ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" жовтня 2016 р.Справа № 916/2194/16

За позовом: ОСОБА_1 підприємства «Плутос»

До відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє рояль»

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл»

про витребування майна

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю від 25.06.2016р.

Від відповідача: не зявився;

Від третьої особи: ОСОБА_4 за довіреністю від 12.07.2016р.

СУТЬ СПОРУ: 12.08.2016 року Приватне підприємство «Плутос» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє рояль» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл» про витребування майна.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.08.2016 року порушено провадження у справі № 916/2194/16.

12.08.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області за вх. №2-42544/16 від представника позивача, ОСОБА_1 підприємства «Плутос», надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.09.2016р. клопотання позивача ОСОБА_1 підприємства «Плутос» про витребування доказів задоволено, зобовязано Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради надати у строк до 26.09.2016р. всі належним чином засвідчені документи, які стали підставою для реєстрації права власності на нежитлові приміщення підвалу №501, загальною площею 126,8 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Чайковського. 15/17 та відповідно виданого свідоцтва про право власності, серія та номер:1117219, видане 11.03.2013р., державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 та винесення Рішення про державну реєстрацію прав та іх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 810440 від 11.03.2013р. ОСОБА_6, Одеське міське управління юстиції, Одеська обл.

26.09.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області за вх. №23295/16 на виконання ухвали суду від 05.09.2016р. Юридичним департаментом Одеської міської ради були надані витребувані документи.

05.10.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області за вх. №2-5255/16 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл» надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.2016р. клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл» задоволено, строк розгляду справи продовжено на 15 днів до 27.10.2016р.

17.10.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області за вх. №25234/16 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл» надійшли пояснення на позовну заяву.

17.10.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області за вх. №2-5493/16 від представника ОСОБА_1 підприємства «Плутос» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

26.10.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області за вх. №26232/16 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл» надійшли заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє рояль» в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, свого права на захист не використав, хоча і був повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином шляхом надіслання ухвали суду на юридичну адресу, про що свідчатьть наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (поштове повідомлення) з відміткою про вручення ухвали суду. У звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 26.10.2016р. після виходу суду з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

Приватне підприємство «Плутос» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного з територіальною громадою м. Одеси, у встановленому законом порядку отримало право власності на нежитлові приміщення підвалу №501, загальною площею 126,8кв.м., розташовані за адресою м., Одеса, пров. Чайковського,15/17.

13.04.2011р. між ОСОБА_1 підприємством «Плутос» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл» було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за номером № 317.

Відповідно до п. 1 Договору від 13.04.2011р. Приватне підприємство «Плутос» продало, а ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл» купив нежитлові приміщення підвалу №501, загальною площею 126,8кв.м., розташовані за адресою м., Одеса, пров. Чайковського,15/17.

Згідно п. 2 Договору від 13.04.2011р. встановлено, що продаж майна, за домовленістю сторін, вчинено за 331 000 грн., які Покупець, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл», зобовязується сплатити Продавцю, ОСОБА_1 підприємству «Плутос», у строк до 13.07.2011р., про що сторонами буде укладено договір про здійснення повного розрахунку, який буде невідємною частиною Договору від 13.04.2011р.

В подальшому ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє рояль» отримало право власності на нежитлові приміщення підвалу №501, загальною площею 126,8кв.м., розташовані за адресою м., Одеса, пров. Чайковського,15/17 на підставі «Протоколу №1 Установчих зборів Учасників ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє Рояль» від 13.11.2012р.» та «Акту приймання передачі майна від 12.03.2013р.». Відповідно вищезазначених документів державним реєстратором було видане свідоцтво про право власності на майно.

Звертаючись з позовом до господарського суду Одеської області Приватне підприємство «Плутос» зазначає, що після укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 13.04.2011р., ані ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл», ані відповідач по справі ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє рояль» не сплатило повну вартість майна, яка визначена в договорі купівлі-продажу, а тому позивач був вимушений звернутися до господарського суду Одеської області за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Господарський суд звертає увагу, що відповідно до Інформаційного листа, Вищого арбітражного суду, від 31.01.2001, № 01-8/98 «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом» власник вправі вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, придбаного володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати.

Позивачем за таким позовом може бути власник майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, і юридична особа, за якою майно закріплене на праві повного господарського відання або оперативного управління.

Відповідачем у справі виступає особа, що на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом або адміністративним актом чи договором, які відповідають вимогам закону.

Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Позов про витребування майна, поданий до особи, у незаконному володінні якої це майно раніше перебувало, але у якої воно на момент розгляду справи в арбітражному суді відсутнє, не може бути задоволений, що, однак, не виключає можливості стягнення з цієї особи шкоди, заподіяної нею майну під час перебування останнього у її незаконному володінні.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє рояль» отримало право власності на нежитлові приміщення підвалу №501, загальною площею 126,8кв.м., розташовані за адресою м., Одеса, пров. Чайковського,15/17 на підставі «Протоколу №1 Установчих зборів Учасників ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє Рояль» від 13.11.2012р.» та «Акту приймання передачі майна від 12.03.2013р.». Відповідно вищезазначених документів державним реєстратором було видане свідоцтво про право власності на майно. Питання визнання недійсним Установчих зборів Учасників ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє Рояль» від 13.11.2012р.» позивачем не віднесено до предмету спору по справі №916/2194/16, а тому відповідність законодавству рішення Установчих зборів не вимагає доведення у даній справі. Тому, суд не приймає до уваги доводи позивача, які стосуються законності вищенаведеного рішення Установчих зборів, так як вони не відносяться до предмету розгляду даної справи.

Підставою позову, Приватне підприємство «Плутос» визначає невиконання умов договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за номером № 317 13.04.2011р. укладеного між ОСОБА_1 підприємством «Плутос» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл».

Однак, суд звертає увагу, що вимога про розірвання договору купівлі-продажу була предметом розгляду справи №916/1765/16, однак рішенням господарського суду Одеської області, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.09.2016р. у задоволенні позову відмовлено, відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду набрало чинності 28.09.2016р.

Крім цього, господарський суд Одеської області зазначає що клопотання ОСОБА_1 підприємства «Плутос» про зупинення провадження по справі не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що рішення по справі №916/1765/16 набрало законної сили, та заявником не було наданих належних та допустимих доказів порушення касаційного провадження по справі №916/1765/16.

Також, відповідно до Інформаційного листа, Вищого арбітражного суду, від 31.01.2001, № 01-8/98 «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом» Майно від добросовісного набувача (тобто такого, який не знав і не повинен був знати, що особа, яка вчинила відчуження майна, не мала на це права) може бути витребуване власником лише за наявності підстав, зазначених у частині першій статті 145 Цивільного кодексу, а саме у разі придбання майна за плату та вибуття його з володіння власника чи особи, якій воно було передане власником, поза їх волею. Згадана норма не містить вичерпного переліку випадків вибуття майна з володіння поза волею володільця: вказівку на втрату майна чи його викрадення слід розглядати як окремі приклади. Гроші і цінні папери на пред'явника взагалі не можуть бути витребувані від добросовісного набувача ні за яких умов (стаття 147 Цивільного кодексу).

У процесі вирішення відповідних спорів власник повинен довести, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій майно було передане власником, через зазначені обставини.

Якщо особа володіла майном на законній підставі, яка згодом відпала (наприклад, у разі закінчення дії договору), то така особа є незаконним володільцем, і до неї може бути подано віндикаційний позов.

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що майно вибуло з володіння ОСОБА_1 підприємства «Плутос» поза його волею, а ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Палє рояль» є недобросовісним набувачем.

13.04.2011р. між ОСОБА_1 підприємством «Плутос» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Плазма ойл» було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за номером № 317 а тому волевиявлення ОСОБА_1 підприємства «Плутос» на вчинення даного правочину презюмується.

Неналежне виконання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за номером № 317, не є предметом розгляду справи №916/2194/16 а тому суд не вправі вийти за рамки позовних вимог.

Відповідно до ст. 387 ЦК України особа має право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише у разі, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком договору, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння.

У речово-правових відносинах не застосовується способи захисту прав, встановлені для зобов'язальних правовідносин. У речово-правових відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності відповідно до ст. 392 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 7 листопада 2012 р. у справі № 6-107цс12).

За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі 6-136цс12).

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з безпідставністю.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повног

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.10.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова