди в порядку суброгації № 03-17/14286 у сумі 5 755,67 грн.

13.12.2014р. відповідач листом № 9729, повідомив про визнання вимоги на суму 4 535,27 грн. та перерахував кошти за реквізитами позивача.

Оскільки, його вимога була задоволена відповідачем частково, позивач звернувся до суду із позовом про стягненням з відповідача залишку страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача, у розмірі 1 220,40 грн. у примусовому порядку.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 3-50гс15 від 15.04.2015р., страховик, виплативши страхове відшкодування, набуває право зворотної вимоги до страховика (винної особи) у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат страхувальника за вирахуванням франшизи.

Відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Твердження апелянта, що сума у розмірі 1220,40 грн. до стягнення страхового відшкодування не підлягає сплаті відповідачем, з посиланням на ту обставину, що пошкодження передніх лівих дверей у акті огляду ТЗ № від 11.08.2014р. не зазначено, колегія суддів відхиляє, у зв'язку з тим, що акт огляду транспортного засобу є попереднім оціночним документом, що визначає можливі, але не остаточні пошкодження ТЗ. До того ж у акті зазначено про деформацію лівого переднього крила і можливі внутрішні пошкодження.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору, позивач набув права зворотної вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування в розмірі 5 755,67 грн. у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи (франшиза - 0 грн.). Враховуючи часткову сплату відповідачем суми страхового відшкодування у розмірі 4535,27 грн., колегія суддів вважає правомірною вимогу позивача про стягнення з відповідача несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 1220,40 грн., а отже, висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову є вірним.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2016р. у справі №910/9206/16 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2016р. у справі №910/9206/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2016р. у справі №910/9206/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/9206/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова