ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016 року Справа № 904/2353/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Петровська О.В.,

представники сторін:

від позивача: Шрамко І.С., довіреність № б/н від 01.04.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 2011 від 11.04.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2016 року у справі №904/2353/16

за позовом: Благодійної організації "Благодійний фонд "Харків з тобою", м.Харків

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 96 010 грн. 49 коп.,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року Благодійна організація "Благодійний фонд "Харків з тобою" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на свою користь 81 199 грн. 83 коп. суми попередньої оплати, 1 027 грн. 78 коп. 3% річних, 13 782 грн. 88 коп. інфляційних втрат та 1 440 грн. 17 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані оплатою позивачем згідно платіжних доручень №25 від 03.04.2015 року на суму 30 000 грн. та №33 від 10.04.2015 року на суму 51 199 грн. 83 коп. будівельних матеріалів, які, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за усною домовленістю сторін відповідачем не поставлено, грошові кошти позивачу не повернуто.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2016 року у справі №904/2353/16 (суддя Рудь І.А.) позов задоволено частково; з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Благодійної організації "Благодійний фонд "Харків з тобою" стягнуто 81 199 грн. 83 коп. передплати та 964 грн. 28 коп. судового збору; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт стверджує, що:

- жодного договору між сторонами не укладалось, рахунок ним не виставлявся;

- відповідач є інвалідом, тому звернувся до позивача за безоплатною фінансовою допомогою, яку отримав згідно платіжних доручень №25 від 03.04.2015 року та №33 від 10.04.2015 року у загальній сумі 81 199 грн. 83 коп.;

- призначення платежу у вищезазначених платіжних дорученнях визначали посадові особи позивача, зазначивши, що це лише формальність;

- позивачем не було надано місцевому господарському суду оригіналів договору та рахунку, на підставі якого здійснена сплата, що зумовлює відсутність підстав для задоволення позову.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі виставленого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 рахунку №0520 від 01.04.2015 року на суму 81 199 грн. 83 коп., Благодійна організація "Благодійний фонд "Харків з тобою" здійснило йому попередню оплату за поставку товарів (цемент у кількості 30 т. за ціною одиниці 1 300 грн., дошка обрізна у кількості 15 куб. за ціною одиниці 2 700 грн., брус у кількості 303 м. за ціною 5 грн. 61 коп.) на загальну суму 81 199 грн. 83 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 25 від 03.04.2015 року на суму 30 000 грн. та №33 від 10.04.2015 року на суму 51 199 грн. 83 коп. (а.с.15, 16, 17).

В порушення прийнятих на себе зобов'язань, відповідач не здійснив поставку позивачу оплаченого ним товару.

Листом №068 від 17.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою, якою просив поставити оплачені будівельні матеріали в строк до 25.04.2015 року (а.с. 46).

Листом №070 від 27.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою, якою просив повернути сплачені грошові кошти в розмірі 81 199 грн. 83 коп. на свій розрахунковий рахунок (а.с. 47).

Листом №117 від 26.08.2015 року позивач втретє звернувся до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з проханням проінформувати про строки повернення грошових коштів в розмірі 81 199 грн. 83 коп. на розрахунковий рахунок Благодійної організації "Благодійний фонд "Харків з тобою" (а.с. 48).

Вказані листи залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення позивача із даним позовом до суду.

Згідно ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Рахунок, наданий суду позивачем, містить усі необхідні відомості та реквізити, у сторін є первинні документи, які підтверджують виконання операції (платіжні доручення про оплату позивачем вартості непоставленого відповідачем товару), що дає підстави вважати, що між сторонами укладено договір у спрощеній формі.

Доводи ж апелянта у відповідності до ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України належними та допустимими доказами не доведені, зокрема, щодо його звернення до позивача з проханням надати саме безоплатну фінансову допомогу, оформлення його власних платіжних доручень представниками Благодійної організації "Благодійний фонд "Харків з тобою" тощо.

Таким чином, як правильно зазначив місцевий господарський суд, матеріалами справи підтверджується наявність у діях сторін волевиявлення на встановлення правовідносин безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач звертався до відповідача з листами, в яких вимагав поставити оплачений товар, а в подальшому - повернути сплачені за непоставлений товар грошові кошти в сумі 81 199 грн. 83 коп., про що зазначено вище.

Таким чином, оскільки попередню оплату товару позивачем здійснено, а товар не поставлено, відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, у покупця виникало право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк, тому позовні вимоги Благодійної організації "Благодійний фонд "Харків з тобою" в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суми попередньої оплати в розмірі 81 199 грн. 83 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1 027 грн. 78 коп. 3% річних за період з 27.04.2015 року по 28.09.2015 року та 13 782 грн. 88 коп. інфляційних втрат за період з квітня по червень 2015 року.

Нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором купівлі-продажу (в даному випадку укладеного у спрощений спосіб), не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України. За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 15.10.2013 року у справі № 5011-42/13539-2012.

За наведених обставин в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 027 грн. 78 коп. та інфляційних втрат в розмірі 13 782 грн. 88 коп. слід відмовити.

Отже, колегія суддів вважає оскаржуване рішення прийнято при повному з'ясуванні обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого відсутні підстави для його скасування.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2016 року у справі №904/2353/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 03.11.2016 року).