КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа№ 910/8303/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Коршун Н.М.

ОСОБА_1

при секретарі Матюхін І.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не зявились.

розглянувши

апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна

енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі

Відокремленого підрозділу Запорізька атомна

електрична станція

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 06.09.2016 року

у справі № 910/8303/16 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Державного підприємства Національна атомна

енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі

Відокремленого підрозділу Запорізька атомна

електрична станція

до Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської

організації онкоінвалідів Спілка онкоінвалідів

Фаворит-Плюс

про зобовязання вчинити дії та стягнення 45140,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 06.09.2016 року, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 року по справі № 910/8303/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Баранець О.М.; судді: Калатай Н.Ф., Коршун Н.М.

В судове засідання 08.11.2016 року представник відповідача в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, 31.08.2015 року між Дочірнім підприємством Всеукраїнською громадською організацією онкоінвалідів Спілка онкоінвалідів Фаворит-Плюс (далі - постачальник, відповідач) та Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (далі - покупець, позивач) було укладено договір поставки продукції № 456 (1)15УК (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити Метеостанцію Viasala WXT-520 Weather Transmitter (далі - товар) за ціною 148000,00 грн. з ПДВ, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар.

Згідно з п. 1.2 договору, в редакції додаткової угоди №1 від 22.10.2015 року до договору, строк поставки продукції до 10.12.2015 року.

За умовами п. 2.1 договору товар, що поставляється, по своїй якості і комплектності повинен відповідати паспорту заводу-виробника та підтверджуватися свідоцтвом про повірку в Україні всіх значимих вимірюваних параметрів, сертифікату якості, виданому заводом-виробником. Товар, що поставляється, повинен бути новим, тобто не повинен бути раніше вживаним або виготовленим з раніше вживаних комплектуючих та основних вузлів та агрегатів, що носять ознаки вживаних або відновлених.

Відповідно до п. 2.5 договору постачальник зобовязаний мати рішення про затвердження виробника товарів, як постачальника ДП НАЕК Енергоатом, до моменту поставки продукції.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили загальну ціну договору, яка складає 123333,33 грн. та ПДВ 20% - 24666,67 грн., що разом з ПДВ складає 148000,00 грн.

Розрахунок за продукцію, поставлену відповідно до п. 1.1 здійснюється шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника, з відстрочкою платежу 30 календарних днів з моменту поставки товару. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 7.2 договору за порушення зазначених строків постачання або недопоставку товару постачальник зобовязаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення, а за прострочення більш ніж 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцеві штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобовязань.

Сплата неустойки не звільняє винну сторону від виконання договірних зобовязань (п. 7.3 договору).

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом року з моменту його підписання (п. 11.1 договору).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідачем не виконані договірні зобов'язання по поставці товару, у зв'язку чим ним нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 34780,00 грн. та штраф 10360 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з статтями 1 та 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 7.2 договору за порушення зазначених строків постачання або недопоставку товару постачальник зобовязаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення, а за прострочення більш ніж 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцеві штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобовязань.

Відповідно до п. 2.5 договору постачальник зобовязаний мати рішення про затвердження виробника товарів, як постачальника ДП НАЕК Енергоатом, до моменту поставки продукції.

В матеріалах справи наявна копія СОУ НАЕК 012:2012 Управління закупівлями продукції. Оцінка постачальників. (далі - Стандарт).

Цей стандарт поширюється на діяльність ДП НАЕК Енергоатом, пов'язану із закупівлями в частині організації та проведення оцінки виробників продукції для систем, важливих для безпеки АЕС (далі - СВБ), а також підприємств - виконавців робіт та послуг на СВБ (далі - постачальників). Проведення оцінки обов'язкове у відношенні виробників продукції для СВБ, а також підприємств, що виконують роботи та/або надають послуги з конструювання, проектування, ремонту, модернізації, монтажу устаткування АЕС, пусконалагоджувальні роботи, випробування СВБ, а також роботи з продовження терміну служби і обґрунтуванню безпеки устаткування АЕС.

Відповідно до п. 4.1 Стандарту необхідність оцінки постачальників продукції для СВБ визначена у 7.4 НП-306.1.182-2012. Цей стандарт є одним із документів системи управління ДП НАЕК Енергоатом, який регламентує оцінку постачальників як складову частину процесу закупівель.

Пунктом 4.3 Стандарту визначено, що постачальники, які пройшли оцінку, і відносно яких прийнято в установленому порядку позитивне рішення (Рішення про затвердження постачальників), включаються до Переліку постачальників.

Таким чином, з огляду на вищевикладені умови Стандарту та Договору, надання послуг та/або поставка відповідачем товару можлива лише після включення його до переліку постачальників.

В матеріалах справи наявна копія Наказу № 936 від 13.10.2015, підписаного Президентом ДП НАЕК Енергоатом ОСОБА_3, відповідно до пунктів 2 та 3 якого висновки Звіту ВП ЗАЕС № ОЧ-П.1.18.-15 Про оцінку постачальника для НАЕК Енергоатом - Дочірнє підприємство Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів Спілка онкоінвалідів Фаворит-Плюс визнано недостовірними, доручено тимчасово виконуючому обов'язки виконавчого директора з якості та управління ОСОБА_4 провести повторний аудит відповідача з комісією у складі фахівців Дирекції Компанії та відокремлених підрозділів, за виключенням ВП ЗАЕС.

Вищенаведене свідчить про те, що позивачем було неналежно виконано зобов'язання з оцінки відповідача, що є порушенням з його боку пункту 2.5 Договору. Даний факт підтверджено президентом ДП НАЕК Енергоатом.

Згідно з ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки позивачем не було належним чином виконано свого обов'язку з оцінки відповідача та внесення його до переліку постачальників ДП НАЕК Енергоатом, що унеможливило виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що має місце прострочення кредитора (позивача), а не боржника (відповідача), а тому правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за договором відсутні, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 07.07.2016 року у справі 910/6033/16 не впливає на законність і обґрунтованість рішення Господарського суду м. Києва від 06.09.2016 року у справі №910/8303/16. Апелянт помилково ототожнює обставини, встановлені Господарським судом м. Києва у справі №910/6033/16, з їх юридичною оцінкою.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 року у справі №910/8303/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/8303/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Н.М. Коршун

ОСОБА_1