КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа№ 910/9032/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Яковлєва М.Л.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 року у справі №910/9032/16 (суддя: Князьков В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 1 715,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення 1 715,86 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Моторно (транспортного) страхового бюро України відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 року у справі № №910/9032/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, де на думку скаржника керуючись п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тобто, на думку апелянта, МТСБУ повинен здійснювати виплати страхового відшкодування за осіб, що не застрахували цивільно-правову відповідальність, а також МТСБУ наділений правом відшкодування виплати безпосередньо з винної особи.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу в якому останній заперечує обґрунтування та доводи скаржника, зазначивши що аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення першої інстанції залишити без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у справі №910/9032/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Тищенко О.В. та Лобаня О.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.09.2016.

У зв'язку з перебування головуючого судді Тарасенко К.В. у відпустці судове засідання 20.09.2016 не відбулось.

Після виходу головуючого судді Тарасенко К.В. з відпустки, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.09.2016 у зв'язку з звільненням у відставку судді Лобаня О.І., для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 справу прийнято до провадження у вищезазначеній колегії суддів та призначено до розгляду на 25.09.2016. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 17.10.2016).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.10.2016, у зв'язку перебування судді Тищенко О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 справу прийнято до провадження у вищезазначеній колегії суддів.

Представником відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду 24.10.2016 подано заяву про продовження строку розгляду апеляційної скарги, яка колегією суддів була оглянута та долучена до матеріалів справи.

Що стосується клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Нормами вказаного Кодексу України, а саме ст. 77 визначено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Таким чином, заява представника відповідача про продовження строку розгляду апеляційної скарги задоволенню не підлягає, оскільки відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи є правом та прерогативою суду.

Слід зазначити, що 25.10.2016 уповноваженні представники позивача та відповідача в судове засідання, на з'явилися, про причини не явки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, а таким чином, колегія суддів вважає за можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи за відсутності представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

16.10.2013 року між ПрАт «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та ТОВ «УніКредит Лізинг» (страхувальник) укладено договір №28-0101-01/4467 добровільного страхування наземних транспортних засобів, згідно якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки/моделі «Nissan Almera», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок настання страхового випадку.

Довідкою УПС МВС у м. Києві № 9332574 про дорожньо-транспортну пригоду, 10.01.2014 року по вул. Артема, м. Миколаїва відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі ВАЗ 21053, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом марки марки/моделі «Nissan Almera», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження задньої правої частини.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.02.2014 року у справі №488/403/14-п винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, за участю зазначених вище транспортних засобів визнано ОСОБА_4

Рахунком №ТОВ-016233 від 09.06.2014р., виставленого ТОВ «Терра Моторс», вартість виконаних робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу марки/моделі «Nissan Almera», державний номерний знак НОМЕР_1, складає 1 715,86 грн.

Позивачем 10.06.2014 складено страховий акт № ПСКА-3723 за договором страхування, відповідно до якого подія, що сталась 10.01.2014 року була кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату одержувачу ТОВ «Терра Моторс» страхового відшкодування в сумі 1 715,86 грн.

13.06.2015 позивач сплатив за ремонт пошкодженого транспортного засобу «Nissan Almera», державний номерний знак НОМЕР_1, страхове відшкодування в сумі 1 715,86 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 13.06.2015 року №13966 (а.с. 11).

Приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів«, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Слід зазначити, що на МТСБУ покладені функції, зокрема, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій (п.п. 39.2.1, 39.2.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів«).

Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів« МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 43.1 ст. 43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів« для забезпечення виконання зобов'язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються такі централізовані страхові резервні фонди:

- фонд страхових гарантій, призначений для забезпечення платоспроможності МТСБУ під час взаєморозрахунків з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, з якими МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування та взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди. Мінімальний розмір фонду страхових гарантій встановлюється на рівні встановленого Законом України «Про страхування« мінімального розміру статутного фонду страховика, що займається видами страхування іншими, ніж страхування життя (43.1.1);

- фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом (43.1.2).

Статтею 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів« встановлено, що потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Абзацом 2 п. 43.4 ст. 43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів« встановлено, що рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ.

Отже, норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної незабезпеченому транспортному засобу.

З матеріалів справи вбачається, цивільно-правова відповідальність винної особи власника транспортного засобу марки/моделі ВАЗ 21053, державний номерний знак НОМЕР_2 (винна у ДТП особа) на момент скоєння ДТП (10.01.2014) не була застрахована жодною страховою компанією.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наведено, що слід розуміти під забезпеченим транспортним засобом, а саме - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Враховуючи викладене, з урахуванням обмеження щодо виплат, що міститься в п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положення якого виключає можливість компенсації МТСБУ витрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, за шкоду заподіяну з вини осіб, які на дату ДТП не застрахували цивільно-правову відповідальність, вказані витрати повинна компенсувати особа, винна у вчиненні ДТП.

Позивач не є потерпілим в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася від 10.01.2014, в розумінні цього Закону, і відповідно не має права на відшкодування шкоди завданої незабезпеченим транспортним засобом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 23.04.2015р. у справі №910/9212/14, від 10.11.2015р. у справі №910/12685/15.

Оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи власника транспортного засобу марки/моделі ВАЗ 21053, державний номерний знак НОМЕР_2, на момент настання ДТП застрахована не була, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з МТСБУ виплаченого позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування автомобіля.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 у справі № 910/9032/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 у справі № 910/9032/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/9032/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

М.Л. Яковлєв