донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

09.11.2016р. справа №905/1890/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового ОСОБА_4 засідання:
за участю представників сторін:
від позивача:не зявився
від відповідача 1:ОСОБА_5 за довіреністю
від відповідача 2:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» м. Красний Лиман, Донецька область
на рішення господарського судуДонецької області
від04.10.2016 року
по справі№ 905/1890/16 (суддя Сажнева М.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» м. Добропілля, Донецька область
до відповідача 1:Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» м. Красний Лиман, Донецька область
до відповідача 2:Державного підприємства «Донецька залізниця» м.Донецьк
простягнення 7 001,12грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» м. Добропілля, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» м. Красний Лиман, Донецька область про стягнення 7 001,12грн. вартості нестачі вугілля.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.07.2016р. у справі №905/1890/16 залучено до участі у справі як відповідача-2 - Державне підприємство «Донецька залізниця».

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.10.2016 року у справі №905/1890/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» м. Добропілля, Донецька область до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» вартість недостачі вантажу у розмірі 4718 (чотири тисячі сімсот вісімнадцять) грн 15 коп. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 928 (девятсот двадцять вісім) грн 63 коп. В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця відмовлено. Також, відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо Державного підприємства «Донецька залізниця» м.Донецьк.

Відповідач 1, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт зазначає про те, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, що розташовані на території проведення антитерористичної операції (в тому числі Державного підприємства «Донецька залізниця»), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обовязків до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 року № 604, призупинена до завершення проведення антитерористичної операції. А тому, на думку скаржника він є неналежним відповідачем у справі №905/1890/16, тому, заявлені вимоги є незаконними.

Представники позивача та відповідача 2 у судове засідання не прибули, причини неприбуття не повідомили.

Представник відповідача 1 у судове засідання зявився. Підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, проти розгляду справи за відсутністю представників сторін не заперечував.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представників позивача та відповідача 2 за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Щодо доводу апелянта про те, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не стало правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця», що розташоване на території проведення антитерористичної операції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 статті 2 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» №4442 VI від 23.02.2012 року Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» створено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Згідно додатку 1 вказаної Постанови визначено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», до якого ввійшло й Державне підприємство «Донецька залізниця».

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Статуту Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 Приватне акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 07.12.2015 року за № НОМЕР_1 до ЄДР внесено інформацію щодо юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ (код за ) з місцезнаходженням - 03680, м. Київ, Печерський район, вул. Тверська, буд. 5.

Відповідно до розділу «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа», згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ є правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця», (код за ), 83000, Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський район, вул. Артема, 68.

Таким чином, беручи до уваги положення ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», а також факт реєстрації Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», положення статей 1, 2 статуту якого визначають положення щодо правонаступництва, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що всі права та обов'язки Державного підприємства «Донецька залізниця», як відповідача у даній справі, перейшли до його правонаступника - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

За таких обставин, твердження апелянта відносно незастосування судом при винесенні рішення п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №604 «Про деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» не приймається колегією суддів до уваги, з огляду на таке.

Частина 6 ст.2 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» має спеціальний (пріоритетний у застосуванні) характер по відношенню до загальних норм ст.ст. 104, 107 Цивільного кодексу України, що вбачається з п.2 Перехідних та прикінцевих положень цього Закону, і за своїм змістом не покладає факт правонаступництва створеного Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» за правами і обовязками визначених підприємств Укрзалізниці в залежність від обовязкового попереднього припинення означених підприємств (в тому числі - ДП «Донецька залізниця» м.Донецьк).

Системний аналіз ч.ч. 3, 9 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та послідовності дій зі створення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», визначений Постановою КМУ №200 від 25.06.2014 року, дає підстави для висновку, що злиття підприємств, на базі яких мало створюватися Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, у тому числі: складання відповідних передавальних актів та формування статутного фонду, мало хронологічно передувати державної реєстрації їх правонаступника - Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, тобто, моменту набуття ним статусу субєкта правовідносин у розумінні ст. ст. 91, 92 Цивільного кодексу України. Отже, факт створення правонаступника за умов чинності ч. 3 ст. 2 Закону і перебування ДП «Донецька залізниця» серед переліку підприємств, на базі яких мало бути створено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» як їх правонаступник, є цілком самодостатнім для правонаступництва.

Крім того, за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які за ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» презюмуються достовірними, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» визначено правонаступником у тому числі і ДП «Донецька залізниця» у цій справі, що узгоджується і зі змістом ч. 2 п. 2 Статуту Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ №735 від 02.09.2015 року, які не були змінені чи скасовані у встановленому діючим законодавством порядку.

Також, ч 1 ст.2 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» уповноважує Кабінет Міністрів України прийняти рішення про створення означеного Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», проте його статус як правонаступника відповідних підприємств (у тому числі ДП «Донецька залізниця») безпосередньо визначений цим Законом і можливість запровадження винятків чи обмежень щодо такого правонаступництва за підприємствами визначеного переліку, у тому числі в залежності від здійснення/нездійснення дій з інвентаризації майна у розумінні Постанови КМУ №604 від 12.11.2014 року, на яку посилається апелянт, вказаним Законом не передбачена.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає цілком обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо того, що належним відповідачем у справі є саме Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» м. Красний Лиман, Донецька область.

Крім того, зазначені правові висновки кореспондуються з судовою практикою Вищого господарського суду України (постанова від 08.06.2016р. у справі №905/1021/16).

З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством ДТЕК Павлоградвугілля (Замовник) та Публічним акціонерним товариством ДТЕК Добропільська ЦЗФ (Виконавець) був укладений договір №13-15/75-У від 31.12.2013р., відповідно до якого Замовник зобовязався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги Виконавця, повязані зі збагачення вугілля та прийняти концентрат.

За умовами п. 1.1. зазначеного Договору Виконавець зобовязаний прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором та відповідними специфікаціями.

Постачання (передача) виконавцю вугілля проводиться залізничним транспортом у напіввагонах, вантажною швидкістю рівномірно протягом місяця, якщо інше не вказано у відповідних специфікаціях та/або заявках замовника. Партії вугілля визначаються вантажовідправником згідно ДСТУ 4096-2002.

Відповідно до п. 10.1 Договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами (дата початку терміну дії договору).

Сторони встановлюють, що дата закінчення терміну дії договору визначається наступним чином: при належному виконанні обома сторонами своїх зобов'язань, обумовлених цим договором, датою закінчення терміну дії договору є 31.12.2015г., а в разі невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань за цим договором, датою закінчення терміну дії договору є дата повного та належного виконання сторонами (відповідно до умов договору) всіх прийнятих на себе за договором зобов'язань (в редакції Додаткової угоди від 17.12.2014р.).

Відповідно до п.п. 2, 4, 5 Специфікації від 30.11.2015р. до договору №13-15/75-У від 31.12.2013р. поставка вугільного концентрату в грудні 2015р. здійснюється зокрема, на ст. Сороче Донецької залізниці вантажоодержувачу ДТЕК Зуївська ТЕС.

Договір, Специфікація та додаткова угода до нього підписані сторонами та скріплені печатками підприємств без заперечень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України (далі-Статут залізниць) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2015 року зі станції Добропілля Донецької залізниці Публічне акціонерне товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» здійснило відправлення вагонів № 53536520, №55340004 та №62313036 (вантаж вугілля камяне марки г газоване) згідно накладної № 50421767 на станцію Сороче Донецької залізниці ДТЕК Зуївська ТЕС.

Відповідно до накладної № 50421767 вантаж на станції Добропілля навантажено на рівні бортів, з вологістю 7,0%, вугільний концентрат, вантаж розміщено та закріплено згідно з п-4.глави 1 ТУ, поставка у власність Товариства з обмеженою відповідальністю Лемтранс.

Відтак, цілком обгрунтованим у даному випадку є висновок про те, що вантаж був завантажений для подальшого перевезення у вологому стані.

При прибутті вантажу на станцію Сороче Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України (далі Статут), було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладних, не відповідає фактичній масі вантажу.

При контрольному переважуванні було виявлено, що, відповідно до накладної № 50421767:

- у вагоні № 53536520 вказана маса вантажу складає 69 000 кг., тоді як фактично було встановлено, що маса вантажу складає: 68 060кг, що менше ваги, вказаної у документі на 940 кг;

- у вагоні № 55340004 вказана маса вантажу складає 70 000 кг., тоді як фактично було встановлено, що маса вантажу складає: 66 940 кг., що менше ваги, вказаної у документі на 3 060 кг;

- у вагоні №62313036 вказана маса вантажу складає 70 000кг, тоді як фактично було встановлено, що маса вантажу складає: 66 850 кг., що менше ваги, вказаної у документі на 3 150 кг.

За результатами переважування було складано комерційні акти БИ № 570975/77 від 07.12.2015 року, БИ №570976/78 від 07.12.2015 року та БИ №570977/79 від 07.12.2015 року.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача завданих збитків у сумі 7 001,12грн.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом МТУ від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів здатних до перевезення у вологому стані.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту Залізниць України).

Вантаж (вугілля камяне марки г газоване) перевозився у вологому стані, про що вказано у накладній №50421767, а тому, 2 % від 70 000 кг складають 1 400 кг, а 2% від 69 000кг 1 380кг.

Виявлена недостача у вагоні №53536520 становить 940 кг та не перевищує норми природної втрати (1 380кг).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що вимоги позивача в частині стягнення вартості нестачі вугілля у вагоні №53536520 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З урахуванням норми природної втрати під час перевезення, нестача вантажу у вагоні №55340004 становить (3 060 - 1400) 1 660кг, у вагоні №62313036 (3 150 - 1400) 1750кг, а разом 3 410кг.

Згідно довідки про вартість вугільної продукції, підписаної генеральним директором та начальником економіки та фінансів ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», ціна 1 т вугільної продукції по накладній №50421767 складає 1153,02 грн, без врахування ПДВ, 1383,62 грн. з ПДВ.

Відтак, вартість недостачі, виявленої у вагонах № 55340004, № 62313036, з урахуванням норми природної втрати, складає 4 718,15грн. (3,41 т. (нестача з урахуванням норми природної втрати 2%) х 1383,62грн. вартість 1т вугілля з ПДВ).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком щодо часткового задоволення позовних вимог у розмірі 4 718,15грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно з ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2016р. по справі №905/1890/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» м. Красний Лиман, Донецька область без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» м. Красний Лиман, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2016р. по справі №905/1890/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2016р. по справі №905/1890/16 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.:

1прим.-Позивачу;

2прим.-Відповідачам;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСДО.