УХВАЛА

01.11.2016№ 910/19748/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» (далі - Банк), м. Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Банка Паламарчука Віталія Віталійовича, м. Київ,

про вжиття запобіжних заходів у вигляді витребування доказів,

за участю представників:

заявника - Халілова О.Ш. (довіреність від 30.08.2016 №52);

Шлапака І.С. (довіреність від 30.08.2016 №53);

Товариства - Гусєва Д.С. (директор; паспорт серія НОМЕР_1);

Коновалова О.С. (довіреність від 23.02.2016 №23/02/16),

ВСТАНОВИВ:

Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Банка Паламарчука В.В. (далі - Фонд) звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про вжиття запобіжних заходів у вигляді витребування у товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг фінанс» (далі - Товариство) доказів, а саме оригіналів:

- договору про депозитний вклад «Стандартний» від 16.05.2014 №DU 1219/2014-1 (далі - Договір №DU 1219/2014-1);

- договору про внесення змін від 16.05.2014 №1 до Договору №DU 1219/2014-1 (далі - Договір №1);

- договору про внесення змін від 30.04.2015 до Договору №DU 1219/2014-1 (далі - Договір від 30.04.2015).

Заяву обґрунтовано тим, що:

- 16.05.2014 Банк і Товариство уклали Договір №DU 1219/2014-1;

- на підставі постанови правління Національного банку України (далі - НБУ) від 05.06.2015 №358 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015 №114 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк національний кредит», згідно з яким з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду;

- відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 28.08.2015 №159 та на виконання постанови правління НБУ від 28.08.2015 №563 розпочато процедуру ліквідації Банка та призначено уповноваженою особою Фонду Паламарчука В.В., а рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.08.2016 №1554 продовжено процедуру ліквідації Банка та продовжено повноваження ліквідатора по 31.08.2018 (включно);

- відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду здійснено перевірку Договору №1 і Договору 30.04.2015 та виявлено, що останні є нікчемними (недійсними), про що повідомлено Товариство, проте в зв'язку з тим, що відповідач не визнає нікчемність (недійсність) Договору №1 і Договору від 30.04.2015 виник спір, який може бути врегульовано в судовому порядку;

- разом з тим, перевіркою в приміщеннях Банка не виявлено оригіналів Договору №1 і Договору від 30.04.2015;

- позивач має намір звернутись із позовом про визнання Договору №1 і Договору від 30.04.2015 недійсними, а тому потрібні оригінали даних договорів для використання останніх в підготовці позовної заяви;

- відповідач не зацікавлений в поданні таких доказів та може створити перешкоди в їх наданні;

- таким чином, заявник вважає, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою або утрудненою, та існує реальна загроза втрати оригіналів даних документів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.10.2016 прийнято заяву до розгляду; призначено розгляд заяви на 01.11.2016.

Товариство 01.11.2016 подало суду заперечення на заяву, в яких зазначило таке:

- рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2016 зі справи №910/2101/16 за позовом Банка до Товариства про зобов'язання вчинити дії відповідно до Договору №DU 1219/2014-1, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2016 і постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016, у задоволенні позовних вимог Банка відмовлено; під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції встановлено, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки правовідносини, які встановлювались сторонами у начебто нікчемній додатковій угоді, були урегульовані сторонами також у Договорі №1; при цьому, копія Договору №1 надавалась Банку разом з відзивом на позовну заяву, як того вимагає Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України), а оригінал Договору №1 було надано в судовому засіданні для ознайомлення;

- крім того, господарським судом міста Києва розглядалась справа №910/1335/16 за позовом Банка до Товариства про зобов'язання повернути грошові кошти у сумі 2 841 388,07 грн., отримані за Договором від 30.04.2015; рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2016 і постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016, у задоволені позову Банку відмовлено;

- копії договорів, які просить витребувати Банк, наявні в матеріалах справи №910/1335/16, а тому незрозуміло, які у Банка є підстави побоюватись, що потрібні йому докази не будуть надані Товариством в судовому засіданні під час розгляду справи.

Представники Банка у судовому засіданні 01.11.2016 надали пояснення по суті заяви, просили її задовольнити.

Представники Товариства підтримали доводи, викладені у запереченнях на заяву, поданих суду 01.11.2016 у письмовому вигляді, проти задоволення заяви заперечили.

Розглянувши заяву, оцінивши додані до неї докази, заслухавши викладені в судовому засіданні 01.11.2016 пояснення учасників судового процесу, господарський суд міста Києва дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Згідно зі статтею 431 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 432 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Відповідно до статті 432 ГПК України запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

За своєю правовою природою запобіжні заходи - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії.

За змістом статті 431 ГПК Кодексу підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому, заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

У пункті 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 №01-8/251 «Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів» зазначено, що у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 433 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у статті 431 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Так, запобіжні заходи, про вжиття яких просить Банк, не можна вважати адекватними запланованим до пред'явлення позовним вимогам заявника, оскільки заявник, плануючи звертатися до суду з позовом про визнання недійсними Договору №1 і Договору від 30.04.2015, не позбавлений права і можливості ознайомитися з матеріалами господарських справ №910/2101/16 і №910/1335/16, в яких як стверджує Товариство, і що не заперечується Банком, наявні копії Договору №DU 1219/2014-1, Договору №1 і Договору від 30.04.2015 та зробити необхідні копії їх матеріалів. Крім того, порядок зберігання господарських справ в суді як органі державної влади не дає підстав дійти висновку про ймовірність втрати (пошкодження) матеріалів справ №910/2101/16 і №910/1335/16.

Разом з тим, у суду відсутні підстави вважати, що Товариством не будуть надані у розгляді позовних вимог Банка про визнання додаткових угод недійсними оригінали таких договорів, оскільки під час судових засідань у справах №910/2101/16 і №910/1335/16 оригінали документів для огляду в судовому засіданні подавались саме Товариством, що також не заперечується Банком.

Крім того, відповідно до наданої Товариством копії позовної заяви Банка про зобов'язання Товариства повернути грошові кошти у сумі 2 841 388,07 грн., отримані за Договором від 30.04.2015, Банком було додано до позовної заяви копії Договору №DU 1219/2014-1 і Договору від 30.04.2015, що свідчить про те, що копії таких договір наявні у Банка.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують вжиття заходів досудового врегулювання господарського спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу з кожним із відповідачів (у спорах, що виникають при укладанні, зміні чи розірванні договорів, - відповідно договір, проект договору, лист, який містить вимогу про укладання, зміну чи розірвання договору, відомості про пропозиції однієї сторони і розгляд їх у встановленому порядку, відповідь другої сторони, якщо її одержано, та інші документи; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - копія претензії, докази її надсилання відповідачу, копія відповіді на претензію, якщо відповідь одержано).

Відповідно до статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Таким чином, чинним законодавством України не передбачено обов'язкового подання із позовною заявою оригіналів документів, які позивач подає суду як докази у справі. Банком при зверненні до суду із відповідним позовом можуть бути подані копії таких документів.

Крім того, після звернення Банка до суду з позовом чинним ГПК України передбачено особливий порядок витребування доказів, необхідних для вирішення спору по суті, як судом за власною ініціативою під час підготовки справи до розгляду у порядку статті 65 ГПК України, так і судом за клопотанням сторін на підставі статті 38 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви Банка про вжиття запобіжних заходів відмовити.

Згідно з частиною шостою статті 434 ГПК України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 431 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Керуючись статтями 431, 434, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Банку Паламарчука Віталія Віталійовича про вжиття запобіжних заходів відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя О. Марченко