ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа № 920/364/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2812 С/1-28) на ухвалу Господарського суду Сумської області від 28.07.16 року у справі № 920/364/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортний дивізіон" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі від 21 березня 2016 року у справі № 1/1-16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія», м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний дивізіон», м. Івано-Франківськ,

про стягнення заборгованості,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 28 липня 2016 року у справі №920/364/16 (суддя Жерьобкіна Є.А.) відмовлено у задоволенні заяви ТОВ Транспортний дивізіон про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі від 21.03.2016 р. у справі № 1/1-16. Залишено без змін рішення Постійно діючого третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі від 21.03.2016 р. у справі № 1/1-16.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення господарським судом вимог чинного законодавства, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі від 21.03.2016 р. у справі № 1/1-16.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що третейським судом розглядалося питання щодо стягнення боргу та неустойки не за основним договором № 47-0814 від 18.08.2014 р., а за Додатковою угодою №2 від 27.07.2015 р., якою не передбачено можливість саме такого вирішення спору, як не передбачено і можливості врегулювання спору, який міг виникнути між сторонами саме за цією Додатковою угодою, третейським судом.

Також, вказує на те, що судом першої інстанції також не взято до уваги те, що формування складу третейського суду в справі здійснено з порушенням Регламенту третейського суду, зокрема ухвалою від 01.02.2016 для розгляду справи було призначено суддю Третейського суду Гриценко Б.М., однак відповідний документ у відповідності до положень статті 11 Регламенту третейського суду не був надісланий третейським судом на адресу ТОВ Транспортний дивізіон. Крім того, відповідно до норм Закону України Про третейські суди на розгляд третейського суду передається конкретно визначена справа, а не просто узагальнено всі спори, які виникають з договору і розглядається вона тим суддею і в тому порядку, який узгоджений сторонами.

Окрім цього, звертає увагу на те, що судом допущені порушення норм процесуального права, які полягають в тому, що суд розглянув справу без участі заявника або його представника. При цьому, заявник не був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 року апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 08.11.2016 року на 12:00 год.

Представник позивача у судове засідання 08.11.2016 року не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення № 123 про вручення позивачу копії ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Представник відповідача в судове засідання 08.11.2016 року також не з"явився, на адресу Харківського апеляційного господарського суду повернулась надіслана відповідачеві копія ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні, з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, відповідач вважається таким, що повідомлений про дату час та місце судового засідання належним чином.

А тому колегія суддів розглядає апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали, 18.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Станіславська торгова компанія, замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортний дивізіон", підрядником, було укладено договір підряду №47-0814, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобовязується своїми силами та на власний ризик виконати комплекс робіт з будівництва підїзної залізничної колії до підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 20 т/год., що знаходиться за адресою: вул. Галицька, 18-Ж, м. Рогатин, Рогатинський район, Івано-Франківська область, Україна, а замовник зобовязується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість.

Відповідно до статті 2 Закону України Про третейські суди третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Згідно з абз. 1 ст. 12 Закону України Про третейські суди третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

У пункті 11.3 договору підряду №47-0814 від 18.08.2014 року сторони встановили третейське застереження (тобто уклали третейську угоду), відповідно до якого усі спори, розбіжності, вимоги і претензії, що виникли з цього договору або у зв'язку з ним, в тому числі, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення підлягають остаточному розгляду в Постійно діючому Третейському суді при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі відповідно до регламенту зазначеного суду. Склад третейського суду - 1 суддя.

На підставі цієї третейської угоди підлягають розгляду також будь-які інші суперечки між сторонами, які не виникають з зазначеного у попередньому абзаці цього пункту договорі, але є наслідком визнання цього договору недійсним, або таким, що не був укладений.

Про місце проведення третейського розгляду сторони повідомляються ухвалою суду. Мова третейського розгляду - українська.

Сторони не вважають за необхідне ведення протоколу засідання третейського суду.

Сторони дійшли згоди, що у випадку неявки сторін або однієї сторони на засідання третейського суду, суддя може розглянути спір без участі сторони (сторін) за наявними у справі документами (доказами). У разі неявки відповідача до суду він має право подати до суду письмовий відзив.

Рішення третейського суду буде остаточним та обов'язковим для сторін.

Сторони зобов'язуються добровільно виконувати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.

Сторони дійшли згоди, що у разі зміни кредитора або боржника у зобов'язанні за згодою сторін, останній повинен повідомити нового кредитора або боржника про існування даного третейського застереження.

Ця угода укладена сторонами на підставі й у відповідності зі статтями 1, 5, 6, 12 Закону України „Про третейські суди" від 11.05.2004 року № 1701-IV, статей 212, 626-628 Цивільного кодексу України.

Також сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 21.11.2014 року до договору підряду №47-0814 від 18.08.2014 року, якою сторони встановили додаткові умови щодо предмету основного договору та вартості додаткових робіт.

Рішенням від 21 березня 2016 року Постійно діючого Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі (суддя Гриценко Б.М.) у справі № 1/1-16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська торгова компанія, м. Київ, до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний дивізіон, м. Івано-Франківськ, про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача за договором підряду № 47-0814 від 18.08.2014 в сумі 766625,78 грн. основного боргу, неустойки в сумі 926523,21 грн., а також витрати по оплаті третейського збору в сумі 62272,22 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Третейський розгляд по справі відбувся за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 7, кім.49, сторонами у справі є юридичні особи, тому заявник правомірно звернувся до господарського суду Сумської області з заявою скасування рішення третейського суду.

Зі змісту заяви про скасування рішення третейського суду вбачається, що заявник в обґрунтування вказаної заяви посилається на те, що :

формування складу третейського суду в справі здійснено з порушенням Регламенту третейського суду, зокрема ухвалою від 01.02.2016 для розгляду справи було призначено суддю Третейського суду Гриценко Б.М., однак відповідний документ у відповідності до положень ст. 11 Регламенту третейського суду не був надісланий третейським судом ТОВ Транспортний дивізіон;

відповідно до норм Закону України Про третейські суди, на розгляд третейського суду передається конкретно визначена справа, а не просто узагальнено всі спори, які виникають з договору і розглядається вона тим суддею і в тому порядку, який узгоджений сторонами;

між сторонами відсутня третейська угода про передачу на розгляд третейського суду спору про стягнення з ТОВ Транспортний дивізіон на користь ТОВ Станіславська торгова компанія заборгованості у розмірі 6 227 222, 26 грн. за договором підряду №47-0814 від 18.08.2014 року.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні зазначеної заяви, виходив з того, що при її розгляді судом не встановлено визначених статтею 51 Закону України Про третейські суди та ст. 122-5 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування рішення третейського суду.

Також господарський суд першої інстанції вказував на те, що з урахуванням положень статті 6 Закону України "Про третейські суди та умов п. 11.3. договору підряду № 47-0814 від 18.08.2014 року, який містить відповідно третейське застереження, справа № 1/1-16 за позовом ТОВ Станіславська" торгова компанія, до ТОВ Транспортний дивізіон, про стягнення заборгованості за договором підряду № 47-0814 від 18.08.2014, у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Разом з цим, відповідно до рішення господарського суду міста Києва від 21.04.2016 у справі № 910/3800/16, яке в силу статті 35 ГПК України має преюдиційне значення для справи №920/364/16, було відмовлено у позові про визнання п. 11.3. укладеного сторонами договору підряду № 47-0814 від 18.08.2014 року недійсним.

Окрім цього, господарський суд зазначив, що третейський суддя, який розглядав справу № 1/1-16, був призначений відповідно до вимог Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі, з урахуванням положень Закону України "Про третейські суди" та умов третейського застереження, викладеного у п. 11.3 договору підряду № 47-0814 від 18.08.2014 року.

Також місцевий господарський суд вказував на те, що матеріали третейської справи свідчать про належне повідомлення ТОВ "Транспортний дивізіон" про розгляд справи № 1/1-16 у третейському суді; згідно з заявою від 29.02.2016, представник ТОВ "Транспортний дивізіон" ознайомлювався з матеріалами третейської справи, 18.03.2016 ТОВ "Транспортний дивізіон" було подано до третейської справи клопотання про відкладення розгляду справи. До того ж відвід третейському суді сторонами на протязі розгляду справи не заявлявся.

Таким чином, за висновком господарського суду першої інстанції, відсутні достатні правові підстави для задоволення заяви ТОВ Транспортний дивізіон про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі від 21 березня 2016 року у справі № 1/1-16.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком місцевого господарського суду, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 122-4 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до статті 51 Закону України Про третейські суди рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Статтею 6 Закону України Про третейські суди визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно зі ст. 5 Закону України Про третейські суди, юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Отже, з урахуванням статті 6 Закону України Про третейські суди, справа № 1/1-16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська торгова компанія, м. Київ, до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний дивізіон, м. Івано-Франківськ, про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами договором підряду № 47-0814 від 18.08.2014, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до закону, вказане рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою і зазначеним рішенням не вирішувались питання, які виходять за межі третейської угоди.

Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Транспортний дивізіон оскаржувало третейське застереження, викладене у п. 11.3 договору підряду № 47-0814 від 18.08.2014 в судовому порядку (справа № 910/3800/16) з тих підстав, що у договорі не зазначено, що регламент третейського суду повинен бути невід'ємною частиною третейської угоди та у договорі відсутній додаток, де міститься регламент Постійно діючого Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній біржі або послання на такий регламент, як на додаток до договору; відсутня інформація про регламент Постійно діючого Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній біржі у відкритому доступі і в мережі Інтернет; зі змісту пункту 11.3 договору не можливо визначити, які категорії спорів підсудні третейському суду; п. 11.3 договору суперечить ст. 8 та 55 Конституції України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.04.2016 у справі № 910/3800/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортний дивізіон" до Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська торгова компанія про визнання недійсним третейського застереження в договорі, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016, в позові відмовлено. При цьому судами було встановлено відсутність обставин невідповідності пункту 11.3 договору підряду № 47-0814 від 18.08.2014 року (третейське застереження) вимогам чинного законодавства і зокрема Закону України " Про третейське суди ".

Разом з цим, встановлені вказаними судовими актами обставини не доводяться знову при вирішенні справи №920/364/16 в силу статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Отже докази визнання недійсним судом третейське застереження, викладеного у п. 11.3 договору підряду № 47-0814 від 18.08.2014, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, сторони здійснили передачу спору на вирішення третейського суду на підставі чинного третейського застереження, яке не було розірвано сторонами або визнано недійсним в встановленому Законом порядку.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до норм Закону України Про третейські суди на розгляд третейського суду передається конкретно визначена справа, а не просто узагальнено всі спори.

Однак колегія суддів вважає такі посилання безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України Про третейські суди третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Згідно зі статтею 5 Закону України Про третейські суди юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 12 Закону України Про третейські суди встановлені вимоги до форми третейської угоди, серед яких відсутні вимоги про зазначення в угоді конкретної справи, яка передається на вирішення третейського суду.

Таким чином, з аналізу вказаних норм випливає, що на вирішення третейського суду може бути переданий будь-який спір, що існує або виникне в майбутньому між сторонами без зазначення конкретної справи.

При цьому відповідач не навів жодної норми, яка б вимагала такої конкретизації справи, а лише абстрактно послався на Закон України "Про третейські суди".

Відповідач в апеляційній скарзі також зазначає, що третейським судом розглядалося питання щодо стягнення боргу та неустойки не за основним договором № 47-0814 від 18.08.2014 р., а за додатковою угодою №2 від 27.07.2015 р., якою не передбачено можливість саме такого вирішення спору, як не передбачено і можливості врегулювання спору, який міг виникнути між сторонами саме за цією Додатковою угодою, третейським судом.

Проте, колегія суддів вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки додаткова угода до договору за своєю правовою природою є невід ємною частиною основного договору, у звязку з чим умови такої додаткової угоди мають застосовуватися в комплексі із умовами основного договору.

Разом з цим, додатковою угодою №1 від 21.11.2014 року до договору підряду №47-0814 від 18.08.2014 року було лише встановлено додаткові умови щодо предмету основного договору та вартості додаткових робіт. Жодних положень третейського застереження, яке міститься в пункті 11.3 основного договору, зазначеною додатковою угодою змінено або доповнено не було.

А тому на суперечності сторін стосовно боргу та неустойки за додатковою угодою №2 від 27.07.2015 р. розповсюджуються в комплексі як умови цієї додаткової угоди, так і умови основного договору, в тому числі і третейське застереження.

Відповідно до статті 16 Закону, склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону, формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, положення про Постійно діючий третейський суд при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі та регламент третейського суду затверджено рішенням дирекції Сумської міжрегіональної товарної універсальної біржі від 15.06.2007року за № 1 та зареєстровано Головним управлінням юстиції у Сумській області (наказ № 147-ОД від 13.07.2007року). 19.08.2013 рішенням дирекції Сумської міжрегіональної товарної універсальної біржі за № 3 затверджено та 03.09.2013 Головним управлінням юстиції у Сумській області (наказ № 165-07) зареєстровано нову редакцію регламенту Постійно діючого третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі. Список третейських суддів Постійно діючого третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі затверджено рішенням дирекції Сумської міжрегіональної товарної універсальної біржі від 15.06.2007року за № 1, згідно з яким третейськими суддями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно зі ст. 24 Регламенту третейського суду, третейський розгляд справи здійснюється третейським судом у складі третейських суддів, які обираються сторонами або призначаються директором Сумської міжрегіональної товарної універсальної біржі та головою третейського суду з числа осіб, включених у список третейських суддів третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі. Про призначення третейського судді виноситься відповідна ухвала.

Частиною 1 статті 25 Регламенту третейського суду передбачено, якщо сторони третейської угоди/третейського застереження погодили розгляд справи в третейському суді одноособово, то третейський суддя призначається головою третейського суду та директором Сумської міжрегіональної товарної універсальної біржі із списку третейських суддів в 10-ти денний строк з дати винесення ухвали про порушення провадження у справі.

Відповідно до третейського застереження викладеного у п. 11.3 договору підряду № 47-0814 від 18.08.2014, сторонами узгоджено, що третейський суд розглядає справи в складі одного третейського судді.

Як свідчать матеріали справи, що 28.01.2016 головою третейського суду винесено ухвалу про порушення провадження у справі № 1/1-16, яка надіслана сторонам 31.01.2016, що підтверджується фіскальними чеками № 5216, 5217 від 31.01.2016. Відповідно до п. 7 вказаної ухвали, сторонам одночасно з ухвалою надані положення, регламент суду, список третейських суддів та положення про надходження та витрати третейського суду.

Ухвалою від 01.02.2016 директором Сумської міжрегіональної товарної універсальної біржі та головою третейського суду призначено розгляд справи одноособово суддею Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі ОСОБА_1

Таким чином, третейський суддя, який розглядав справу № 1/1-16, був призначений відповідно до вимог Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі, з урахуванням положень Закону України "Про третейські суди" та умов третейського застереження, викладеного у п. 11.3 договору підряду № 47-0814 від 18.08.2014 року.

Разом з цим, невідповідності складу третейського суду, яким прийнято оскаржуване рішення, вимогам статей 16 - 19 цього Закону відповідачем не доведено та з матеріалів справи не вбачається.

Відповідач у заяві про скасування рішення третейського суду та в апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала від 01.02.2016 про призначення судді в порушення п.1 ст. 11 Регламенту не була надіслана сторонам у третейській справі.

Однак, колегія суддів вважає таке посилання безпідставним, зважаючи на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Транспортний дивізіон" був обізнаний про розгляд справи № 1/1-16 у третейському суді, оскільки представник ТОВ "Транспортний дивізіон" ознайомлювався з матеріалами третейської справи та 18.03.2016 року ТОВ "Транспортний дивізіон" було подано до третейської справи клопотання про відкладення розгляду справи. Тобто, ТОВ "Транспортний дивізіон" було відомо про призначення розгляду справи відповідно до ухвали від 01.02.2016 року одноособово суддею Третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі ОСОБА_1М але жодних заяв з боку ТОВ "Транспортний дивізіон" про відвід вказаного третейського судді не подавалось.

Окрім цього, як вірно зазначив господарський суд першої інстанції, в матеріалах третейської справи та оскаржуваного рішення третейського суду відсутні докази того, що третейський суд вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність визначених статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування рішення третейського суду.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що судом допущені порушення норм процесуального права, які полягають в тому, що суд розглянув справу без участі заявника або його представника. При цьому, заявник не був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Однак, такі твердження відповідача спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом судового засідання від 14.07.2016 року (а.с. 129-130), ухвалою суду першої інстанції у даній справі (а.с. 131-132), розпискою представника відповідача про відкладення розгляду справи на 28.07.2016 року на 10:30 год., поштовим повідомленням №40 9 (а.с. 135), з яких вбачається, що представник відповідача приймав участь в судовому засіданні 14.07.2016 року та був повідомлений судом про дату та час наступного судового засідання, в якому приймалася оскаржувана ухвала - 28.07.2016 року , а також отримав копію ухвали суду 14.07.2016 року, в якій також вказувалась дата, час, а також місце проведення вказаного судового засідання.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування цієї ухвали відсутні.

Керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 28.07.2016 року у справі № 920/364/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 11.11.2016 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.