ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Справа № 911/997/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Євсікова О.О.,
Плюшка І.А.,

розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик"
на рішення та постановугосподарського суду Київської області від 30.05.2016 Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016
у справі№ 911/997/16
господарського судуКиївської області
за позовом1. ОСОБА_4, 2. ОСОБА_5
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мона", 2. Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання недійсними рішення загальних зборів та статуту ТОВ "Мона"
за участю представників:
від позивачів: ОСОБА_6, від відповідача-2: Іванов А.О., від третьої особи: Цуканова С.Г.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.10.2016 касаційну скаргу ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Євсіков О.О., Плюшко І.А. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2016.

1. Зміст позовних вимог та стислий виклад підстав подання позову

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до господарського суду із позовом до ТОВ "Мона" та ПАТ "КБ "Хрещатик" про визнання недійсними оформлених протоколом №24/02 від 24.02.2016 рішень загальних зборів учасників ТОВ "Мона" та затвердженого вказаними рішеннями статуту товариства.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що загальні збори учасників товариства проведено з недотриманням процедури скликання загальних зборів учасників, встановленої ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", чим порушено їх права участі у цих зборах як учасників товариства.

2. Стислий виклад суті рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Київської області від 30.05.2016 у справі №911/997/16 (суддя Чонгова С.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 (судді: Мальченко А.О. - головуючий, Дикунська С.Я., Жук Г.А.), позов задоволено.

Судові рішення мотивовано тим, що ПАТ КБ "Хрещатик", яке скликало та провело оспорюванні загальні збори учасників ТОВ "Мона, станом на 24.02.2016 не стало власником корпоративних прав ТОВ "Мона" у встановленому Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" порядку та відповідно не мало права на скликання та проведення цих зборів.

3. Підстави, з яких оскаржено судові рішення господарських судів

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ПАТ "КБ "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить їх скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У скарзі зазначається, що укладені між позивачами та банком договори застави містять у собі застереження про задоволення вимог заставодержателя, яке є формою реалізації права суб`єктів правовідносин застави на врегулювання взаємних прав і обов`язків. Уклавши договори застави, заставодавці надали безумовну згоду на перехід права власності на корпоративні права до заставодержателя у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Судами при застосуванні ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" помилково ототожнено поняття "володіння" та "власність".

Банк зазначає, що право власності на корпоративні права у банку фактично виникло 28.04.2014, після завершення 30-ти денного терміну на добровільне виконання забезпеченої заставою вимоги з дати реєстрації у державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на корпоративні права.

4. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відзиві на касаційну скаргу погоджується із її доводами та вказує, що уклавши договори застави, позивачі надали безумовну згоду на перехід права власності на корпоративні права до банку у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Тому просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у позові.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

14.11.2006 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як заставодавцями та ВАТ "КБ "Хрещатик" як заставодержателем укладено договори застави корпоративних прав з метою забезпечення зобов`язань ТОВ "Мона" як позичальника за договором про відкриття кредитної лінії від 14.11.2006 №643.

За пунктами 1.2 договорів застави, зміст яких є ідентичним, в редакції додаткових угод №7 від 31.05.2011, предметом застави є корпоративні права засновників ТОВ "Мона": ОСОБА_4 (50 % статутного фонду ТОВ "Мона", що складає 1 000 000 грн.) та ОСОБА_5 (50% статутного фонду ТОВ "Мона", що складає 1 000 000 грн.)

Згідно п.п. 1.5 договорів заставодержатель має право у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором задовольнити свої вимоги за рахунок заставлених корпоративних прав в порядку передбаченому Законами України "Про заставу", "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та цими договорами.

Пунктами 3.3 договорів сторони погодили, що заставодержатель, в разі невиконання позичальником будь-якого зобов`язання, забезпеченого заставою, а також невиконання заставодавцем будь-яких умов цього договору, звертає стягнення на заставлені корпоративні права в позасудовому порядку, шляхом внесення відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про звернення стягнення на предмет застави і подальшої його реалізації.

Відповідно до пунктів 4.3 договорів застави звернення стягнення на заставлені корпоративні права здійснюється у відповідності до Закону України "Про забезпечення умов кредиторів та реєстрацію обтяжень" та умов договору.

Судами встановлено, що 28.03.2014 у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, ПАТ "КБ "Хрещатик" звернулося до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із повідомленнями про неналежне виконання ТОВ "Мона" своїх зобов`язань за кредитним договором.

В повідомленнях банк вимагав виконати зобов`язання ТОВ "Мона" та забезпечити передачу йому корпоративних прав засновників товариства в рахунок погашення заборгованості. Банк вказав, що у разі невиконання вимоги, він у встановленому законом порядку зверне стягнення на корпоративні права, що належать засновникам та задовольнить свої вимоги за рахунок коштів від реалізації заставлених корпоративних прав, а судові витрати віднесе на рахунок заставодавців.

Суди встановили, що 28.03.2014 відповідно до витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстровано звернення стягнення.

Також встановлено, що 24.02.2016 проведено загальні збори ТОВ "Мона", рішення яких оформлено протоколом №24/02.

За змістом протоколу на вказаних зборах був присутній єдиний учасник товариства - ПАТ "КБ "Хрещатик", який набув корпоративні права ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі договорів застави корпоративних прав від 14.11.2006 та в сукупності володіє часткою в статутному капіталі ТОВ "Мона", яка становить 100 %, та є новим учасником товариства.

На загальних зборах 24.02.2016 вирішено виключити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі складу учасників товариства; прийняти ПАТ "КБ "Хрещатик" до складу учасників; звільнено ОСОБА_4 з посади директора товариства з 29.02.2016; призначено директором товариства Коронського О.І з 01.03.2016; затверджено статут товариства у новій редакції; уповноважено Коронського О.І. на вчинення реєстраційних дій щодо реєстрації змін до установчих документів.

За п.11.7 статуту товариства позачергові збори скликаються у 20-денний термін головою товариства, за пропозицією ревізійної комісії, або за заявою учасників, яким належить в сукупності більш, ніж 20 відсотків голосів для вирішення термінових питань, що виникають у процесі діяльності товариства і виходять за межі компетенції директора.

Відповідно до пункту 11.8 статуту до компетенції зборів входить, зокрема, внесення змін до установчих документів товариства, виключення учасника з товариства.

З питань, зазначених у даних пунктах, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів.

При цьому судами встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що станом на 24.02.2016 (день проведення оскаржуваних зборів) учасниками ТОВ "Мона" були ОСОБА_4 та ОСОБА_5

6. Норми права, на які звертається увага при вирішенні спору

Згідно ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

За ч.1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства", в редакції на час виникнення спірних правовідносин, загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 роз`яснено, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації.

За ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом;

Відповідно до статті 27 вказаного Закону якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

За ч.2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.

Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов`язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

7. Мотиви та норми права, з яких виходить Вищий господарський суд України при прийнятті постанови

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

У договорах застави корпоративних прав сторони погодили, що звернення стягнення на заставлені корпоративні права здійснюється саме у відповідності до Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та умов цього договору.

Як вбачається із встановлених судами обставин, заставодавці, у володінні яких знаходився предмет забезпечувального обтяження, не виконали обов`язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння заставодержателя протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення.

Таким чином, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що звернення стягнення відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" мало б здійснюватись на підставі рішення суду.

Оскільки ПАТ КБ "Хрещатик" не дотримано порядку звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, встановленого Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та відповідне рішення суду у матеріалах справи відсутнє, передача корпоративних прав від заставодавців банку не відбулася.

Як встановлено судами, станом на 24.02.2016 учасниками ТОВ "Мона" та власниками корпоративних прав ТОВ "Мона" були ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, ПАТ КБ "Хрещатик" не мав повноважень на скликання та проведення загальних зборів ТОВ "Мона" 24.02.2016.

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Встановивши порушення порядку скликання та проведення загальних зборів, відсутність кворуму та наявність порушених прав позивачів, господарські суди попередніх інстанцій правильно застосували норми права, в тому числі ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", та дійшли правомірного висновку про визнання оспорюваних оформлених протоколом рішень загальних зборів недійсними.

Враховуючи, що цими рішеннями загальних зборів учасників ТОВ "Мона" від 24.02.2016 затверджено нову редакцію статуту, вимогу позивачів про визнання недійсним нового статуту товариства обґрунтовано задоволено.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників позивачів, відповідача-2 та третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "КБ "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 у справі № 911/997/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: О. Євсіков

І. Плюшко