ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016р. Справа№ 914/2116/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів

про стягнення 585971,16грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк», м.Київ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів про стягнення заборгованості в сумі 585971,16грн., з яких 457633,84грн. капіталу, 50205,83грн. процентів, 14411,12грн. процентів за неправомірне користування кредитом та 63720,38грн. пені.

Ухвалою суду від 16.08.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.08.2016р. Ухвалою суду від 29.08.2016р. розгляд справи відкладено на 12.10.2016р. у зв'язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 12.10.2016р. строк вирішення спору, за клопотанням представника позивача, продовжено на 15 днів й відкладено розгляд справи на 26.10.2016р.

Представнику позивача роз'яснено права згідно ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 26.10.2016р. з'явився, подав заяву про зменшення позовних вимог (вх.№5117/16 від 26.10.2016р.), в якій просить, зважаючи на часткове погашення заборгованості, стягнути із відповідача 166155,97грн. капіталу, 50205,83грн. процентів, 3331,09грн. процентів за неправомірне користування кредитом та 63720,38грн. пені.

У відповідності до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Відтак, вказану заяву прийнято судом, подальший розгляд справи відбувається з її врахуванням.

В судовому засіданні позовні вимоги представник позивача підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та вказаній вище заяві про зменшення позовних вимог. Ствердив, зокрема, що в квітні 2012 року між позивачем та відповідачем - ФО-П ОСОБА_1 укладено рамкову угоду, відповідно умов якої банком здійснено кредитування відповідача на підставі договору про надання траншу. Позивач стверджує, що взяті на себе зобов'язання із повернення кредиту та сплати відсотків, інших обов'язкових платежів, відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, що й зумовило звернення до суду із позовом про стягнення 166155,97грн. капіталу, 50205,83грн. процентів, 3331,09грн. процентів за неправомірне користування кредитом та 63720,38грн. пені. Просив позов задоволити.

Відповідачем явки повноважного представника в судове засідання 26.10.2016р. повторно не забезпечено, письмового відзиву та інших витребуваних судом документів не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. Так, на адресу ФО-П ОСОБА_1, вказану у позовній заяві, а саме: 79020, АДРЕСА_1, що відповідає відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про місце проживання відповідача, копії ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.08.2016р. та про відкладення розгляду справи від 29.08.2016р., які повернуто суду установою зв'язку з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Надіслану на вказану адресу відповідача копію ухвали суду від 12.10.2016р. про відкладення розгляду справи на час вирішення спору установою зв'язку не повернуто.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. роз'яснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд, у відповідності до ст.75 ГПК України та беручи до уваги встановлений ст.69 ГПК України строк вирішення спору, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст. 4-3 ГПК України судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у зв'язку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (позивач по справі, кредитор за договором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач по справі, позичальник за договором) укладено рамкову угоду FW304.680 від 24.04.2012р., на підставі якої кредитор зобов'язався здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник - належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами (п.2.1).

У п.2.2 цієї угоди сторони погодили, що на її підставі встановлюються наступні ліміти умов кредитування позичальника: еквівалент 100000,00 доларів США, ліміт строку кредитування 180 місяців та максимальний розмір процентів - 40% річних. Водночас, максимальний розмір процентів застосовується лише при укладені нових кредитних договорів та видачі кредиту. Розмір процентів за користування конкретним кредитом встановлюється у відповідних кредитних договорах при їх укладенні та не може перевищувати максимальний розмір. Після укладення кредитних договорів та видачі кредитів, встановлені ними проценти можуть змінюватися тільки и випадках, що не суперечать законодавству. Якщо валюта кредиту відрізняється від валюти ліміту суми кредитування, то еквівалент кредиту визначається за офіційним курсом НБУ гривні до валюти ліміту суми кредитування та валюти кредиту, діючим на дату видачі кредиту. Дане правило застосовується виключно при і для видачі кредиту і не застосовується для інших цілей. Згідно з п.2.3 угоди, якщо положення угоди та кредитних договорів по різному регламентують одне і те ж питання, то застосовуються положення кредитних договорів за умови, що сторони не погодили інше.

Водночас, сторонами також підписано договір про надання траншу №304.43074/FW304.680 від 24.04.2016р., за яким кредитор, на підставі та умовах рамкової угоди №FW304.680 від 24.04.2012р., (надалі - рамкова угода), зобов'язався надати позичальнику кредит, а позичальник - належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов'язань та виконання усіх інших зобов'язань, передбачених рамковою угодою та цим договором (п.1).

У п.2 цього договору сторони, зокрема, встановили, що розмір кредиту - 31250,00 доларів США із цільовим призначенням на придбання основних засобів, а строк користування - 60 місяців від дати видачі кредиту включно. Сторони визначили також спосіб видачі кредиту через продаж кредитних коштів на МВРУ та зарахування їх гривневого еквівалента на рахунок позичальника НОМЕР_2 у кредитора. Щодо процентів, сторони погодили змінювану процентну ставку в розмірі 15,00% річних, виходячи із 360 календарних днів у році. Так, проценти, вказані у рядку 3 таблиці п.2 цього договору діють з моменту укладення цього договору і до моменту їх зміни відповідно до правил, вказаних нижче. Через кожні 12 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення (надалі - дата зміни процентів), розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору змінюється і встановлюється у розмірі, що визначається за формулою: проценти = Індекс Libоr 12 + 13,96%. Змінений розмір процентів застосовується з дати зміни процентів (включно) і діє до останнього календарного дня (включно), що передує дню наступної дати зміни процентів. Розмір процентів, визначених відповідно до вищенаведеної формули не може перевищувати максимальний розмір процентів, який вказаний у рамковій угоді. Якщо розмір процентів, розрахований за формулою буде більшим ніж максимальний розмір процентів, то проценти встановлюються на рівні максимального розміру. Кредитор зобов'язаний відправити або вручити письмове повідомлення позичальнику про зміну процентної ставки не менш як за 15 календарних днів до дати зміни процентів.

Після зміни процентної ставки кредитор повинен сформувати новий графік, де відобразити платежі з врахуванням зміни розміру процентів. Новий графік формується по принципу формування попереднього графіку. При цьому сума платежів змінюються пропорційно до зміни розміру процентів без зміни кількості таких платежів. Даний графік не підлягає погодженню з позичальником і для його чинності є достатнім підпису кредитора. Сторони можуть погодити інший принцип формування нового графіка, у такому випадку, новий графік підписується обома сторонами. Кредитор повинен надіслати новий графік позичальнику не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати зміни процентів. Сторони підтверджують, що зміна процентів у даному порядку є погодженою, а тому буде вважатися такою, що здійснена за взаємною згодою і не є односторонньою. Зміна відбувається автоматично без необхідності отримання погоджень, вчинення додаткових дій, укладення додаткових договорів чи будь-яких інших документів та жодна із сторін не може в односторонньому порядку відмовитися від такої зміни. Позичальник погоджується, що неотримання повідомлення про зміну процентної ставки, нового графіка чи заперечення проти принципу його формування не може бути підставою для заперечення / недійсності зміни розміру процентів.

Окрім цього у рамковій угоді сторони дійшли згоди, що за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору проценти у розмірі та порядку, визначених угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених угодою (п.4.1). Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту (п.4.2). Проценти нараховуються у дні, визначені відповідним кредитним договором як дні погашення процентів, на суму залишку кредиту, існуючого на момент закриття кожного з операційних днів за кожен календарний день періоду між датою (включно), що передує поточному нарахуванню та датою (включно) останнього нарахування процентів (видачі кредиту - для першого нарахування). При цьому залишком кредиту у небанківські дні є залишок на кінець останнього операційного дня, що передував ним дням (п.4.3). У випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного й погашення (п.4.4).

У п.3 договору про надання траншу сторони також погодили, що кредит видається у дату, вказану в графіку повернення кредиту і сплати процентів (раніше і надалі - графік), що є додатком №1 до цього договору за умови сплати комісії за видачу кредиту. Дата підписання графіка та дата видачі кредиту не можуть виходити за межі 10 банківських днів після набуття чинності цим договором. Позичальник уповноважує кредитора здійснити у день видачі кредиту продаж усієї суми кредиту на міжбанківському валютному ринку України (раніше і надалі - МВРУ) за курсом кредитора та зарахувати гривневий еквівалент проданої валюти на рахунок позичальника. Одночасно позичальник уповноважує кредитора здійснити договірне списання суми комісій кредитора та інших банків за операцію продажу валюти згідно з тарифами кредитора та суми інших витрат/втрат, пов'язаних даною операцією.

Так, на виконання умов договору, 25.04.2012р. надано кредит, що підтверджується банківською випискою з рахунку ФО-П ОСОБА_1, в якій, зокрема відображено перерахування коштів від продажу 31250,00 доларів США згідно кредитного договору №304.43074/FW304.680 від 24.04.2016р. із утриманням комісії за видачу кредиту в розмірі 6274,22грн. та 752,91грн. за продаж валюти.

Як визначено у п.3.5 рамкової угоди, кредит вважається виданим з моменту списання суми кредиту з відповідного рахунку кредитора з метою видачі кредиту, а при видачі овердрафту - з моменту виникнення дебетового сальдо поточного рахунку позичальника.

За умовами договору про надання траншу, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені графіком в черговості, встановленій рамковою угодою. Дата останнього платежу згідно з графіком може відрізнятися від дати спливу строку користування кредитом, вказаного у п.2 цього договору, але не більше ніж на 7 календарних днів (п.4). Погашення усіх грошових зобов'язань позичальника за цим договором здійснюється шляхом зарахування коштів на визначені кредитором рахунки у черговості, вказаній рамковою угодою (п.5).

У рамковій угоді визначено порядок погашення грошових зобов'язань. Так, погашення грошових зобов'язань здійснюється у строк, порядку, черговості, валюті та розмірі, встановлені угодою та кредитними договорами, шляхом зарахування коштів на визначений кредитором рахунок. Строк виконання зобов'язань по сплаті процентів, неустойки, комісій, витрат пов'язаних з укладенням, виконанням, припиненням договорів та погашенням заборгованості вважається таким, що настав з моменту їх нарахування. Погашення грошових зобов'язань відбувається відповідно до правил, встановлених Угодою і Кредитними договорами незалежно від зміни курсів валюти та будь-яких інших обставин, якщо інше прямо не передбачено законодавством (п.7.1). Грошові зобов'язання вважаються погашеними з моменту зарахування коштів у розмірі цих зобов'язань та у встановленій угодою черговості на відповідний рахунок кредитора (п.7.2). Погашення кредиту та процентів здійснюється у валюті кредиту, а комісій, неустойки та інших платежів - у національній валюті, якщо інше не визначено угодою чи кредитним договором. Якщо розмір комісій, неустойки та інших платежів обчислюється у відсотках від визначеної суми у іноземній валюті, або виражені у іноземній валюті, то погашення здійснюється у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до даної іноземної валюти на дату їх нарахування. Якщо комісія розраховується від суми кредиту, що підлягає продажу на МВРУ, то розмір комісії обчислюється від суми у гривнях, яка отримана в результаті такого продажу. Коливання валютних курсів не може бути підставою для зміни правил погашення грошових зобов'язань Позичальника, валюти виконання зобов'язань, зміни правил визначення еквіваленту грошових зобов'язань, застосування курсу валюти, який діяв на дату видачі кредиту тощо (п.7.3). Погашення грошових зобов'язань здійснюється протягом операційного часу кредитора у день, що визначений кредитними договорами як день настання строку погашення (платежу). Якщо цей день не є банківським днем, погашення здійснюється не пізніше наступного за цим днем банківського дня (п.7.4).

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання усіх грошових зобов'язань позичальника, строк виконання яких настав на момент платежу у повному обсязі, вимоги кредитора погашаються у такій черговості незалежно від призначення платежу, вказаного у розрахунковому документі, на підставі якога вносився платіж, якщо інше не встановлено кредитним договором чи кредитором: 1) витрати кредитора, пов'язані з погашенням заборгованості; 2) неустойка; 3) проценти за неправомірне користування кредитом; 4) заборгованість по процентах за користування кредитом; 5) заборгованість по кредиту; 6) проценти за користування кредитом; 7) кредит, 8) інші грошові зобов'язання (п.7.7).

У п.8.2 рамкової угоди встановлено підстави, за наявності яких кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, зокрема й в разі прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 3 банківські дні. Згідно з п.8.3 договору, вимога кредитора про дострокове погашення кредиту здійснюється у письмовій формі та на вибір кредитора вручається або передається позичальникові у порядку, встановленому угодою. У випадку неможливості надати вимогу позичальникові така вимога може бути пред'явлена його поручителям. У відповідності до п.8.4 цієї угоди, позичальник зобов'язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом п'яти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо кредитор вручив вимогу) позичальнику чи поручителям вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій вимозі.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «ПроКредит Банк» звернулось до ФО-П ОСОБА_1 із вимогою про дострокове погашення кредиту вих.№282/16 від 11.05.2016р., зважаючи на прострочення оплати платежів, передбачених договором, яке на момент складення такої вимоги становило 357 днів. Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.12.2 рамокової угоди, усі повідомлення один одному, що відправлені поштою, вважатимуться отриманими адресатом, якщо вони були відправлені на вказану в угоді адресу або іншу адресу, про яку відправник був попередньо письмово повідомлений і якщо з моменту відправлення минуло 5 календарних днів.

Оскільки таку кореспонденцію повернуто банку установою зв'язку за закінченням терміну зберігання, ПАТ «ПроКредит Банк» звернулось до суду із позовом про стягнення із ФО-П ОСОБА_1 166155,97грн. капіталу, 50205,83грн. процентів, 3331,09грн. процентів за неправомірне користування кредитом та 63720,38грн. пені.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.2 ст.343 ЦК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, згідно з ч.6 ст.232 ГК України, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У рамковій угоді сторони погодили, що при порушені встановлених договорами строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує штрафну неустойку у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15,00грн. у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, розмір неустойки збільшується до 1 % за умови подання кредитором відповідного повідомлення Позичальнику про таке збільшення. Неустойку не може бути збільшено, якщо погашено не менш ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менш ніж 30% від суми заборгованості (п.10.2). Нарахування та сплата пені проводиться за весь час існування заборгованості, без застосування, встановлених законодавством обмежувальних строків та припиняється у день повного погашення заборгованості (п.10.4).

Проаналізувавши долучений до матеріалів справи розрахунок позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем вірно визначено момент прострочення боржника, застосовано при проведенні розрахунків пені подвійну облікову ставку, встановлену Національним банком України, а також враховано часткову оплату, здійснену відповідачем 25.10.2016р. Суд також звертає увагу на те, що у п.7.8 рамкової угоди сторони погодили, що належним та достатнім доказом наявності, безспірності та розміру заборгованості позичальника, наявності порушень договорів є письмова довідка кредитора з розрахунком заборгованості. Такий розмір заборгованості сторони погоджуються вважати безспірним доки позичальником не буде доведено протилежне.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які би свідчили про належне виконання ФО-П ОСОБА_1 взятих на себе за договором зобов'язань із повернення кредитних коштів у встановленому договорі порядку та строки, а також сплати процентів за користування кредитом, враховуючи вищенаведене та перевіривши правильність проведених позивачем нарахувань, суд приходить до висновку, що позов про стягнення 166155,97грн. капіталу, 50205,83грн. процентів, 3331,09грн. процентів за неправомірне користування кредитом та 63720,38грн. пені підлягає до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат, суд звертає увагу на те, що відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Зважаючи на подання ПАТ «ПроКредит Банк» заяви про зменшення розміру позовних вимог, а також беручи до уваги визначену у ній ціну позову, суд приходить до висновку, що за подання такої позовної заяви до суду до сплати підлягав судовий збір в розмірі 4251,20грн. Водночас, на підтвердження сплати судового збору позивачем долучено до матеріалів справи меморіальний ордер №00000018 від 10.08.2016р. на суму 8789,57грн., відтак, 4538,37грн. судового збору сплачено позивачем надмірно.

Суд роз'яснює, що відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Зважаючи на заявлене ПАТ «ПроКредит Банк» клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору, судом винесено відповідну ухвалу.

В решті ж, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 4251,20грн. слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; код ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (м.Київ, пр.Перемоги, буд.107 «А»; ) 166155,97грн. капіталу, 50205,83грн. процентів, 3331,09грн. процентів за неправомірне користування кредитом, 63720,38грн. пені та 4251,20грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 31.10.2016р.

Суддя Щигельська О.І.