ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 р. Справа № 917/1152/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріївський молокозавод", вул. Чубаря, буд.10/12, м. Харків, 61002

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", вул. Героїв Майдану, 82, офіс 24, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 68 878,80грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність б/н від 18.05.2016р.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення 68 878,80грн., з яких 52 710,00грн. основний борг за Договором про перевезення вантажів №18/05 від 18.05.2015р., 11 593,30грн. пеня, 1 092,00грн. 3% річних та 3 483,50грн. інфляційні.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань в частині своєчасної оплати за надані послуги.

Відповідачем 30.08.2016р. до суду подано заяву (вхід. №10736) про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог.

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив. 04.08.2016р. до суду надійшло клопотання (вхід. №9698) (а.с.47) відповідно до якого позивач просить суд проводити розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на пропуск позивачем встановленого ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України строку позовної давності.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" (замовник за договором, відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Андріївський молокозавод" (перевізник за договором, позивач по справі) 18.05.2015р. було укладено Договір №18/05 про перевезення вантажів (далі - Договір) (а.с.8-11), за умовами якого замовник доручає, а перевізник на умовах Договору власними транспортними засобами, за відповідну оплату здійснює перевезення визначеного товаротранспортними накладними вантажу з визначеного замовником місця завантаження до пункту його розвантаження (п.п. 1.1. Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015р. (п.п.9.1. Договору).

Відповідно до п.п.1.3. Договору вантаж вважається прийнятим Перевізником для перевезення в пункті його завантаження з моменту оформлення накладної на цей вантаж.

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом перерахування замовником грошових коштів на рахунок Перевізника в термін десять банківських днів з моменту отримання ОСОБА_2 акту виконаних робіт згідно пункту 5.3. договору.

Відповідно до умов п. 5.3. Договору ОСОБА_2 повинен підписати акт виконаних робіт або надати вмотивовану письмову відмову щодо не підписаного акту в строк не пізніше сім робочих днів з моменту отримання акту від Перевізника.

Згідно з п.п. 5.2. Договору, підставою для розрахунку за договором є: рахунок Перевізника з додатком про розрахунок вартості перевезення, акт виконаних робіт, оригінали товарно-транспортних накладних з відмітками Вантажовідправника, Вантажоодержувача, водія Перевізника. Додаток про розрахунок вартості перевезення повинен в себе включати дані за кожен день перевезень з зазначенням: назв маршрутів (пункти завантаження та розвантаження) рейсів, пробігу кожного з рейсів (в км), суми перевезення за кожен рейс та загальну суму всіх перевезень за вказаний термін. Вищезазначені документи передаються рекомендованим листом поштою або особисто представником (водієм) Перевізника.

Як зазначає позивач, на виконання даного договору ним було здійснено перевезення за спеціалізованим товарними накладними вантажу з визначеного ОСОБА_2 місця завантаження до пункту його розвантаження, про що були складені ОСОБА_2 наданих послуг.

Даний факт підтверджується двостороннє підписаними та скріпленими печатками підприємств, Актами наданих послуг №124 від 20 червня 2015 року на суму 21 420,00грн., №249 від 29 вересня 2015 року на суму 21 420,00грн., №251 від 04 жовтня 2015 року на суму 14 450,00грн., №253 від 08 жовтня 2015 року на суму 21 420,00грн. (а.с. 18-21), на загальну суму - 78 710,00 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач вчасно та в повному обсязі не здійснив розрахунок за надані послуги, сплативши лише 26 000,00грн. чим порушив умови Договору №18/05 про перевезення вантажів від 18.05.2015р.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по Договору №18/05 про перевезення вантажів від 18.05.2015р. в сумі 52 710,00грн.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 11 593,30грн. пені (за період з 26.10.2015р. по 26.04.2016р.), 1 092,00грн. 3% річних (за період з 26.10.2015р. по 04.07.2016р.) та 3 483,50грн. інфляційних втрат (за період з 26.10.2015р. по 04.07.2016р.).

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства України, між сторонами склалися господарські правовідносини засновані на умовах договору перевезення.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов"язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом було встановлено, що за умовами Договору замовник зобов'язаний оплатити Відповідачу надані транспортні послуги на 11 банківський день з моменту підписання ОСОБА_2 виконаних робіт та отримання від Позивача рахунку з додатком про розрахунок вартості перевезення, оригіналів товарно-транспортних накладних з відмітками Вантажовідправника, Вантажоодержувача, водія Перевізника.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт належного виконання позивачем умов Договору підтверджено наявними в матеріалах справи спеціалізованими товарними накладними (а.с.12-17), які оформлені відповідно до встановлених вимог, а також двостороннє підписаними та скріпленими печатками замовника та перевізника, Актами наданих послуг (а.с.18-21).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт наявності заборгованості відповідача у розмірі 52 710,00грн. документально підтверджений, та не спростований відповідачем. Доказів виконання зобов'язань щодо оплати наданих послуг в сумі 52 710,00 грн., на момент розгляду спору, відповідач не надав.

Таким чином, суд вважає, що позивач довів та обґрунтував належними доказами наявність заборгованості у відповідача за Договором про перевезення вантажів №18/05 від 18.05.2015р. у розмірі 52 710,00грн., однак звернувся до суду з позовом про її стягнення за межами строку позовної давності, встановленого законодавством, про що відповідачем зроблено відповідну заяву (а. с.58).

Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки, проте до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність.

Положенням ч. 3 ст. 267 ЦК передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Статтею 258 ЦК України визначено, що позовну давність один рік встановлено, зокрема, до вимог, що виникають у зв'язку з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч.5 ст.315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відтак, при зверненні до суду із позовом, предметом якого є невиконання умов договору перевезення, для перевізника законодавець встановив скорочений (шестимісячний) строк позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у заяві (вхід. №10736), ОСОБА_2 наданих транспортних послуг з перевезення були підписані наступним чином:

- акт наданих послуг №124 від 20 червня 2015 року підписаний сторонами 20.06.2015р.; оплата мала бути здійснена до 06.07.2015р.;

- акт наданих послуг №249 від 29 вересня 2015 року підписаний сторонами 29.09.2015р.; оплата мала бути здійснена до 14.10.2015р.;

- акт наданих послуг №251 від 04 жовтня 2015 року підписаний сторонами 04.10.2015р.; оплата мала бути здійснена до 19.10.2015р.;

- акт наданих послуг №253 від 08 жовтня 2015 року підписаний сторонами 08.10.2015р.; оплата мала бути здійснена до 23.10.2015р.

Таким чином, прострочення виконання зобов"язання за Договором, а отже, і строк позовної давності починає відлік і закінчується:

- за актом наданих послуг №124 від 20 червня 2015 року - з 07.07.2015р. по 11.01.2016.;

- за актом наданих послуг №249 від 29 вересня 2015 року - з 14.10.2015р. по 14.04.2016р.;

- за актом наданих послуг №251 від 04 жовтня 2015 року - з 19.10.2015р. по 19.04.2016р.;

- за актом наданих послуг №253 від 08 жовтня 2015 року - з 23.10.2015р. по 25.04.2016р.

Як вбачається з відтиску на конверті позивач звернувся до суду з даним позовом 16.07.2016, тобто поза межами шестимісячного строку.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності при вирішенні господарських спорів"№10 від 29.05.2013р., перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В матеріалах справи наявні докази направлення відповідачем на адресу позивача заяви про застосування строків позовної давності (а.с. 80-81), однак жодних реагувань з боку позивача до суду не надходило.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги .

На підставі вищевикладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають та відхиляються судом у зв'язку із спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256 - 257, 266 - 267, 526 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України, ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 09.11.2016р.

Суддя Погрібна С.В.