ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2016 р. Справа № 922/2429/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю:

прокурора - Захарової С.О., службове посвідчення №032956 від 10.04.2015 року;

представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №114 від 03.10.2016 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 01.09.2016 року;

третьої особи ОСОБА_3, за довіреністю №59-01-532 від 27.11.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокурора (вх.№2635Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2016 року у справі №922/2429/16,

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Харківська державна зооветеринарна академія, смт. Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Мега-Строй", м. Харків

про визнання недійсним договору оренди та повернення майна,

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Мега-Строй", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Харківська державна зооветеринарна академія про визнання недійсним договору оренди та повернення майна.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.09.2016 року у справі №922/2429/16 (суддя Помонаренко Т.О.) в позові Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Мега-Строй" про визнання недійсним договору оренди та повернення майна відмовлено повністю.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права. Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2016 року у справі №922/2429/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилаюється на приписи статей 203, 215 Цивільного кодексу України, статті 63 Закону України "Про освіту", статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", зазначає, що суд першої інстанції всупереч обставинам справи та вимогам закону дійшов висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним, оскільки орендоване приміщення навчального закладу передано для розміщення виробництва (швейного цеху), тобто для діяльності не повязаної з навчально-виховним процесом.

Також вважає, що положення Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010р. за №796 "Про ствердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" не підлягають застосуванню, як такі, що суперечать вимогам Закону України "Про освіту".

У відзиві на апеляційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (вх. №10767 від 24.10.2016р.).

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з рішенням суду першоїі інстанції та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення (вх. №10969 від 31.10.2016р.).

Третя особа, Харківська державна зооветеринарна академія, у письмових поясненнях на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення (вх. №11022 від 31.10.2016р.).

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні підтримують доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просять її задовольнити, рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2016 року у справі №922/2429/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи, заперечують проти апеляційної скарги прокурора, просять рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2016 року у справі №922/2429/16 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення учасників процесу, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Під час виконання доручення прокуратури Харківської області за результатами вивчення матеріалів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області щодо випадків нецільового використання приміщень закладів освіти, встановлені порушення норм законодавства під час передачі в оренду низки об'єктів нерухомості, які перебувають на балансі освітніх закладів.

За результатами даної перевірки прокуратурою було встановлено, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БК "МЕГА-СТРОЙ" (Орендар) був укладений Договір оренди №5084-Н від 30 грудня 2011 року (надалі - Договір оренди), відповідно до предмету якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення пункту технічного обслуговування (інв. №0006012, Літ. А-2) площею 836,7 кв. м та приміщення гаражу (Літ. В) площею 414,0 кв. м. (Майно), загальною площею 1 250,7 кв. м., за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, с. Мала Данилівка, п/в Інститутське, вул. Академічна, 5, що перебуває на балансі Харківської державної зооветеринарної академії (Балансоутримувач).

За умовами п. 1.2 Договору оренди державне майно передано в оренду з метою розміщення складських приміщень.

Відповідно до п.3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - жовтень 2011 р. - 5802,06 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2011 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад-грудень 2011 р.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 договору).

Згідно з Пунктом 6.2. Договору оренди, категорично заборонена приватизація орендованого Майна.

У відповідності до пункту 10.1. Договору оренди, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 30 грудня 2011 р. до 30 листопада 2014 р.

Факт передачі майна підтверджується актом приймання-передавання орендованого майна від 30 грудня 2011 року (т. 1, арк. с. 14), відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення пункту технічного обслуговування (інв. №0006012, Літ. А-2) площею 836,7 кв. м та приміщення гаражу (Літ. В) площею 414,0 кв. м. (Майно), загальною площею 1 250,7 кв. м., за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, с. Мала Данилівка, п/в Інститутське, вул. Академічна, 5.

Додатковою угодою №1 від 16 вересня 2015 року сторони виклали в новій редакції абзац 1 пункту 3.1. Договору в новій редакції, а саме: орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за перший місяць перерахунку - листопад 2014 р. (з урахуванням індексу інфляції за листопад 2014 р.) - 6 836,22 грн.

Додатковою угодою №2 від 16 вересня 2015 року сторонами продовжено строк дії договору, а саме до 30.10.2017 року.

Прокурор, керуючись ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 63 Закону України Про освіту та ст. 4 Про оренду державного та комунального майна, вважаючи, що при укладенні договору оренди від 21.09.2011р. №4998-Н наявні порушення приписів Закону, а саме передання в оренду об'єкта державної власності, який фінансується з державного бюджету для здійснення діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про визнання даного договору оренди недійсним, припинення зобов'язань за цим договором на майбутнє та повернення спірних нежитлових приміщень Регіональному відділенню Державного майна України по Харківській області.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, зазначив, що прокурором не доведено обставин, які б свідчили про те, що спірний об`єкт оренди безпосередньо використовувався у навчальному процесі, проте внаслідок укладення договору оренди не може використовуватись за призначенням; або укладення даного договору погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються чи працюють у цьому навчальному закладі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При цьому на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України Про освіту встановлено, що Україна визнає освіту пріоритетною сферою соціально-економічного, духовного і культурного розвитку суспільства.

Відповідно до преамбули Закону України Про освіту, ІНФОРМАЦІЯ_1, культурного, духовного, соціального, економічного розвитку суспільства і держави.

Метою освіти, а отже і метою діяльності навчальних закладів, є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, розвиток її талантів, розумових і фізичних здібностей, виховання високих моральних якостей, формування громадян, здатних до свідомого суспільного вибору, збагачення на цій основі інтелектуального, творчого, культурного потенціалу народу, підвищення освітнього рівня народу, забезпечення народного господарства кваліфікованими фахівцями.

За приписами ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту", навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством (ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту").

За положеннями ч. 1 ст. 759, ч. 3 ст. 760 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з абз. 5 ч. ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції на момент укладення Договору оренди) не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції на момент укладення Договору оренди) приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Частиною 2 п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010р. №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності, у разі коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

За вимогами ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" (в редакції на момент укладення Договору оренди) об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Таким чином, законодавством передбачена можливість отримання навчальними закладами доходів від передання в оренду тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Аналогічних висновків дійшов і Вищий господарський суд України у справі №922/5058/15, які викладені в постанові від 27.04.2016 року.

Зважаючи на те, що предметом договору оренди №5084-Н від 30 грудня 2011 року є нежитлові приміщення, що перебувають на балансі Харківської державної зооветеринарної академії, які є державним індивідуально визначеним майном, спірні правовідносини регулюються відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено порядок укладення договору оренди, зокрема, даною правовою нормою передбачено отримання орендодавцем від органу, уповноваженого управляти державним майном, згоди на укладення договору оренди.

З матеріалів справи судом встановлено, що Харківська державна зооветеринарна академія звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області з №59-01-40 від 24.01.2011 року з пропозицією передати в оренду на конкурсних засадах нежитлові приміщення пункту технічного обслуговування та приміщення гаражу з метою розміщення автосервісу (т. 1, а. с.36).

На виконання вимог ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Регіональне відділення Фонду державного майна України звернулось до органу, уповноваженому управляти державним майном - Міністерства аграрної політики та продовольства України, щодо надання дозволу на передачу в оренду державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Харківської державної зооветеринарної академії.

Міністерство аграрної політики та продовольства України в своєму листі №37-11-3/15/13366 від 02.09.2011 року не заперечувало щодо передачі в оренду (на конкурсній основі) державного нерухомого майна. Крім того, Міністерство аграрної політики та продовольства України зазначило, що згадані площі вільні, не передані в оренду (суборенду) та не підпадають під критерії заборони до приватизації орендарем, визначені у частині 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

З Довідки Харківської державної зооветеринарної академії вбачається, що згідно до затверджених кошторисів у 2011 - 2016 р.р. фінансування з державного бюджету витрат на утримання та ремонт приміщень, які орендує Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "МЕГА-СТРОЙ", не проводилося. Орендовані будівлі розташовані поза межами академмістечка, у навчально-науковому процесі академією не використовувалися.

Крім того, місцевим судом вірно встановлено, що матеріалами справи підтверджується, що за договором оренди №5084-Н від 30 грудня 2011 року, в оренду передано не об'єкт, не підрозділ та не цілісний майновий комплекс, а нежитлові приміщення пункту технічного обслуговування та приміщення гаражу, які безпосередньо не використовувалося в освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності.

При цьому, згідно умов спірного договору саме Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "МЕГА-СТРОЙ" здійснює за власний рахунок поточний та капітальний ремонт майна (п.5.7), забезпечує його страхування (п.5.8), несе всі витрати, пов'язані з утриманням спірного майна, включаючи оплату комунальних платежів та плати за землю" (п.5.12).

Колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що передача спірного майна в оренду погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

З матеріалів справи вбачається, що до моменту передачі майна в оренду, спірне майно перебувало у непридатному для використання стані, та потребувало капітального та поточного ремонту.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що положення частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" не можуть бути підставою для визнання спірного договору недійсним. Укладення такого договору не порушує названу норму права, оскільки майно, що передано в оренду, не використовується, а тому і не пов'язано з навчальним та науковим процесом та передано в оренду за умов, передбачених як наведеними нормами Закону України "Про освіту", так і Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності".

Відповідно до положень частини 1 статті 215 та частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Колегія суддів зазначає, що вищевказані підстави для визнання спірного договору недійсним - відсутні.

Таким чином, позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення №5084-Н від 30 грудня 2011 року, задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання спірного договору недійсним, колегія суддів зазначає і про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобовязання ТОВ "БК "МЕГА-СТРОЙ" звільнити нежитлові приміщення за договором оренди нежитлового приміщення №5084-Н від 30 грудня 2011 року зобовязання ТОВ "БК "МЕГА-СТРОЙ" та повернути їх РВ ФДМУ по Харківській області, оскільки ці позовні вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання спірного договору недійсним.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до вимог статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2016 року у справі №922/2429/16 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 33-34, 43, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2016 року у справі №922/2429/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 02.11.2016р.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.