ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року Справа № 904/5784/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Петровська О.В.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 73юр від 01.09.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 2/2-16 від 04.08.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дніпрогаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2016 року у справі №904/5784/16

за позовом: ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дніпрогаз", м. Дніпро

до відповідача: Громадської організації "Дніпропетровський центр духовного відродження", м. Дніпро

про стягнення 19 310 грн. 97 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" (надалі ПАТ "Дніпрогаз") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Громадської організації "Дніпропетровський центр духовного відродження" на свою користь 19 310 грн. 97 коп. збитків та 1 378 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2016 року у справі №904/5784/16 (суддя Соловйова А.Є.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ "Дніпрогаз" (позивач, постачальник) та Громадською організацією "Дніпропетровський центр духовного відродження" (відповідач, споживач) укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для опалення культових споруд релігійних організацій) №1073/21/127633 від 30.12.2011 року (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 4.1 договору розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до п. 4.2 договору у випадку, передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляду цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ; тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами; тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованим тарифом; податок на додану вартість.

Ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності (п.4.4 договору).

Пунктом 4.6 договору передбачено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2012 року.

За приписами ст. 632 Цивільного кодексу України ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" №2467-VI від 08.07.2010 року державне регулювання діяльності субєктів ринку природного газу, в тому числі субєктів природних монополій та субєктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №989 "Про ціни на природний газ для потреб релігійних організацій" для релігійних організацій природний газ (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені Національною комісією регулювання електроенергетики України для населення.

Довідкою Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області №05-27/63-з від 18.10.2013 року про результати зустрічної звірки ПАТ Дніпрогаз з питань документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за період з 01.01.2012 року по 31.08.2013 року, проведеної на виконання доручення Державної фінансової інспекції України №05-18/1445 від 01.10.2013 року, встановлено укладання договору на постачання природного газу ПАТ Дніпрогаз з Громадською організацією "Дніпропетровський центр духовного відродження", у якої відповідно до довідки ЄДРПОУ організаційно-правова форма 815 (Громадська організація) та відповідно до витягу з веб-сайту Єдиного державного реєстру за Громадською організацією Дніпропетровський центр духовного відродження зареєстровано вид діяльності за КВЕД 94.99: «Діяльність інших громадських організацій (основний)».

Апелянт зазначає, що споживачем безпідставно було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом ( в межах обсягів природного газу для опалення культових споруд релігійних організацій) №1073/21/127633 від 30.12.2011 року та не було його проінформовано про відсутність статусу регіональної філії та, відповідно, права споживати природний газ за ціною до потреб релігійних організацій.

Вказує, що оскільки відповідач отримував природний газ від початку дії договору за цінами, встановленими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України "Про затвердження цін на природний газ для потреб релігійних організацій" №944 від 29.07.2010 року - 915 грн. без ПДВ, а повинен був сплачувати за спожитий природний газ за цінами для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання 3907 грн. 28 коп. за 1000 м.куб. без ПДВ., позивач просить стягнути різницю між сумою, що була сплачена відповідачем за 2012 рік за ціною для потреб релігійних організацій - 5 905 грн. 07 коп., та сумою, що підлягала сплаті за ціною для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання - 25 216 грн. 04 коп., а саме: 19310 грн. 97 коп., які визначає як збитки.

За доводами апелянта, після неодноразового та належного повідомлення відповідача про виявлення порушень в частині споживання природного газу за тарифом для релігійних організацій без наявності відповідних підстав, відповідач свідомо відмовився вчиняти дії щодо усунення порушень законодавства та не здійснив оплату за спожитий природний газ за належним тарифом. Умисне неповідомлення відповідачем ПАТ «Дніпрогаз» щодо відсутності статусу релігійної організації та права споживати природний газ за тарифом для потреб релігійних організацій призвело до неправомірного споживання природного газу за нижчою ціною, неотримання ПАТ «Дніпрогаз» належних коштів та водночас завдання збитків у вигляді додаткових витрат, понесених на закупівлю природного газу для промислових споживачів у ОСОБА_3 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

В якості доказу такої закупівлі суду надана виписка ОСОБА_3 акціонерного товариства «КБ Надра», що свідчить про сплату позивачем ОСОБА_3 акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 31.01.2014 року суми 26 645 грн. 70 коп. із призначенням платежу: "Оплата за постачання газу згідно договору №13/12-198-П(Р) від 16.12.2013 року" (а.с. 111).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування особою, яка порушила право, завданих збитків.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідальність за порушення господарського зобов'язання у вигляді стягнення збитків настає за умов встановлення вини порушника (сторони договору).

Доводи відповідача з приводу того, що його організаційно-правова форма була відома позивачу ще в момент укладення договору та жодних перешкод в отриманні відповідної інформації відповідач позивачу не чинив, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, будучи обізнаним про свій статус, споживач умисно сплачував за отриманий природний газ у розмірі меншому, ніж встановлений законом, а відповідний тариф, за якими мав сплачуватись природний газ, є загальновідомою інформацією, що доводить вину Громадської організації «Дніпропетровський центр духовного відродження» у недоплаті належної суми.

Однак, у спірних відносинах апеляційний господарський суд не вбачає складу (всіх елементів) цивільного правопорушення, зокрема наявності збитків, оскільки з поданого позивачем доказу (банківська квитанція від 31.01.2014 року), не вбачається, що сума 22 645 грн. 70 коп. (яка не є сумою, що предявлена до стягнення) сплачена ОСОБА_3 акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в якості додаткових витрат, понесених на закупівлю природного газу для промислових споживачів внаслідок недоплати належної суми саме відповідачем. Окрім того, предметом договору, на який є посилання у призначенні платежу банківської виписки, є передача природного газу Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» позивачу імпортованого у 2013 році.

Отже, за відсутністю повного складу цивільного правопорушення відповідальність за порушення не настає.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності при вирішені спору.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Позивач посилається на те, що довідався про своє порушене право після отримання довідки Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області №05-27/63-з від 18.10.2013 року про результати зустрічної звірки ПАТ Дніпрогаз з питань документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за період з 01.01.2012 року по 31.08.2013 року, тобто в жовтні 2013 року.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Оскільки позивач належними доказами, у відповідності до ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не довів порушення відповідачем його права, в позові слід відмовити з підстав його необґрунтованості.

З огляду на викладене відсутні підстави для скасування вірного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дніпрогаз" на залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2016 року у справі №904/5784/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складено 11.11.2016 року).