ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 листопада 2016 року Справа № 904/2200/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Самусенко С.С.,

Євсікова О.О.,

розглянувши

касаційну скаргу приватного підприємства "Украинський продукт"

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року

у справі № 904/2200/16

господарського суду Дніпропетровської області

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

до 1) приватного акціонерного товариства "Геркулес",

2) приватного підприємства "Український продукт",

3) товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лекс",

про стягнення заборгованості за генеральним договором на здійснення кредитних операції

ВСТАНОВИВ:

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню з таких підстав.

Приватне підприємство "Украинский продукт" вдруге звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року у справі №904/2200/16.

Статтею 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, передбачено, що касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником.

Касаційна скарга Приватного підприємства "Украинский продукт" підписана ОСОБА_5, довіреність на підтвердження повноважень якого не додана до касаційної скарги та відсутня в матеріалах справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутній оригінал або належним чином засвідчена копія довіреності, яка уповноважує ОСОБА_5 вчиняти дії від імені Приватного підприємства "Украинский продукт", зокрема підписувати касаційну скаргу, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що подана касаційна скарга підлягає поверненню на підставі п.1 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено не приймається до розгляду і повертається судом.

Відповідно до ст.1111 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Приватним підприємством "Украинский продукт" до касаційної скарги додані копії фіскальних чеків та описів вкладення до цінного листа, які стосуються надіслання не касаційної, а апеляційної скарги, та які не можуть бути прийнятими судом у якості доказів надсилання копії касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року у справі №904/2200/16 іншим сторонам у справі.

Не повідомлена сторона у справі належним чином, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

У зв'язку з наведеним, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається на підставі п.3 ч.1 ст.111-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з п. 2.21. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, скаржником до касаційної скарги додано копію квитанції № 14046169 від 06 листопада 2015 року, призначення платежу якої не стосується ні оскаржуваної відповідачем-2 ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року, ні даної справи, а стосується судового акту в іншій справі - № 905/2666/15. З огляду на викладене, зазначена квитанція також не може бути прийнята судом у якості доказу сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22 квітня 2016 року у справі №904/2200/16.

Також, у касаційній скарзі скаржник зазначає про неможливість сплати судового збору і просить згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" звільнити його від сплати судового збору з огляду на перебування приватного підприємства "Украинський продукт" в зоні проведення Антитерористичної операції та тяжкий майновий стан підприємства.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачена можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати з урахуванням майнового стану сторони.

В розділі 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зі змінами і доповненнями, зазначено, що Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В пункті 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/2093/15 від 12 листопада 2015 року "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" зазначено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проте, ні матеріали справи, ні касаційна скарга приватного підприємства "Украинський продукт" не містить жодних доказів на підтвердження того, що майновий стан скаржника перешкоджав сплаті ним судового збору у встановлених законом розмірах.

Оскільки відстрочення або звільнення від сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником не доведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення скаржника від сплати судового збору.

Частиною 4 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Оскаржувана відповідачем-2 ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду винесена 16 травня 2016 року, а отже, останнім днем строку для подання касаційної скарги було 06 червня 2016 року.

Як вбачається, вперше касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року було подано 01 липня 2016 року, а вдруге - 28 вересня 2016 року, про що свідчить відбиток календарного штемпелю на конверті, в якому касаційну скаргу надіслано до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, тобто касаційні скарги були подані відповідачем-2 поза межами строку, визначеного статтею 110 ГПК України.

Одночасно скаржник в касаційній скарзі просить відновити пропущений строк на подання касаційної скарги, однак не наводить жодних поважних причин пропуску такого строку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи зі змісту ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Однак, скаржником не наведено жодних об'єктивних причин, які б свідчили про те, що останній був позбавлений права та можливості вчасно оскаржити ухвалу апеляційного господарського суду у касаційному порядку.

Крім того, після винесення Вищим господарським судом України ухвали від 14 вересня 2016 року про повернення вперше поданої касаційної скарги відповідача-2 - приватного підприємства "Украинский продукт" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року, відповідач-2 при повторному зверненні з касаційною скаргою на зазначену ухвалу мав можливість подати належно оформлену касаційну скаргу, але не усунув недоліків, з яких його касаційну скаргу було повернуто.

Враховуючи відсутність у матеріалах касаційної скарги доказів в підтвердження поважності причини пропуску встановленого процесуального строку для подання касаційної скарги, Вищий господарський суд України не вбачає підстав для задоволення поданого клопотання, а касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається скаржнику на підставі п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, 1111, п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

1. Відхилити заяву приватного підприємства "Украинський продукт" про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року у справі № 904/2200/16.

2. Відхилити клопотання приватного підприємства "Украинський продукт" про відновлення строку для подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року у справі № 904/2200/16.

3. Касаційну скаргу приватного підприємства "Украинський продукт" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року у справі № 904/2200/16 повернути скаржнику.

Головуючий суддя І.А. Плюшко

Судді: С.С. Самусенко

О.О. Євсіков