ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 р. Справа № 909/719/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Мартиненко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом: Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", пр.Перемоги, 107а, м.Київ, 03115,

до відповідача: Приватного підприємства "КАЛОР", вул. Електрична, 12/67, м. Івано-Франківськ, 76018,

за участю у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, вул. Незалежності, буд 101 б, кв.50, м. Івано-Франківськ, 76000,

про стягнення заборгованості за рамковою угодою №3141 від 29.08.2007 та договором про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007 в сумі 365 384,49 грн, що включає в себе заборгованість по кредиту - 240 453,55 грн, заборгованість по процентах - 56 550,09 грн, пеня - 68 380,85 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором №3141-ІД01 від 31.08.2007, а саме нерухоме майно - виробничі приміщення, столярний цех, зазначений за планом земельної ділянки під літ."А", що має загальну площу 378,4 кв.м, та пилораму, зазначену за планом земельної ділянки під літ."Б", що має загальну площу 448,4 кв.м, що знаходяться на земельній ділянці площею 928 кв.м за адресою Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Клубівці, вул. Заводська, буд. 2,

за зустрічним позовом: Приватного Підприємства "КАЛОР", вул. Електрична, 12/67, м.Івано-Франківськ, 76018,

до: Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", пр. Перемоги, 107а, м.Київ, 03115,

про припинення правовідносин за договором іпотеки №3141-ІД01 від 30.08.2007 з 11.03.2010 та про визнання зобов'язання, що виникли за договором іпотеки №3141-ІД01 від 30.08.2007, такими, що припинили свою дію з 11.03.2010,

за участю:

від відповідача: представник ОСОБА_2, НОМЕР_1 від 18.09.2015, довідка з ЄДРЮОФОПГФ від 25.08.2016,

від позивача та від третьої особи представники не з'явились,

установив:

Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулось з позовом до приватного підприємства "КАЛОР" про стягнення заборгованості за рамковою угодою №3141 від 29.08.2007 та договором про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007 в сумі 365 384,49 грн, що включає в себе заборгованість по кредиту - 240 453,55 грн, заборгованість по процентах - 56 550,09 грн, пеня - 68 380,85 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором №3141-ІД01 від 31.08.2007, а саме нерухоме майно - виробничі приміщення, столярний цех, зазначений за планом земельної ділянки під літ."А", що має загальну площу 378,4 кв.м, та пилораму, зазначену за планом земельної ділянки під літ."Б", що має загальну площу 448,4 кв.м, що знаходяться на земельній ділянці площею 928 кв.м за адресою Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Клубівці, вул. Заводська, буд. 2.

Суд, порушуючи провадження у справі, залучив до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ухвала суду від 25.08.2016).

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 29.08.2006 між ОСОБА_1 та позивачем було укладено рамкову угоду №3141 та договір про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007 (з наступними змінами), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000 дол. США, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за його користування та виконати зобов'язання відповідно до умов договору. Зазначає, що свої обов'язки за даними договорами виконав в повному обсязі, проте позичальник не повернув кредит та не сплатив проценти за його користування, а тому у банку виникло право вимагати дострокове повернення кредитних коштів. Посилається на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.05.2016, за яким було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за рамковою угодою №3141 та договором про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007 станом на 15.10.2015. Зазначає, що між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки №3141-ІД01 від 31.08.2007, зареєстрований в реєстрі за №Д-989, згідно з яким в забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами передано в іпотеку нерухоме майно - виробничі приміщення, столярний цех, зазначений за планом земельної ділянки під літ."А", що має загальну площу 378,4 кв.м, та пилораму, зазначену за планом земельної ділянки під літ."Б", що має загальну площу 448,4 кв.м, що знаходяться на земельній ділянці площею 928 кв.м за адресою Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Клубівці, вул. Заводська, буд. 2. Зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов рамкової угоди та договорів про надання траншу щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, що підтверджується рішенням загального місцевого суду, у позичальника виникла заборгованість по кредиту у розмірі 240 453,55 грн, заборгованість по процентах - 56 550,09 грн. Внаслідок порушення позичальником грошових зобов'язань банк нарахував пеню у розмірі 68 380,85 грн. Вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань банк відповідно до договору іпотеки та норм чинного законодавства набув право звернення стягнення на предмети іпотеки. Свою позицію обґрунтовує положеннями ст. 525, 536, 611, 1049 ЦК України, ст. 35, 38 ЗУ Про іпотеку.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві від 25.10.2016 (вх.№14983/16 від 25.10.2016) вказав на необхідність застосування позовної давності до вимог банку, оскільки вважає, що відповідно до умов рамкової угоди у зв'язку із звільненням 11.03.2010 позичальника ОСОБА_1 кредит слід було повернути протягом 14 днів, тобто по 24.03.2010. Вважає, що в саме в цей день настав строк виконання зобов'язань щодо дострокового повернення кредиту, а тому позивачем пропущено встановлений 3 річний строк, протягом якого банк міг звернутися з вимогами щодо стягнення заборгованості.

Крім того, Приватне підприємство КАЛОР подало зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про припинення правовідносин за договором іпотеки №3141-ІД01 від 30.08.2007 з 11.03.2010 та про визнання зобов'язання, що виникли за договором іпотеки №3141-ІД01 від 30.08.2007, такими, що припинили свою дію з 11.03.2010, яка прийнята судом відповідно до ухвали від 27.09.2016.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що договором про надання траншу передбачений обов'язок позичальника здійснити повне дострокове погашення кредиту протягом 14 днів з дати заяви про звільнення позичальника з роботи у ЗАТ ПроКредит Банк. Вказує, що позичальник ОСОБА_1 звільнилася з роботи в березні 2010 року, проте кредит не погасила, а надалі укладала договори про внесення змін до договору про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007, якими було продовжено строк користування кредитом, встановлено інший розмір відсотків, складено новий графік повернення кредиту і сплати відсотків. Вказує, що іпотекодавця не було повідомлено про відповідні зміни, однак, такі додаткові договори збільшили обсяг його відповідальності. Вважає, що іпотека є правовим інститутом поруки. Посилається на те, що будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Зазначає, що правовідносини за договором іпотеки від 21.09.2007 припинились з моменту укладення договору №2 про внесення змін до договору про надання траншу від 11.03.2010, яким змінено умови договору №90.1187/3141 від 29.08.2007.

В судовому засіданні представник ПП КАЛОР дав аналогічні пояснення.

ПАТ "ПроКредит Банк" у запереченнях від 19.10.2016 (вх.№14830/16 від 24.10.2016) проти задоволення зустрічного позову заперечив. Вказав, що порука і іпотека (застава нерухомого майна) є двома окремими та самостійним видами забезпечення виконання зобов'язань. А тому в даному випадку не підлягають застосуванню положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, як підстава припинення поруки. Крім того, законодавство не пов'язує припинення іпотеки зі зміною основного зобов'язання.

Представник ПАТ "ПроКредит Банк" в судове засідання не з'явився, подав заяву від 04.11.2016 (вх.№15769/16 від 07.11.2016) про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 в судові засідання не з'являлася, відзиву на позову не подала, проти позову не заперечила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином ухвалами суду, направлення яких підтверджується відповідними відмітками, а їх отримання повідомленнями про вручення поштового відправлення.

За таких обставин згідно з ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши інші зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, суд встановив наступне.

29.08.2007 між ЗАТ ПроКредит Банк, як кредитором, та ОСОБА_1, як позичальником, укладено рамкову угоду №3141, відповідно до п. 1.1 якої кредитор на положеннях та умовах цієї угоди та договорів про надання траншу відкриває позичальнику кредитну лінію терміном на 72 місяці в розмірі та на умовах, передбачених ст. 2 даної угоди.

Відповідно до п. 2.1 кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Кредитні кошти можуть надаватися кредитором позичальнику у гривні, доларах США або євро на підставі договорів про надання траншу, які є невід'ємною частиною цієї угоди. При цьому загальна сума заборгованості по даній угоді на дату надання траншу не повинна перевищувати 20 000 дол. США (п. 2.2). Умови надання, термін погашення та розмір кожного траншу, дострокове повернення кредиту, штрафні санкції, права та обов'язки сторін, ставка відсотків за користування кредитом та інші умови оформлюються договорами про надання траншу (п.2.3, 2.4, 2.5).

29.08.2007 між ЗАТ ПроКредит Банк, як кредитором, та ОСОБА_1, як позичальником, укладено договір про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007, згідно з п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику на підставі рамкової угоди грошові кошти в сумі 20 000 доларів США на строк користування 72 місяці із сплатою відсотків в розмірі 10% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом у встановлений даним договором строк і виконати свої обов'язки за даним договором в повному обсязі.

Погашення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно з графіком повернення кредиту і сплати відсотків, який є додатком до даного договору. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється в порядку та строки, що зазначені в графіку як дні платежу (п. 3.1).

Згідно з п. 3.6 договору про надання траншу у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню. За домовленістю сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5 відсотка, але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення.

Забезпеченням зобов'язань позичальника перед кредитором по поверненню кредиту, сплаті відсотків за його користування та інших видатків за цим договором є майно та (або) майнові права позичальника та третіх осіб (поручителів, майнових поручителів, гарантів) згідно укладених договорів застави, поруки та гарантії (п. 4.1).

У разі, зокрема, виникнення простроченої заборгованості з погашення кредиту або прострочення сплати відсотків згідно з графіком більш ніж на 3 банківських дні або у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань кредитор набуває право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним; вимагати від поручителів, майнових поручителів та гарантів дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним (п. 5.1).

Згідно з п. 7.1 зміни, додатки та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі, додатковою угодою сторін і є його невід'ємною частиною.

Між кредитором та позичальником надалі укладались додаткові договори, зокрема, відповідно до договору № 1 від 16.01.2009 про внесення змін до договору про надання траншу №90.1187/3141, згідно з яким п. 1.1 договору викладено в такій редакції кредитор на підставі рамкової угоди №3141 від 29.08.2007 та умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 20 000 дол. США на строк користування 72 місяці із сплатою відсотків в розмірі 8% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом у встановлений даним договором строк і виконати свої обов'язки за даним договором у повному обсязі. Даним договором про внесення змін встановлено новий графік повернення кредиту та сплати відсотків.

Відповідно до договору № 2 від 11.03.2010 про внесення змін до договору траншу сторони домовилися, що починаючи з 01.10.2010 розмір відсотків за користування кредитом збільшується до 18%, виходячи з 360 календарних днів, а також визначено новий графік повернення кредиту та сплати процентів.

Договором №3 від 03.10.2011 внесено зміни до графіку повернення кредиту та сплати процентів, а також визначено відсотки за користування кредитом у розмірі 15%.

Згідно з договором №4 від 02.08.2013 про внесення змін до договору траншу збільшено строк користування кредитом до 143 місяців, складено новий графік повернення кредиту і сплати процентів.

Пунктом 1.1 в редакції договору №5 від 08.07.2014 про внесення змін до договору траншу визначено строк користування кредитом 143 місяці, розмір відсотків з 08.07.2014 по 08.07.2015 10% річних, з 09.07.2015 та надалі 15% річних, встановлено новий графік повернення кредиту та сплати процентів.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають, зокрема, з договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як визначено в ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 546, 549 ЦК України). Як передбачено ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором.

При встановленні обставин справи та оцінці доказів, суд застосовує положення ч. 3 ст. 35 ГПК України щодо підстав звільнення від доказування, відповідно до яких обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області згідно з рішенням від 10.05.2016, яке набрало законної сили, стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ ПроКредит Банк заборгованість станом на 15.10.2015 в розмірі 332 373,99 грн, з яких 212 222,50 грн заборгованість за кредитом, 74 265,94 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 921,09 грн відсотки за неправомірне користування кредитом, 43 964,46 грн пеня. Даним рішенням суду встановлено, що між ПАТ ПроКредитБанк та ОСОБА_1 існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладення рамкової угоди від 29.08.2007 та договору про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007. Через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулось, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідач у добровільному порядку не погасила. Даним рішенням суду встановлено наявність заборгованості станом на 15.10.2015 в розмірі 332 373,99 грн, з яких 212 222,50 грн заборгованість за кредитом, 74 265,94 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 921,09 грн відсотки за неправомірне користування кредитом, 43 964,46 грн пеня.

Оскільки в силу ст. 35 ГПК України позивач звільнений від доказування наведених обставин, заперечення відповідача щодо строку повернення кредиту та застосування позовної давності не підлягають дослідженню та оцінці.

При цьому позичальник і після 15.10.2015 не виконувала зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків, і заборгованість станом на 12.08.2016 по кредитним коштам становить 240 453,55 грн, як еквівалент заборгованості у валюті в розмірі 20 000 дол. США, розрахованої відповідно до офіційного курсу НБУ на день подання позовної заяви, а також 56 550,09 грн - по відсотках.

Відповідно до наведених вимог законодавства та п. 3.6 договору про надання траншу позивачем нараховано пеню у розмірі 68 380,85 грн.

Відповідач заперечень щодо здійснених нарахувань не висловив.

Отже, загальна заборгованість позичальника ОСОБА_1 за рамковою угодою №3141 та укладеним на її підставі договором про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007 (з наступними змінами) станом на 12.08.2016 складає 365 384,49 грн, що включає заборгованість по кредиту - 240 453,55 грн, по процентах - 56 550,09 грн, пеню - 68 380,85 грн.

Між ПАТ ПроКредит Банк, як іпотекодержателем, та ПП Калор, як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки №3141-ІД01 від 31.08.2007 (надалі - договір іпотеки).

Відповідно до п.1.1. договору іпотеки іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно - виробничі приміщення, столярний цех, зазначений за планом земельної ділянки під літ."А", що має загальну площу 378,4 кв.м, та пилораму, зазначену за планом земельної ділянки під літ."Б", що має загальну площу 448,4 кв.м, що знаходяться на земельній ділянці площею 928 кв.м за адресою Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Клубівці, вул. Заводська, буд. 2.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу виробничих приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 17.01.2006 за реєстровим №82, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, зареєстрованим в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації від 06.03.2006 в книзі №1 за реєстровим №3, реєстраційний №5703398.

31.08.2007 приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області накладено заборону відчуження предмета іпотеки в цілому, яке належить ПП"Калор"", про що здійснено запис у реєстрі за №Д-98990.

За умовами п. 1.3 іпотечного договору іпотека за цим договором забезпечує виконання позичальником зобов'язань перед іпотекодержателем, що виникають із рамкової угоди №3141 від 29.08.2007 та договору про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007 та інших договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, інших договорів, які укладені та/або будуть укладені на підставі рамкової угоди, і є та/або будуть її невід'ємною частиною, за умовами яких позичальник зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредит з максимальним кредитом заборгованості в розмірі 20000 доларів США, сплатити відсотки за його користування, можливу неустойку та інші платежі в розмірі, порядку та строки, передбачені кредитним договором. В п.1.4 вказано, що строки та порядок виконання зобов'язань, що забезпечені відповідно до цього договору, передбачені в кредитних договорах.

Відповідно до п. 5.1. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов (зобов'язань) за кредитним договором та/або за цим договором іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В п. 7.2 договору іпотеки вказано, що цей договір набирає юридичної сили з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та зобов'язань іпотекодавця за цим договором.

Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частинами 1 та 3 ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Закон України Про іпотеки є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна іпотеки.

Як визначено в ст. 1 ЗУ Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору (ст. 3 ЗУ Про іпотеку).

Відповідно до ст. 18 ЗУ Про іпотеку іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 7 ЗУ Про іпотеку встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЗУ Про іпотеку майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Як передбачено в ст. 33 ЗУ Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

Враховуючи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого судом встановлена заборгованості за рамковою угодою №3141 та укладеним на її підставі договором про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007 станом на 12.08.2016 в сумі 365 384,49 грн, яка на день розгляду справи не погашена, ПАТ "ПроКредит Банк", як іпотекодержатель, набув право задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке передано в іпотеку ПП "Калор".

В ст. 38 ЗУ Про іпотеку визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Позивач обрав спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах.

Вартість предмета іпотеки визначена у звіті про оцінку майна та у висновку про вартість майна, як станом на 08.08.2016 становить 375 626 грн. Оскільки відповідачем не подано заперечень щодо визначеної у звіті вартості предмету іпотеки, то початкову ціну реалізації предмета застави слід визначити відповідно до поданого позивачем висновку про ринкову вартість майна станом на 08.09.2016.

При вирішенні зустрічного позову і оцінці посилання відповідача на те, що між банком та ОСОБА_1 були укладені додаткові договори про внесення змін до договору про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007, якими було продовжено строк користування кредитом, встановлено інший розмір відсотків, складено новий графік повернення кредиту і сплати відсотків, що в свою чергу збільшило обсяг його відповідальності, слід виходити з такого.

В п.1.3. іпотечного договору сторони визначили тільки суму кредиту і не вказували конкретної процентної ставки та інших умов кредитного договору, а тому заздалегідь погодили можливість їх визначення та подальшу зміну в кредитному договорі, в тому числі на підставі додаткових угод. А тому підстави вносити зміни в договір щодо цих умов бул відсутні.

Відповідач посилається на положення ст. 19 ЗУ Про іпотеку, відповідно до якої будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою.

В даному випадку таке збільшення прямо випливає із умов іпотечного договору. Крім того, недотримання наведених вимог закону не є підставою припинення іпотеки, а тягне інші правові наслідки.

Підстави припинення іпотеки вказані в ст. 17 ЗУ Про іпотеку, серед яких припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

При цьому слід зазначити, що іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобовязання. Іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (ст. 572-593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом, а тому положення ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки на неї не поширюється. Вказаний правовий висновок, який викладено в постанові ВСУ від 16.10.2012 у справі №3-44гс12, спростовує посилання відповідача на необхідність застосування правових норм, що регулюють поруку, при вирішенні даного спору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, ст. 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до Приватного підприємства "КАЛОР" про стягнення заборгованості за рамковою угодою №3141 від 29.08.2007 та договором про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007 в сумі 365 384,49 грн, що включає в себе заборгованість по кредиту - 240 453,55 грн, заборгованість по процентах - 56 550,09 грн, пеня - 68 380,85 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором №3141-ІД01 від 31.08.2007, а саме нерухоме майно - виробничі приміщення - столярний цех, зазначений за планом земельної ділянки під літ."А", що має загальну площу 378,4 кв. м, та пилораму, зазначену за планом земельної ділянки під літ."Б", що має загальну площу 448,4 кв. м, що знаходяться на земельній ділянці площею 928 кв. м за адресою Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Клубівці, вул. Заводська, буд. 2.

В рахунок часткового погашення заборгованості за рамковою угодою №3141 від 29.08.2007 та договором про надання траншу №90.1187/3141 від 29.08.2007, укладеними з ОСОБА_1, у розмірі 365 384,49 грн (триста шістдесят п'ять тисяч триста вісімдесят чотири гривні сорок дев'ять копійок), що включає в себе заборгованість по кредиту - 240 453,55 грн, заборгованість по процентах - 56 550,09 грн, пеню - 68 380,85 грн, звернути стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» відповідно ло договору іпотеки № 3141-ІД01 від 31.08.2007, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького РНО Івано-Франківської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1-989, а саме виробничі приміщення: столярний цех, зазначений за планом земельної ділянки під літ. «А», що має площу 378,4кв.м; пилораму, зазначену за планом земельної ділянки під літ. «Б», що має площу 448,4кв.м, реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 5703398, номер запису 3 у книзі 1, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Клубівці, вул. Заводська, будинок 2 та належить на праві власності Приватному підприємству «КАЛОР» (76018, АДРЕСА_1; код 31263064) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.01.2006 за реєстровим № 82, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною реалізації (ринкова вартість станом на 08.09.2016) - 375 626 (триста сімдесят п'ять тисяч шістсот двадцять шість) грн.

Стягнути з Приватного підприємства "КАЛОР" на користь Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" 5 480,77 грн (п'ять тисяч чотириста вісімдесят гривень сімдесят сім копійок) сплаченого судового збору.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства "КАЛОР" до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про припинення правовідносин за договором іпотеки №3141-ІД01 від 30.08.2007 з 11.03.2010 та про визнання зобов'язання, що виникли за договором іпотеки №3141-ІД01 від 30.08.2007, такими, що припинили свою дію з 11.03.2010.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.11.16

Суддя Малєєва О. В.