КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р. Справа№ 910/1464/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Станіка С.Р.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання: Ляховенко М.Д.;

за участю представників сторін:

від позивача: Мовчан О.М. за довіреністю;

від відповідача: Волтарніст М.О. за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є. Пухова Національної академії наук України на рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2016 (дата підписання 14.04.2016)

у справі № 910/1464/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова

Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче

товариства "Дніпро-МТО"

про стягнення 187 597,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Інститут проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче товариства "Дніпро-МТО" про стягнення 155 730,09 грн., з яких: 72 413,53 грн. боргу по орендній платі, 4 421,27 грн. боргу з відшкодування земельного податку, 27 556,27 грн. грн. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7 315,96 грн. витрат на утримання будинку та прилеглої території, 41 091,52 грн. пені, 2 931,54 грн. штрафу (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.03.2016).

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/1464/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче товариство "Дніпро-МТО" на користь Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України 72 413 грн. 53 коп. боргу по орендній платі, 4 421 грн. 27 коп. боргу відшкодування земельного податку, 27 556 грн. 27 коп. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7 315 грн. 96 коп. витрат на утримання будинку та прилеглої території, 25 261 грн. 61 коп. пені, 2 335 грн. 12 коп. штрафу, 2 089 грн. 55 коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Інститут проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є. Пухова Національної академії наук України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ТОВАРИСТВО "ДНІПРО-МТО" на користь Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України: заборгованість в розмірі 155730 грн. 09 коп., з яких: 72413 грн. 53 коп. боргу по орендній платі, 4421 грн. 27 коп. боргу з відшкодування земельного податку, 27556 грн. 27 коп. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7315 грн. 96 коп. витрат на утримання будинку та прилеглої території, 41091 грн. 52 коп. пені, 2931 грн. 54 коп. штрафу; 2813 грн. 96 коп. витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права, при недотриманні норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Станіка С.Р., Власова Ю.Л., прийнято апеляційну скаргу Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є. Пухова Національної академії наук України на рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі №910/1464/16 до провадження та розгляд справи призначено на 22.06.2016.

22.06.2016 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд залишити рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/1464/16 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до розпорядження начальника відділу Київського апеляційного господарського суду № 09-52/2546/16 від 22.06.2016 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1464/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.06.2016 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В. суддів: Тищенко А.І., Власова Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Тищенко А.І.,Власова Ю.Л. прийнято апеляційну скаргу Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є. Пухова Національної академії наук України на рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі №910/1464/16 до провадження.

В судовому засіданні 22.06.2016 оголошено перерву до 06.07.2016.

05.07.2016 до відділу документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про залучення документів до матеріалів справи.

Відповідно до розпорядження начальника відділу Київського апеляційного господарського суду № 09-52/2901/16 від 06.07.2016 у зв'язку з перебуванням суддів Власова Ю.Л. та Тищенко А.І., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1464/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.07.2016 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Станіка С.Р., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 прийнято справу №910/1464/16 за апеляційною скаргою Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є. Пухова Національної академії наук України на рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2016 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Станік С.Р., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 розгляд справи №910/1464/16 відкладено на 31.08.2016.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Корсакової Г.В. на лікарняному, судове засідання, призначене на 31.08.2016 року, не відбулося.

З огляду на вихід головуючого судді Корсакової Г.В. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 розгляд справи №910/1464/16 призначено на 28.09.2016.

В судовому засіданні 28.09.2016 представники сторін надали суду клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 продовжено строк розгляду спору у справі №910/1464/16 на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 28.09.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.10.2016.

В судовому засіданні 05.10.2016 представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.03.2014 між Інститутом проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче товариства "Дніпро-МТО" (орендар) було укладено договір оренди № 03/14 (далі - договір № 03/14).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно кімната № 1104-1114 (далі - майно) загальною площею 179,8 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 15 на одинадцятому поверсі будівлі ИЛК, що перебуває на балансі Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України.

Згідно з п. 1.2. договору № 03/14 майно передається в оренду з метою використання під офіс.

Згідно з п. 2.1. договору № 03/14 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Згідно з п. 7.1. договору № 03/14 орендар зобов'язаний передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.03.2014 позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування майно - кімнати № 1104-1114, площею 179,8 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 15.

Пунктом 3.1. договору № 03/14 встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 01.10.1995 зі змінами, або за результатами конкурсу на право оренди державного Майна і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (останній місяць, за який є інформація про інфляції) - січень 2014 року - 13 359,22 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за лютий 2014 року.

Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю по розрахункам орендодавця: відшкодування податку на землю, а також відшкодування комунальних платежів, витрата на утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п. 3.2. договору № 03/14 нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п. 3.3. договору № 03/14 розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.4. договору № 03/14 визначено, що орендна плата перераховується орендарем відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.11. договору № 03/14 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, балансоутримувачу.

Відповідно до п. 10.1. договору № 03/14 він укладений строком на 10 місяців та діє з 01.03.2014 до 31.12.2014.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2014 сторонами внесено зміни до договору № 03/14 та продовжено строк його дії до 31.12.2015 включно.

01.03.2014 між Інститутом проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче товариства "Дніпро-МТО" (орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 1/03/14 (далі - договір № 1/03/14).

Відповідно до п. 1.1. договору № 1/03/14 балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 15 загальною площею 8392,1 кв. м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в будинку площею 179,8 кв. м.

Відповідно до п. 2.2.3. договору № 1/03/14 орендар зобов'язаний не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, отримати рахунки та внести плату на рахунок балансоутримувача за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, за комунальні послуги а також відшкодувати податок на землю.

Згідно з п. 5.1. договору № 1/03/14 він укладений сторонами на 10 місяців та діє з 01.03.2014 по 31.12.2014.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2014 до договору № 1/03/14 сторони продовжили дію договору до 31.12.2015.

Спір виник у зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договорів № 03/14 та № 1/03/14 не було у повному обсязі сплачено орендну плату, відшкодування земельного податку, комунальні платежі та витрати на утримання будинку та прилеглої території, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як зазначалось, додатковою угодою №1 від 31.12.2014 сторонами внесено зміни до договору №03/14 та продовжено строк його дії до 31.12.2015 включно.

Відповідно до п. 10.4. договору № 03/14 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору при обов'язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об'єктом оренди.

Отже, умовами договору № 03/14 сторони визначили, що за відсутності заперечень сторін щодо припинення дії договору договір може бути продовжений, проте сторони мають укласти про це відповідну угоду.

Сторонами доказів в підтвердження укладення угоди про продовження договору не подано.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом № 225/3-437 від 28.12.2015 повідомив відповідача, що термін дії договору № 03/14 припиняється 31.12.2015, та необхідність звільнення орендованих приміщень по акту приймання-передачі.

Згідно з п. 10.6. договору № 03/14 його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що договір № 03/14 є припиненим 31.12.2015.

Пунктом 3.4. договору № 03/14 визначено, що орендна плата перераховується орендарем відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.11. договору № 03/14 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, балансоутримувачу.

Згідно з п. 5.4. договору 1/03/14 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Матеріали справи не містять доказів виявлення однією із сторін договору № 1/03/14 про небажання продовжувати договірні відносини.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив свої зобов'язання за договорами щодо своєчасного і в повному обсязі внесення орендної плати, відшкодування земельного податку, відшкодування комунальних платежів, витрат на утримання будинку та прилеглої території, заборгувавши позивачу 72 413,53 грн. боргу по орендній платі, 4 421,27 грн. боргу з відшкодування земельного податку, 27 556,27 грн. грн. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7 315,96 грн. витрат на утримання будинку та прилеглої території.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодксу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 72 413,53 грн. боргу по орендній платі, 4 421,27 грн. боргу з відшкодування земельного податку, 27 556,27 грн. грн. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7 315,96 грн. витрат на утримання будинку та прилеглої території є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.7. договору № 03/14 визначено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь балансоутримувача відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8. договору № 03/14 у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 2% від суми заборгованості.

Враховуючи, що в силу умов п. 3.4. договору № 03/14, відповідач зобов'язаний був вносити орендні платежі щомісяця не пізніше 20 числа поточного місяця, то момент прострочення виконання зобов'язання слід встановлювати щодо кожного місяця наданих послуг, і, в залежності від встановленого, нараховувати пеню, за кожний місяць наданих послуг окремо.

З огляду на зазначене, оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язання по сплаті орендної плати, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача 25 261,61 грн. пені, згідно із здійсненим судом перерахунком.

Щодо стягнення з відповідача 15 829,91 грн. пені, судом першої інстанції правомірно відмовлено, оскільки позивачем при розрахунку пені на борг за травень, червень та липень 2015 року не враховано ту обставину, що між сторонами узгодженого графік погашення цієї заборгованості згідно листа № 225/3-281 від 20.08.2015, а отже не вірно визначено період прострочення. Також позивач починає обраховувати пеню з 20 числа, тоді як за умовами договору орендар має сплачувати орендну плату не пізніше 20 числа, тобто початок прострочення настає з 21 числа. Позивач нараховує пеню за період без врахування здійсненої відповідачем оплати. Крім цього позивач не зважаючи на те, що договір № 03/14 припинив свою дію 31.12.2015 нараховує пеню на борг за січень та лютий 2016 року, тоді як у відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторона несе відповідальність за порушення умов договору, яке мало місце під час дії договору.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено узгоджений сторонами графік погашення заборгованості, що виникла станом на 17.08.2015, в якому передбачено сплату відповідачем вже нарахованої на час укладення графіку пені за прострочення платежів за травень, червень та липень 2015 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначено вище, при частковому задоволенні позовних вимог про стягнення пені, судом першої інстанції було враховано вказаний графік та здійснені відповідачем оплати.

Оскільки матеріали справи свідчать, що заборгованість по сплаті орендної плати має місце понад 3 (три) місяці, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 2 335,12 грн. і правомірно відмовив в частині нарахування штрафу в сумі 596,42 грн., оскільки позивачем при розрахунку штрафу на борг за травень, червень та липень 2015 року не враховано ту обставину, що між сторонами узгодженого графік погашення цієї заборгованості згідно листа № 225/3-281 від 20.08.2015, а отже з урахуванням здійсненої оплати даного боргу не мало місце прострочення більше 3 (трьох) місяців.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Посилання відповідача на те, що Законом України «Про державний бюджет

України на 2016 рік» на 2016 рік зупинено дію ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати, правомірно не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки за умовами договору відповідач має сплачувати орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі, а отже на умовах визначених договором, який передбачає здійснення індексації розміру орендної плати.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/1464/16 прийняте на підставі фактичних обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є. Пухова Національної академії наук України на рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/1464/16 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/1464/16 залишити без змін.

3.Матеріали справи № 910/1464/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді С.Р. Станік

О.О. Хрипун