ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
"31" жовтня 2016 р.Справа № 916/2215/16

За позовом: Заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі " Концерну "Військторгсервіс";

до відповідача: Приватного підприємства "Берег";

про стягнення 432 000 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.
Представники:

прокурор: Бескровний М.О. посвідчення № 044624 від 20.10.2016р.

від позивача (Міністерство оборони України): Пилипенко В.М. довіреність № 220/186/д від 08.02.2016р.;

від позивача (Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі " Концерну "Військторгсервіс"): Назаровець В.В. довіреність №66 від 01.03.2016р.;

від відповідача: Торбін І.Ю., Приміч Д.В. довіреність від 28.10.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Заступник військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс" до Приватного підприємства "Берег", в якій просить суд стягнути з останнього на користь держави в особі Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс" заборгованість у розмірі 432 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на невиконання відповідачем за період з вересня 2013р. по серпень 2016р. умов договору про спільну діяльність (простого товариства) № 3/СД від 01.06.2007р., укладеного відповідачем з ДП МОУ „Управління торгівлі Південного оперативного командування, правонаступником якого є Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс".

Обґрунтовуючи свою позицію щодо подання вказаного позову, прокурор вказує, що невиконання або неналежне виконання суб`єктами підприємницької діяльності умов договорів, укладених з підприємствами Міністерства оборони України, завдає шкоди економічним інтересам держави. При цьому зауважує, що відповідно до п. 1.1 статуту Концерну "Військторгсервіс", затвердженого наказом міністра оборони України від 29.12.201р. № 911, Концерн "Військторгсервіс" є державним господарським об`єднанням, утвореним відповідно до актів законодавства України, функції з управління та контроль за діяльністю якого здійснює Міністерство оборони України.

Прокурор зазначає, що в порушення вимог Положення про юридичну службу, затвердженого Постановою КМУ від 26.11.2008р. №1040, Концерн "Військторгсервіс" та підпорядкована йому філія "Одеське управління військової торгівлі" заходи представницького характеру з питань стягнення дебіторської заборгованості з боржника ПП „Берег не здійснює.

Прокурор вказує, що військовою прокуратурою Одеського гарнізону у відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру повідомлено суб`єкт владних повноважень Міністерство оборони України про необхідність представництва прокуратурою інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Концерну „Військторгсервіс у формі звернення до суду з цим позовом та участі в його розгляді.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.08.2016р. порушено провадження у справі №916/2215/16 із призначенням розгляду справи в засіданні суду 19.09.2016р.

Вказаною ухвалою прокурора зобов`язано надати обґрунтування підстав для здійснення представництва держави з огляду на вимоги ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та положень статуту Концерну "Військторгсервіс"; обґрунтування порушення прав Міністерства оборони України та неможливості останнім самостійного захисту прав держави.

В судовому засіданні 19.09.2016р. прокурором було надано письмові пояснення по справі (а.с.49-50), згідно який останній повторно наводить свої обґрунтування щодо підстав його звернення до суду з відповідним позовом, які, фактично, є ідентичними з тими, що викладені у позові.

Ухвалою суду від 19.09.2016р. з огляду на нез`явлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, невиконання вимог ухвали суду, а також необхідність додаткового витребування та дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 03.10.2016р.

У судовому засіданні 3.10.2016р. прокурор надав додаткові пояснення (а.с.68-70), в яких зазначив, що порушення інтересів держави полягає в тому, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань унеможливлює відрахування державним підприємством, яким є Концерн "Військторгсервіс" та підпорядкована йому філія "Одеське управління військової торгівлі", 75% чистого прибутку згідно з Порядком відрахування, затвердженим Постановою КМУ від 23.02.2011р. №138.

Крім того, представник Міністерства Оборони України також надав суду письмові пояснення, в яких, повністю підтримавши позовні вимоги, зазначив, що оскільки ані Міністерство, ані Концерн не є державними компаніями, з урахуванням належності Міністерству функції управління державним майном, прокурор правомірно звернувся до суду із відповідним позовом в інтересах зазначених ним позивачів.

Ухвалою суду від 03.10.2016р., з огляду на подане представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.66), яке надійшло на електронну адресу суду, а також з урахуванням необхідності додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 17.10.2016р.

Ухвалою суду від 17.10.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представників прокурора та Концерну було продовжено на п`ятнадцять днів та, з урахуванням надходження на електронну адресу суду клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи (а.с.98), з огляду на заявлене прокурором клопотання про відкладення розгляду справи, а також у зв`язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали суду, розгляд справи було відкладено на 31.10.2016р.

Прокурор в засіданні суду 31.10.2016р. в повному обсязі підтримав заявлений позов, просив суд задовольнити його.

Представники позивачів повністю підтримали правову позицію прокурора, вказуючи на належне обґрунтування ним підстав для звернення до суду з вказаним позовом в їх інтересах.

У судовому засіданні 31.10.2016р. представник відповідача надав суду відзив на позов (а.с.109-112), згідно якого, заперечуючи проти його задоволення, зазначає про відсутність порушення ним умов договору про сумісну діяльність № 3/СД від 01.06.2007р. Відповідач, зокрема, вказує, що ПП „Берег сумлінно поставився до своїх обов`язків щодо проведення ремонтних робіт, які з 11.09.2012р. по теперішній час зупинені з вини Концерну внаслідок відключення електропостачання об`єкту.

На думку відповідача, порушення ПП „Берег своїх зобов`язань за вищевказаним договором стали наслідком порушення обов`язків позивача, що в свою чергу виключає наявність вини підприємства та є підставою для звільнення його від відповідальності щодо сплати заборгованості у розмірі 432 000 грн.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача стверджував про відсутність порушення інтересів держави, зауважуючи, що саме наявність таких інтересів є підставою для звернення прокурора з позовом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши до початку розгляду справи по суті усні пояснення присутніх в судових засіданнях представників, проаналізувавши доводи, викладені в позові прокурора та в додатково наданих суду поясненнях з боку усіх учасників судового процесу, суд вказує наступне.
Згідно з ч.4 статті 23 Закону України „Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 ГПК господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1 ст.23 Закону „Про прокуратуру).

Відповідно до чинної редакції статті 29 ГПК прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва.
Згідно з ч.3 ст.23 Закону „Про прокуратуру право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При цьому, не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Згідно до ч.2 ст.29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Як зазначено в п.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. №3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", що міститься в частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Відповідно до п.2 резолютивної частини зазначеного Рішення Конституційного Суду України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій ст.2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно до ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

За змістом зазначених норм у сукупності, позивачем у справі за позовом прокурора може бути виключно орган державної влади, місцевого самоврядування або інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено повноваження щодо захисту інтересів держави.
Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам №7 від 23.03.2012р. (зі змінами та доповненнями), господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов`язаних із захистом інтересів держави.

У випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК України.

Зазначеною постановою пленуму також передбачено необхідність залишення позову без розгляду згідно з пунктом 1 частини першої статті 81 ГПК України у разі порушення провадження у справі за позовом прокурора, якщо прокурор не вказав обставин, пов`язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, або не обґрунтував наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави або громадянина в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором в якості позивачів зазначені Міністерство оборони України та Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі " Концерну "Військторгсервіс". При цьому, позовні вимоги заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України направлені на стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 432 000 грн. на користь Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі".

Як встановлено судом з аналізу матеріалів справи, згідно п.1.1 статуту Концерну "Військторгсервіс" (а.с.24-28), Концерн "Військторгсервіс" є державним господарським об`єднанням, заснованим на державній власності та утвореним відповідно до актів законодавства України.

Відповідно до п. 1.3 статуту, учасниками Концерну є державні підприємства, зазначені у додатку № 1 до статуту. Згідно п. 2.3 вказаного статуту Концерн не є військовою частиною, установою і не належить до складу Збройних сил України.

Відповідно до п. 2.5 та 2.9 статуту, Концерн діє на принципах повної господарської самостійності та самоокупності, несе відповідальність за результати своєї діяльності та виконання зобов`язань. Держава не несе зобов`язаннями Концерну, а Концерн не відповідає за зобов`язаннями держави.
Крім того, згідно п. 2.11 статуту Концерну "Військторгсервіс" Концерн відповідно до законодавства України має право, зокрема, набувати майно, майнові та немайнові права, нести відповідальність за зобов`язаннями, бути позивачем, відповідачем та третьою особою в суді.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням того, що Концерн "Військторгсервіс є державним господарським об`єднанням, а представлення прокурором інтересів держави в особі державних компаній прямо заборонено, суд доходить висновку про неможливість підтвердження судом підстав для представництва в частині позивача Концерну "Військторгсервіс", що, відповідно до ст.23 Закону України „Про Прокуратуру є передумовою розгляду спору по суті.

При цьому викладені у письмових поясненнях посилання Міністерства оборони України щодо того, що Концерн "Військторгсервіс не є державною компанією, оскільки державною компанією є, виключно, Державне акціонерне товариство, в якому є частка держави, що перевищує 50%, або Холдінгова компанія не приймається судом до уваги, з огляду на те, що ґрунтується на довільному тлумаченню Міністерством чинного законодавства.

Щодо зазначення прокурором в якості позивача Міністерства оборони України, мотивоване неналежним здійсненням ним повноважень щодо захисту інтересів держави, суд зазначає наступне.

Згідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами Указу Президента України „Про положення про Міністерство оборони України та Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України від 06.04.2011р. визначено, зокрема, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 5 п. 6 вищезгаданого Наказу, Міністерство оборони України для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку: здійснювати захист своїх законних прав та інтересів у судах та інших юрисдикційних органах, у тому числі міжнародних. Натомість, матеріали справи не містять жодного посилання на нормативні акти, які відносять до компетенції Міністерства Оборони звернення до суду з позовами про стягнення коштів на користь державного господарського об`єднання.

При цьому, саме не звернення до суду про стягнення заборгованості прокурор вказує в якості неналежного здійснення повноважень.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання прокурора на Порядок відрахування до державного бюджету, оскільки, по-перше, вимоги про стягнення безпосередньо до державного бюджету не заявлялися, по-друге, зі змісту договору про спільну діяльність (простого товариства) № 3/СД від 01.06.2007р. вбачається, що відповідач має здійснювати компенсацію вже понесених експлуатаційних витрат, що жодним чином не відповідає поняттю чистого прибутку.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про необхідність залишення позову Заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, поданого в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 81, ст.86 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, подану в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" залишити без розгляду.

Суддя Ю.М. Щавинська