ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа № 916/5061/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого - судді Малетича М.М.,
суддів: Стратієнко Л.В.,
Грека Б.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 08.08.2016 року у справі № 916/5061/15 господарського суду Одеської області за позовом фізичної особи-підприємця Шкурапет Ольги Анатоліївни до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 99897,20 грн.,
за участю представників:
Позивача: Байда О.Г., дов. № 20 від 16.01.2016 р.,
Відповідача: Мосунова Ю.І., дов. № 1 від 28.01.2016 р.

В с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець Шкурапет Ольга Анатоліївна (далі ФОП Шкурапет О.А., Позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , Відповідач), з урахуванням доповнень до позовних вимог, про стягнення 99897,20 грн. боргу за договором № 73 від 31.10.2012 р.
Рішенням господарського суду Одеської області від 22.02.2016 р. у задоволенні позову ФОП Шкурапет О.А., відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.08.2016 р. рішення господарського суду Одеської області від 22.02.2016 р. скасовано, а позов у даній справі задоволено стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 на користь ФОП Шкурапет О.А. 99897,20 грн. боргу та судовий збір у розмірі 3146,75 грн.
У поданій касаційній скарзі, ВЧ НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 104, 107 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ФОП Шкурапет О.А. відмовити повністю.
Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.11.2016 року, у зв`язку з відпусткою судді Кондратової І.Д., здійснено зміну складу колегії суддів для розгляду вказаної касаційної скарги у складі: Малетича М.М. головуючий (доповідач), Стратієнко Л.В. та Грека Б.М.
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як видно з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 31.10.2012 р. між ВЧ НОМЕР_2 (Замовник) і ФОП Шкурапет О.А. (Постачальник) було укладено договір № 73, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Замовника вироблене в Україні речове майно (далі товар), а Замовник зобов`язався забезпечити оплату та вчасне приймання товару на умовах даного договору у кількості, у строк і за цінами згідно специфікацією, а саме: шкарпетки напіввовняні (вид И), код державної класифікації 17.71.1, строк (терміни) постачання 26.12.2012р., у кількості 9514 пар, ціною за одиницю товару 10,50 грн., без ПДВ, на загальну суму 99897,00 грн., без ПДВ.
Згідно п. 2.3. договору № 73 товар поставляється Замовнику на адресу: м. Сімферополь, вул. Льдозаводська, 1.
Прийняття товару за кількістю (асортиментом), якістю оформляється актами, які підписуються уповноваженими особами Замовника та Постачальника і скріплюється печатками. Також за результатом прийому товару Замовником підписується видаткова накладна Постачальника (п. 3.5. договору № 73).
Відповідно до умов договору № 73 (п.п. 4.2., 4.4.), сума даного договору складає 99 897,00 грн. Розрахунок за товар здійснюється з відтермінуванням платежу на 10 календарних днів з дня фактичного отримання Замовником товару та належним чином оформлених документів Постачальника: видаткової накладної та рахунку-фактури.
При цьому, сторони погодили (п. 4.5. договору № 73), що платіжні зобов`язання Замовника виникають за умови наявності бюджетного призначення і тільки при фактичному надходженні коштів на казначейський рахунок Замовника.
Згідно п. 9.3. договору № 73, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2012 року.
Судами також встановлено, що на виконання умов договору № 73 ФОП Шкурапет О.А. 11.12.2012 р. здійснив поставку ВЧ А 2760 обумовленого цією угодою товару, що підтверджується видатковою накладною № 18 від 11.12.2012 р., рахунком-фактурою № 18 від 11.12.2012 р., довіреністю № 135 від 11.12.2012 р. та актом приймання речового майна № 1239/429, а тому, виходячи зі змісту п. 4.4. договору № 73, розрахунок за поставлений товар повинен був здійснюватись не пізніше 21.12.2012 р.
Проте, ВЧ НОМЕР_2 свої зобов`язання за договором № 73 щодо оплати отриманого ще у грудні 2012 року товару, так і не виконало.
За повідомленням Т.В.О. начальника Тилу ЗС України на адресу ФОП Шкурапет О.А. від 17.08.2015 р., ВЧ НОМЕР_3 не здійснила оплату за отримане майно, внаслідок чого утворилася кредиторська заборгованість, через відсутність в органах Державної казначейської служби України у кінці 2012 року лімітів на здійснення безготівкових розрахунків.
Також, згідно вказаного повідомлення, спільною директивою Генерального штабу ЗС України та МО України від 13.10.2014 р. правонаступником ВЧ НОМЕР_2 визначена саме ВЧ НОМЕР_1 .
Вимогами ФОП Шкурапет О.А. у даній справі, з посиланням на ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, та умови укладеного договору № 73, є стягнення з ВЧ НОМЕР_1 боргу за поставлений товар у розмірі 99897,20 грн.
Суд першої інстанції, з посиланням на положення ст.ст. 11, 14, 107, 202, 509, 525, 526, 538, 629, 664, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173 - 175, 193 Господарського кодексу України, ст. 5 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України, та умови договору №73, визначені у його п. 4.5., про те, що платіжні зобов`язання у Відповідача виникають за умови наявності бюджетного призначення та при фактичному надходженні коштів на його казначейський рахунок, тоді як матеріали справи не містять належних та допустимих доказів існування бюджетного призначення і фактичного надходження коштів на казначейський рахунок Відповідача для здійснення розрахунку з Позивачем за поставку товару, а відтак і виникнення у Відповідача платіжного зобов`язання перед Позивачем, як і не містять доказів щодо правонаступництва Відповідача прав та обов`язків розформованої ВЧ НОМЕР_2 за спірним договором № 73, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 628, 629, 655, 662, 663, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 175, 193 Господарського кодексу України, умов укладеного між сторонами договору № 73, та представлених доказів у справі і, зокрема, вищезгаданого листа від 17.08.2015 р. Т.В.О. начальника Тилу ЗС України на адресу ФОП Шкурапет О.А., у якому йдеться про правонаступництво саме ВЧ НОМЕР_1 прав та обов`язків ВЧ НОМЕР_2 , як Замовника за договором № 73, який не здійснив оплату за отримане майно, проти чого не заперечував і сам Відповідач, а також документів, які підтверджують поставку Позивачем товару, а саме: видаткової накладної № 18 від 11.12.2012 р., рахунку-фактури № 18 від 11.12.2012 р., довіреності № 135 від 11.12.2012 р. та акту приймання речового майна № 1239/429, за відсутності доказів про оплату товару, яке, у свою чергу, свідчить про порушення Відповідачем свого зобов`язання щодо оплати товару, тоді відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для його невиконання, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення даного позову. У зв`язку з цим, апеляційний господарський суд, скасувавши рішення суду першої інстанції про відмову в позові, прийняв нове рішення про його задоволення.
На думку колегії суддів касаційної інстанції, висновки суду апеляційної інстанції, відповідають фактичним обставинам справи та наявним матеріалам і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з дотриманням процесуальних норм.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду, про скасування рішення суду першої інстанції, а тому підстав для зміни чи скасування постанови суду апеляційної інстанції, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 1115, 1117 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 08.08.2016 р. у справі № 916/5061/15 без змін.

Головуючий - суддя Малетич М.М.

Судді Стратієнко Л.В.

Грек Б.М.