РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016Справа № 910/16034/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ЄВРОБАНК" (далі - Банк) до товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "АВК КЕРАМІКА" (далі - Товариство) про стягнення 453 367,66 грн.,

за участі представників:

позивача: Щербан Г.А. за довіреністю від 17 серпня 2016 року № 122,

відповідача: не з'явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2016 року Банк звернувся до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21 березня 2016 року між ним та Товариством було укладено договір овердрафту № ЮЛ-35/2016-О. На виконання даної угоди Банк надав відповідачу в тимчасове користування грошові кошти у національній валюті. Оскільки Товариство свої зобов'язання за даним правочином виконало не в повному обсязі, позивач, посилаючись на статті 553 та 554 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просив суд стягнути з відповідача 425 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 8 070,77 грн. заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом, 15 803,78 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне погашення тіла кредиту, 93,11 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, а також 4 400,00 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 1 вересня 2016 року порушено провадження у справі № 910/16034/16. Розгляд даної справи призначено судом на 22 вересня 2016 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22 вересня 2016 року відклав розгляд справи на 6 жовтня 2016 року.

Ухвалою суду від 6 жовтня 2016 року розгляд справи відкладено на 20 жовтня 2016 року.

За наслідками розгляду справи 20 жовтня 2016 року суд виніс ухвалу про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладення розгляду справи на 3 листопада 2016 року.

Під час судового засідання 3 листопада 2016 року представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позові.

Відповідач у призначені судові засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 Постанови.

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 1 вересня 2016 року, про відкладення розгляду справи від 22 вересня 2016 року, 6 жовтня 2016 року та 20 жовтня 2016 року надіслані відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань. Крім того, йому надавалося достатньо часу для подання заяв, клопотань, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих позивачем документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2016 року між сторонами було укладено договір овердрафту № ЮЛ-35/2016-О, за умовами якого Банк зобов'язався надати Товариству в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах ліміту кредитування, а останнє - повернути позивачу ці кошти у встановлені даним правочином строки та виконати інші умови цієї угоди.

Даний договір підписано повноважними представниками та скріплено їх печатками. Строк дії вказаного правочину - до повного виконання зобов'язань Товариства за ним (пункт 44 договору).

Відповідно до пункту 2 зазначеної угоди (у редакції договору про внесення змін від 15 квітня 2016 року № 2 до договору) ліміт овердрафту, зокрема, у період з 11 серпня 2016 року по 10 вересня 2016 року складає 440 000,00 грн. Дата остаточного повернення овердрафту - 10 березня 2017 року.

Згідно з пунктами 11, 13 вказаного договору овердрафт надається у вигляді кредитного ліміту до поточного рахунку Товариства № 0002 шляхом проведення платежів на підставі розрахункових документів на переказ коштів (видачу готівки) у сумах, що перевищують залишок коштів на поточному рахунку, але не перевищують невикористаний ліміт овердрафту.

Максимальний строк наявності безперервної заборгованості за овердрафтом складає 90 днів з дати виникнення такої заборгованості, яка переноситься на 91 день (або на наступний робочий день, якщо 91 день припав на вихідний) на рахунки простроченої заборгованості (пункт 12 даного правочину).

Судом встановлено, що Банк надав Товариству за вказаним договором грошові кошти в загальному розмірі 750 000,00 грн., які були використані відповідачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками про рух коштів з рахунку Товариства.

Разом із цим, оскільки станом на 11 липня 2016 року строк наявної за Товариством безперервної заборгованості за даним договором вийшов за встановлений ним максимальний строк, Банк переніс суму використаного ліміту в розмірі 475 661,42 грн. на рахунок простроченої заборгованості.

Як вбачається з банківської виписки про особовому рахунку Товариства, 16 серпня 2016 року останнім було сплачено 50 661, 42 грн. у рахунок погашення заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість відповідача за овердрафтом склала 425 000,00 грн.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач всупереч зазначеним нормам у встановлені умовами кредитного договору строки своїх зобов'язань з погашення кредиту не виконав.

Враховуючи те, що сума основного боргу за вищезазначеним договором, яка складає 425 000,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог останнього про стягнення з відповідача вказаної суми основного боргу, у зв'язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо сплати процентів за користування овердрафтом, Банком заявлена вимога про стягнення з відповідача за період з 1 серпня 2016 року по 21 серпня 2016 року 8 070,77 грн. заборгованості за вказаними процентами.

Відповідно до частини 1 статті 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з пунктами 3, 17 та 18 вищевказаної угоди процента ставка за користування овердрафтом є фіксованою та становить 30 % річних. Нарахування процентів здійснюється щомісячно в передостанній або останній робочий день календарного місяця та в останній день строку дії овердрафту за фактичну середньоденну суму використаного ліміту та фактичну кількість днів в календарному місяці за формулою «факт/360» (за фактичною кількістю днів у місяці та в умовному році - 360 днів), які сплачуються щомісячно з 1 по 10 число (включно) місяця, наступного за періодом нарахування.

Водночас, здійснивши перерахунок процентів за користування кредитом за визначений позивачем період, суд вважає дану вимогу обґрунтованою в розмірі 8 070,72 грн. За таких обставин дана вимога підлягає частковому задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на пункт 36 договору, просив суд стягнути з Товариства 15 803,78 грн. пені, нарахованої за період з 11 липня 2016 року по 21 серпня 2016 року за несвоєчасне погашення тіла кредиту, а також 93,11 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, з яких: 8,27 грн. - пеня, нарахована на суму 6 875,00 грн. за 11 квітня 2016 року; 32,80 грн. - пеня, нарахована на суму 12 126,86 грн. з 11 липня 2016 року по 13 липня 2016 року та 52,04 грн. - пеня, нарахована на суму 12 287,92 грн. з 11 серпня 2016 року по 15 серпня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до 36 договору за повне або часткове прострочення повернення заборгованості та/або сплати процентів за користування овердрафтом та/або комісій, Товариство зобов'язалось сплатити Банку пеню за кожний день прострочення за зобов'язанням у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня.

Оскільки заявлені Банком до стягнення розміри пені за прострочення погашення тіла кредиту та процентів за ним є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та не суперечить положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить на підставі пункту 37 вказаного правочину стягнути з відповідача штраф у розмірі 1 % від ліміту овердрафту, оскільки останній всупереч підпункту b) пункту 23 цього договору не надав Банку документи про зміну керівника Товариства. На підтвердження даної обставини позивач надав копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що з 23 серпня 2016 року керівником Товариства значиться Ройтбурд Мар'яна Миколаївна.

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Оскільки нарахований на підставі вищенаведеного пункту договору штраф у розмірі 4 400,00 грн. відповідає зазначеним приписам законодавства та положенням даної угоди, а відповідачем не було подано доказів належного повідомлення позивача про зміну свого керівника, вимога Банку про стягнення з Товариства вказаної суми штрафу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача до Товариства.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "АВК КЕРАМІКА" (04112, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 50, ідентифікаційний код 40041147) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ЄВРОБАНК" (01032, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 35, ідентифікаційний код 33305163) 425 000 (чотириста двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 8 070 (вісім тисяч сімдесят) грн. 72 коп. процентів за користування кредитом, 15 803 (п'ятнадцять тисяч вісімсот три) грн. 78 коп. пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту, 93 (дев'яносто три) грн. 11 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 4 400 (чотири тисячі чотириста) грн. 00 коп. штрафу, а також 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. 51 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 4 листопада 2016 року

Суддя Є.В. Павленко