Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

" 01 " листопада 2016 року Справа №927/902/16

ЗА ПОЗОВОМ: Виконавчого комітету Ніжинської міської ради

пл. Івана Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

ТРЕТЯ ОСОБА, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача: Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" Ніжинської міської ради

вул. Яворського, 3, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

До ВІДПОВІДАЧА: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1, 16600

Про стягнення 38914,83 грн.

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: Лега В.О. - начальник відділу, довіреність №02.1-24/373 від 26.02.2016.

Від Третьої особи: Вакулко Т.В. - директор, розпорядження № 158 від 01.11.2015.

Від Відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 38670,08 грн., в тому числі 34671,78грн. інфляційних та 3998,30 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2011 у справі №5028/6/88/2011, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2012, стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради 47053,44 грн. боргу по орендній платі у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем умов договору оренди комунального майна міської комунальної власності від 14.02.2008 №64, однак Відповідач грошове зобов'язання не виконав.

Ухвалою суду від 26.09.2016 Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" Ніжинської міської ради залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача.

До початку судового засідання представником Позивача, в межах повноважень, визначених довіреністю, подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої Позивач просить стягнути з Відповідача 38914,83 грн., в тому числі 34685,49 грн. інфляційних та 4229,34 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови отримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи, що збільшення розміру позовних вимог є правом Позивача, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, збільшена ціна позову охоплюється судовим збором, сплаченим за подання позову, надані докази направлення заяви Відповідачу, ухвалою суду від 25.10.2016 вищевказана заява представника Позивача про збільшення позовних вимог прийнята судом.

Представник Третьої особи надала відзив на позовну заяву, в якому Третя особа вважає вимоги Позивача законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач письмового відзиву на позов не надала, у судові засідання 11.10.2016, 25.10.2016 та 01.11.2016 не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвал суду від 26.09.2016, від 11.10.2016 та від 25.10.2016), наявні в матеріалах справи.

До початку судового засідання 11.10.2016 Відповідачем подано до суду через відділ документального забезпечення (канцелярію) клопотання, в якому зазначено, що Відповідач перебуває на лікарняному та просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

До початку судового засідання 25.10.2016 Відповідачем через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1. ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07 жовтня 2016 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 До клопотання доданий витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.10.2016.

Про поважність причин нез'явлення Відповідача у судові засідання 25.10.2016 та 01.11.2016 суд не повідомлено.

У судовому засіданні 01.11.2016 представник Позивача надав письмові пояснення, у яких просить відмовити в задоволенні клопотання Відповідача про припинення провадження у справі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Третьої особи підтримала позицію Позивача.

Враховуючи, що Відповідач не скористався своїм правом брати участь у судових засіданнях, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, заяв та клопотань, крім щодо припинення провадження у справі, від Відповідача не надійшло, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними матеріалами та без участі представника Відповідача.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання Відповідача про припинення провадження у справі судом відхиляється з підстав, зазначених нижче.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представників Позивача, Третьої особи, суд,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2011 у справі №5028/6/88/2011 стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Ніжинської міської ради 47053,44 грн. боргу по орендній платі, 470,53 грн. державного мита та 236 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Даним рішенням було встановлено таке.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем згідно свідоцтва серія НОМЕР_2, копія якого додана до матеріалів справи, місце проживання АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області є юридичною особою, місцезнаходження м. Ніжин, площа Леніна, 1, ідентифікаційний код 04061783, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, серія АОО №0726196 від 21.05.1997р., копія якого також додана до матеріалів справи.

Рішенням У сесії ХХІІІ скликання Ніжинської міської ради від 06.01.1999р. делеговано виконкому міської ради функції власника майна, право виступати орендодавцем майнових комплексів та здійснювати державну політику у сфері приватизації майна, що є комунальною власністю Ніжинської міської ради.

21 лютого 2005 року виконавчий комітет Ніжинської міської ради прийняв рішення №122 „Про створення комунального підприємства „Оренда комунального майна", яким вирішив, зокрема, створити комунальне підприємство „Оренда комунального майна" шляхом реорганізації госпрозрахункового відділу орендних відносин міського комунального майна міськвиконкому.

23 березня 2005 року Ніжинська міська рада прийняла рішення „Про затвердження рішення виконкому від 21.02.2005 року №122 „Про створення комунального підприємства „Оренда комунального майна" (ХХІІІ сесія ІV скликання), яким вирішила:

„1. Затвердити рішення виконкому міської ради від 21 лютого 2005 року №122 „Про створення комунального підприємства „Оренда комунального майна".

2. Комунальне підприємство „Оренда комунального майна" визнати правонаступником госпрозрахункового відділу орендних відносин міського комунального майна при службі з управління комунальним майном та приватизації міськвиконкому".

Рішенням виконкому Ніжинської міської ради №50 від 07.02.2008 року постановлено оформити з приватним підприємцем ОСОБА_1 договір оренди на нежитлове підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_2, площею 365 кв. м для розміщення АРТ-Галереї, основними напрямками діяльності якої є виставково-освітня та арт-кафе терміном на 2 роки 11 місяців при умові виконання поточного ремонту об'єкту та вчасної сплати відповідних податків та платежів.

20.02.2006 року Ніжинською міською радою прийнято рішення про затвердження переліку об'єктів майна міської комунальної власності (нерухоме майно), що перебувають в повному господарському віданні комунального підприємства „Оренда комунального майна". До вказаного переліку включено приміщення 2-х поверхового будинку з підвалами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

14 лютого 2008 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди майна міської комунальної власності №64, який погоджено зі Службою з управління та приватизації комунального майна та землі, КП "Оренда комунального майна".

Згідно п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення (будівлю, споруду) (надалі - майно) в будівлі, що перебуває в оперативному управлінні (господарському віданні) КП „Оренда комунального майна" і знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Комунальне підприємство „Оренда комунального майна" є юридичною особою, місцезнаходження м. Ніжин, вул.Шевченка, 96, корп.б., ідентифікаційний код 25932160, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №372922, копія якого додана до матеріалів справи третьою особою.

Згідно п.1.2 статуту Комунального підприємства „Оренда комунального майна", який зареєстрований державним реєстратором 01.06.05р., власником підприємства є територіальна громада м. Ніжина в особі Ніжинської міської ради, засновником - виконком Ніжинської міської ради. Майно відповідно до п.4.1. статуту є комунальною власністю, яка закріплена за комунальним підприємством, належить йому на правах повного господарського відання.

20.02.06р. Ніжинською міською радою прийнято рішення про затвердження переліку об'єктів майна міської комунальної власності (нерухоме майно), що перебувають в повному господарському віданні Комунального підприємства „Оренда комунального майна". До вказаного переліку включено приміщення 2-х поверхового будинку з підвалами, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2.

26.12.2007р. Ніжинська міська рада прийняла рішення "Про підвищення ефективності використання майна власності територіальної громади міста Ніжина", відповідно до якого затверджено Методику розрахунку та порядку використання плати за оренду майна власності територіальної громади міста Ніжина, визначено, що орендодавцем комунального майна міста Ніжина виступає виконавчий комітет Ніжинської міської ради, а відносно окремого індивідуально визначеного майна (крім нерухомого) можуть виступати комунальні підприємства, установи та організації, яким таке майно передано у повне господарське відання або оперативне управління з письмового дозволу виконавчого комітету Ніжинської міської ради. Вказаним рішенням Ніжинської міської ради зобов'язано комунальне підприємство "Оренда комунального майна" здійснювати контроль за виконанням договорів оренди об'єктів власності територіальної громади та ефективним його використанням, надавати методичну та практичну допомогу підприємствам, установам та організаціям -балансоутримувачам майна власності територіальної громади міста Ніжина, що передають об'єкти в оренду.

Відповідно до п. 1.1.1 договору приміщення, що передаються в оренду, складаються з 10 кімнат, які знаходяться в підвалі визначеної будівлі, загальною площею (з урахуванням коефіцієнту перерахунку корисної площі в загальну) 365,0кв.м, корисною площею 345,6кв.м., що має (не має) окремий вхід.

Майно передається в оренду з метою розміщення АРТ-галереї та АРТ-кафе на підставі рішення міськвиконкому №50 від 07.02. (п. 1.2 договору).

У пункті 2.1 договору сторони встановили, що вступ орендаря у строкове платне користування майном настає одночасно з підписанням сторонами даного договору та акту приймання-передачі зазначеного майна, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток №1 ).

Відповідно до п.7.1 договору орендодавець (балансоутримувач) зобов'язується передати орендарю в оренду комунальне майно згідно з розділом 2 договору по Акту прийому-передачі майна, який підписується одночасно із цим договором і є невід'ємною його частиною. У разі невиконання цього пункту договір вважається неукладеним.

Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами факту передачі орендодавцем (балансоутримувачем) та прийняття орендарем на виконання умов договору в строкове платне користування нежитлове приміщення (підвал), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 що перебувають на балансі КП „Оренда комунального майна", загальною площею 365,0кв.м, загальною вартістю 1289,00грн., залишковою вартістю станом на 01.02.08р. 1283,63грн. В акті прийому-передачу в оренду майна міської комунальної власності вказано, що на момент підписання Акту визначене майно знаходиться у задовільному стані, орендар використовує майно для розміщення АРТ-галереї.

Твердження відповідача про те, що він не міг використовувати орендоване майно за призначенням, оскільки останнє було у непридатному стані, потребувало капітального ремонту і реконструкції, судом не приймаються, оскільки комісією у складі: інж. ОСОБА_4, юриста ОСОБА_9., гол. бух. ОСОБА_5, в присутності ФОП ОСОБА_1 проведено обстеження стану нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 365,0 кв. м, за результатами якого складено акт від 07 лютого 2008 року. По результатам обстеження встановлено наступне: тріщини на фасаді, цегляна кладка місцями зруйнована, східці зруйновані, на внутрішніх стінах та перегородках тріщини, водяні плями, цвіль, на стелі тріщини, обсипалась шпаклівка на стелі, підлога потребує ремонту, вхідні двері не встановлені. Комісією зроблено висновок, що підвальне приміщення потребує ремонту.

Після обстеження, яке відбулося 07.02.08р., позивач підписав договір №64 від 14.02.08р. про оренду майна міської комунальної власності та прийняв приміщення в користування відповідно до розділу 2 договору, здійснював господарську діяльність та не відмовився від укладення договору оренди і прийняття майна в оренду, не здійснював дій щодо дострокового розірвання цього договору.

Крім того, про обізнаність відповідача про вищевказаний стан майна, який він мав бажання отримати в оренду і фактично отримав, підтверджується і тим фактом, що за результатами розгляду клопотання орендаря (відповідача) виконавчим комітетом Ніжинської міськради прийнято рішення від 28.02.2008р. №106, яким дозволено приватному підприємцю ОСОБА_1 провести реконструкцію та капітальний ремонт нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 після погодження з контролюючими органами, при наявності дефектного акту, проектно-кошторисної документації та акту виконаних робіт, затверджених у встановленому порядку.

Відповідно до п.5.6 договору орендар зобов'язується утримувати орендоване майно у повній збереженості, запобігати його пошкодженню та псуванню, своєчасно проводити необхідний поточний ремонт приміщень за рахунок власних коштів, які не підлягають компенсації. На період проведення ремонту об'єкту оренди орендар не звільняється від слати орендної плати, плати за комунальні послуги та інших платежів.

За умовами договору (п.5.11) орендар зобов'язаний за свій рахунок проводити всі встановлені протипожежні та санітарні заходи, відповідати матеріально перед орендодавцем за причинені збитки по вині орендаря.

У п.8.2 договору сторони встановили, що орендодавець (балансоутримувач) не відповідає за зобов'язаннями орендаря і не несе відповідальності за технічний стан комунікацій.

Відповідно до п.6.2 договору з дозволу орендодавця орендар має право проводити капітальний ремонт з наданням проектно-кошторисної документації, виготовленої за рахунок орендаря до початку проведення робіт і затвердженої у встановленому порядку.

Досліджуючи договір оренди майна міської комунальної власності №64 від 14.02.08р., суд доходить висновку про те, що сторонами договору досягнуто згоди щодо істотних умов договору. Виходячи із визначення об'єкту оренди (ч.3 ст.283 Господарського кодексу України), суд доходить висновку, що в договорі об'єкт оренди визначений-нежитлові приміщення, узгоджений склад цього об'єкту: 10 кімнат, які знаходяться в підвалі будівлі, а також зазначена їх загальна площа - 365кв.м. Визначення більш конкретного складу об'єкту оренди законом не вимагається.

З огляду на викладене, суд не приймає твердження відповідача, що об'єкт оренди непогоджений сторонами, а переданий об'єкт не відповідає умовам договору та цільовому призначенню.

Термін, на який укладається договір оренди, є однією із істотних умов договору оренди згідно ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". У п.10.1 договору орендодавцем та орендарем встановлено, що строк дії договору з 14.02.2008р. по 14.01.2011р. включно строком на 2р.11місяців.

При цьому сторони не обумовили у договорі оренди будь-яких застережень щодо зміни строку договору, звільнення від сплати орендної плати на час проведення поточного чи капітального ремонтів.

Згідно п. 3.1 договору орендна плата є платежем у грошовій формі, який орендар вносить орендодавцю незалежно від наслідків діяльності орендаря та сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акту приймання-передачі в оренду та акту приймання-передачі майна з орендного користування.

Відповідно до п. 3.3 договору розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна власності територіальної громади м. Ніжина, затвердженої рішенням ХХХІІ сесії Ніжинської міської ради V скликання від 26 грудня 2007 року.

У п.7.1 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна власності територіальної громади м. Ніжина вказано, що у разі оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), крім оренди нерухомого майна юридичними особами, зазначеними у п.4.1 цієї Методики терміном до 3-х років розмір місячної орендної плати розраховується в залежності від зони місцезнаходження об'єкта оренди. Розподіл зон встановлюється виконавчим комітетом Ніжинської міської ради місцезнаходженням об'єктів оренди.

У п.7.2 вказаної вище Методики встановлено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Згідно п. 3.4 договору розмір та порядок розрахунку орендної плати наведено у додатку №2 до даного договору, що є невід'ємною його частиною і складає за перший місяць оренди 1000,17 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідач додаток №2 до договору оренди №64 від 14.02.08р., а саме розрахунок розміру орендної плати за оренду комунальної власності міста, підписав.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Нарахування орендної плати починається із дати підписання даного договору, але не пізніше 10-денного терміну з дати прийняття рішення, а перерахування за поточний місяць щомісячно у 5-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за попередній місяць на розрахунковий рахунок орендодавця (балансоутримувача) (п.3.6 договору).

Згідно п.5.2 договору орендар зобов'язується своєчасно і в повному розмірі сплачувати орендодавцю (балансоутримувачу) орендну плату.

На період проведення ремонту об'єкту оренди орендар не звільняється від сплати орендної плати, плати за комунальні послуги та інших платежів (п. 5.6 договору).

З огляду на викладене суд доходить висновку, що умови щодо строку оренди, розміру орендної плати з урахуванням її індексації узгоджені сторонами та визначені в договорі.

Посилання відповідача на те, що він (відповідач) не повинен сплачувати орендну плату на підставі ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України, згідно якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, не приймаються судом до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач був обізнаний про стан майна, уклав договір оренди цього майна, прийняв його в оренду у відповідному стані саме з метою розміщення АРТ-галереї та АРТ-кафе і, підписавши договір оренди, погодився з тим, що на період проведення ремонту об'єкту оренди орендар не звільняється від сплати орендної плати, плати за комунальні послуги та інших платежів.

Також не приймає до уваги твердження відповідача про те, що на підставі його заяви від 24.11.2008р., в якій викладено прохання „не нараховувати орендної плати", він не повинен її сплачувати. Суд виходить з того, що таке прохання суперечить умовам договору та враховує, що листом виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 04.12.2008р. відповідачу відмовлено в його проханні.

Крім того, відповідачем не надано належних і допустимих доказів наявності незалежних від нього обставин в розумінні ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України, через які він не міг використовувати орендоване майно.

Відповідно до п.10.5 договору після закінчення строку дії договору оренди орендоване майно має бути звільнено і передано орендодавцю за актом приймання-передачі. За час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, орендар зобов'язаний внести плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що майно вважається повернутим орендарем орендодавцеві після підписання акту приймання-передачі майна з орендного користування, угоди про розірвання договору оренди.

04 березня 2011 року складено акт, згідно якого 04.03.2011 року комісією проведено обстеження нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2, площею 365,0 кв.м. За результатами обстеження комісія надала висновок, що підвальне приміщення знаходиться у задовільному стані, але потребує ремонту.

Комісією у складі: працівників комунального підприємства „Оренда комунального майна": в.о. директора ОСОБА_6, гол. бухгалтера ОСОБА_7, бухгалтера ОСОБА_5, головного спеціаліста служби з управління та приватизації комунального майна та землі ОСОБА_8, орендар -ФОП ОСОБА_1 на об'єкт не з'явилась, 04.03.2011 року склали акт приймання-передачі майна міської комунальної власності від орендаря до балансоутримувача (орендодавця).

Згідно даного акту орендар передає, а Балансоутримувач (орендодавець) КП „Оренда комунального майна" приймає нежитлове приміщення (підвал), яке розташоване по АДРЕСА_2, площею 365,0 кв. м.

У п. 3.6 договору оренди встановлено, що нарахування орендної плати починається із дати підписання цього договору, але не пізніше 10-денного терміну з дати прийняття рішення, а перерахування за поточний місяць щомісячно у 5-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за попередній місяць на р/р орендодавця (балансоутримувача).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість по орендній платі за період з серпня 2008 року по 04 березня 2011 року в сумі 47053,44 грн., в тому числі 2953,78 грн. боргу за фактичне користування майном після закінчення терміну дії договору у період з 14.01.2011 року по 04.03.2011 року. Розрахунок боргу, складений позивачем, відповідає умовам договору.

Суд доходить висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 2953,78 грн. боргу за фактичне користування майном після закінчення терміну дії договору у період з 14.01.2011 року по 04.03.2011 року виходячи з наступного.

Термін дії договору оренди №64 від 14.02.2008 року сплив 14.01.2011 року, але згідно акту приймання-передачі майна міської комунальної власності від орендаря до балансоутримувача (орендодавця) фактично орендар передав майно з орендного користування 04 березня 2011 року.

Згідно п. 10.5 договору після закінчення строку дії договору оренди орендоване майно має бути звільнено і передано орендодавцю за актом приймання-передачі. За час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, орендар зобов'язаний внести плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що майно вважається повернутим орендарем орендодавцеві після підписання акту приймання-передачі майна з орендного користування, угоди про розірвання договору оренди.

Отже, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача по орендній платі за період з серпня 2008 року по 04 березня 2011 року в сумі 47053,44 грн., в тому числі 2953,78 грн. боргу за фактичне користування майном після закінчення терміну дії договору у період з 14.01.2011 року по 04.03.2011 року.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2012 рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №5028/6/88/2011 від 15.11.2011 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2012 постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2012 у справі №5028/6/88/2011 від 15.11.2011 залишено без змін.

З викладеного вбачається, що рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №5028/6/88/2011 від 15.11.2011 набрало законної сили 22.03.2012.

На виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

Як вбачається з наданої Позивачем банківської виписки по рахунку, яка міститься в матеріалах справи, 05.03.2013 Відповідачем було сплачено 75,13 грн.

Враховуючи, заборгованість в сумі 46978,31 грн. Відповідачем сплачена не була, Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Відповідача 34685,49 грн. інфляційних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з вересня 2013 року по серпень 2016 року включно та 4229,34 грн. - 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 01.09.2013 по 31.08.2016 включно.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГКУ):

"Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином."

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підтвердження обґрунтування періоду нарахування інфляційних 34685,49грн. інфляційних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з вересня 2013 року по серпень 2016 року включно та 4229,34 грн. - 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 01.09.2013 по 31.08.2016 включно Позивачем надані копії рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2011, постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2012, постанови Вищого господарського суду України від 31.05.2012 у справі №5028/6/88/2011, з яких вбачається, що межах справи №5028/6/88/2011 не розглядалося питання про стягнення інфляційних за вищевказаний період.

Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України є обґрунтованим.

Даний висновок повністю відповідає висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду України від 12.09.2011 у справі №6/433-42/183, від 14.11.2011 у справі №12/207.

Згідно зі ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до абз.1-3 п.п.7.1. п.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (із змінами):

"За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання."

Вирішуючи клопотання Відповідача про припинення провадження у справі на підставі п.1. ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд враховує таке.

Згідно з п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява, згідно з відбитком поштового штемпеля підприємства зв'язку на конверті надіслана Позивачем до суду 21.09.2016, до суду фактично надійшла 23.09.2016.

Відповідно до абз.2 п.п.4.4.2. п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" з урахуванням положення частини четвертої статті 51 ГПК днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.09.2016 дану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №927/902/16.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.10.2016, наданого Відповідачем, датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 є 07 жовтня 2016 року.

У абз. 4 п.п. 4.7. п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами) зазначено, що громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою-сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Оскільки відповідна зміна статусу Відповідача відбулася 07.10.2016, тобто, після порушення провадження у справі, суд доходить висновку, що клопотання Відповідача про припинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів сплати, як і доказів, які б спростовували викладені обставини, не надав.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позов про стягнення з Відповідача 34685,49 грн. інфляційних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з вересня 2013 року по серпень 2016 року включно та 4229,34 грн. - 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 01.09.2013 по 31.08.2016 включно є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору."

З урахуванням викладеного, враховуючи повне задоволення позову, з Відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст.22, 33, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 16600, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь виконавчого комітету Ніжинської міської ради (пл. Івана Франка, 1, м. Ніжин, 16600, ідентифікаційний код 04061783, отримувач: міський бюджет міста Ніжина, рахунок 0005, код 37716092, Ніжинське УК/м. Ніжин/24060300, МФО 853592) 34685 грн. 49 коп. інфляційних та 4229 грн. 34 коп. - 3% річних, нарахованих на розмір заборгованості за договором оренди комунального майна міської комунальної власності від 14.02.2008 №64 за період з 01.09.2013 про 31.08.2016.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 16600, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь виконавчого комітету Ніжинської міської ради (пл. Івана Франка, 1, м. Ніжин, 16600, ідентифікаційний код 04061783) 1378 грн. на відшкодування судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03 листопада 2016 року.

Суддя І.В. Кушнір