ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Справа № 916/1566/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
Рогач Л.І. головуючого, доповідача Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 17.08.2016
у справі№ 916/1566/16
Господарського судуОдеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "БТК АГРО"
до- Військової частини НОМЕР_1 - Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України
проспонукання до укладення договорів
за участю представників:
ТОВ "Укртрансвагонсервіс"не з`явився
позивачане з`явився
відповідачів- не з`явився
- не з`явився
третьої особиРудник Ю.М. предст. дов від 30.21.2015;

ВСТАНОВИВ:
10.06.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю " БТК АГРО" подало до господарського суду позовну заяву про спонукання Військової частини НОМЕР_1 та Білгород Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до укладення договорів про спільний обробіток земельних ділянок площею 330 га та 48 га. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.06.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено її розгляд на 04.07.2016.
29.07.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" звернулось до господарського суду у статусі третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору в межах даної справи, з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю"БТК АГРО" та Військової частини НОМЕР_1 про визнання права власності на майно, що знаходиться на земельних ділянках, розташованих на території Болградської міської ради, загальною площею 378 га.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.08.2016 (суддя Смелянець Г.Є.) позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" повернуто без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 (судді Головей В.М. головуючий, Гладишева Т.Я., Савицький Я.Ф.) ухвалу господарського суду залишено без задоволення.
Не погоджуючись з висновками господарських судів Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просило скасувати прийняті у справі постанову та ухвалу, а позовну заяву прийняти до розгляду. Касаційну скаргу обґрунтовано невірним застосуванням судами норм процесуального права, а саме статей 26, 63, 107 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржник вважає, що суди помилково не врахували, що позовні вимоги скаржника нерозривно пов`язані із первісними позовними вимогами та мають розглядатися в одному провадженні; майно (незібраний врожай зерна соняшника), на яке заявляє права скаржник, знаходиться на земельній ділянці, щодо спільного обробітку якої заявлено первісний позов.
Скаржник, позивач, відповідачі не скористались процесуальним правом на участь у судовому засіданні касаційної інстанції своїх представників; Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" не виконало вимог ухвали Вищого господарського суду України від 17.10.2016 та не надало оригінал позовної заяви.
Міністерство оборони України у судовому засіданні відхилило доводи касаційної скарги.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника третьої особи, присутнього в судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові суду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.
Як встановили суди попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, позов у даній справі подано про спонукання відповідачів до укладення договорів про спільний обробіток земельної ділянки загальною площею 330 га та загальною площею 48 га.
Товариство з обмеженою відповідальністю Укртрансвагонсервіс звернулось з позовом з самостійними вимогами про визнання права власності на майно, що знаходиться на земельних ділянках, які знаходяться у користуванні відповідачів.
Судова колегія зазначає, що відповідно до частини першої статті 26 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін.
Правовий аналіз статті 26 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що вона вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушене відповідачем. Третя особа із самостійними вимогами заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу. Разом з тим, самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути здійснена через подання самостійного позову.
У контексті зазначеної вище статті під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник конфлікт між позивачем та відповідачем, і на який повинні бути спрямовані вимоги іншої особи, яка прагне набути статусу, передбаченого приписами статті 26 Господарського процесуального кодексу України.
Натомість, як вірно встановили господарські суди попередніх інстанцій, вимоги позову, поданого третьою особою, не спрямовані на набуття права в межах спірних правовідносин сторін (укладення договору про спільний обробіток земельних ділянок), і є такими, що повинні бути предметом самостійного, незалежного позовного провадження.
На підставі пункту 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об`єднання вимог або об`єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій стосовно невідповідності предмету спору за позовом, поданим скаржником, предмету спору в даній справі, вказуючи на пов`язаність предметів спору, скаржник не врахував, що таких підстав вступу у справу в якості третьої особи з самостійними вимогами Господарський процесуальний кодекс не передбачає.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного та ухвалі місцевого господарських судів, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди вирішили спір відповідно до вимог статей 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 84, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України, розглянули всебічно, повно та об`єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, надали оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, та доводам сторін, відповідно відобразивши це в судових рішеннях.
Доводи скаржника про порушення господарськими судами норм процесуального права суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, не спростовують обґрунтованих висновків судів, фактично зводяться до переоцінки обставин, належно та повно встановлених судами та не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України; підстав для скасування законних та обґрунтованих судових рішень з мотивів, викладених у касаційній скарзі, не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансвагонсервіс" залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 у справі № 916/1566/16 Господарського суду Одеської області та ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.08.2016 залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді І. Алєєва

Т. Дроботова