ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 р. Справа № 917/1281/16

за позовом Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 3, м.Горішні Плавні, Полтавської області

до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2, м.Горішні Плавні, Полтавської області

про стягнення 3148,63 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_3, дов. від 27.10.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, НОМЕР_1, виданий 14.05.2002р.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 27.10.2016р.

Розглядається позов про стягнення 3148,63 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов"язань за договором № 62/10 від 27.09.201 року про участь власника нежитлового приміщення в утриманні житлового будинку та прибудинкової території.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав у встановлені договором строки свої договірні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не погашена.

03.11.2016 року через канцелярію суду до матеріалів справи від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. № 13570), в якій позивач просить стягнути з відповідача 4231,59 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов"язань за договором № 62/10 від 27.09.201 року про участь власника нежитлового приміщення в утриманні житлового будинку та прибудинкової території.

Дослідивши заяву позивача про збільшення позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.11., п. 3. 12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Розглянувши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд приймає її до розгляду, що подана з дотриманням норм чинного законодавства, та розглядатиме справу в подальшому з її врахуванням.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує (вх. № 11080 від 07.09.2016р.).

У судовому засіданні відповідач підтримав позицію, викладену у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством №3 (далі - позивачем) та ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 (далі -відповідачем) укладено договір за № 62/10 від 27 вересня 2010 року про участь власника нежитлового приміщення в утриманні житлового будинку та прибудинкової території (далі - договір).

Згідно п.1. Договору власник займає нежитлове приміщення для ресторану Козацький схід загальною площею 271.4 м2 за адресою: м.Комсомольськ вул.Конституції, 10/5, сплачує за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території пропорційно відповідній площі.

У п. 3.1. договору визначено строк чинності цього договору до 01.10.2011 p., але п. 3.3. договору продовжує його дію до письмового повідомлення однієї зі сторін, у разі відсутності заяви сторони про намір розірвати договір у місячний термін до закінчення дії договору.

Згідно п.2.4.1 договору власник (відповідач) зобов'язаний планувати житлово-експлуатаційній організації за надані послуги в повному обсязі у терміни, встановлені договором.

Згідно п.4.4. договору розмір плати за послуги змінюється житлово-експлуатаційною організацією з часу встановлення нових тарифів, згідно з чинним законодавством.

Позивач вказує, що в договорі з 01.01.2016 р. відбулися зміни тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою вул . Конституції 10/5, згідно рішення виконавчого комітету Комсомольської міськради № 573 від 15.12.2015р. (про затвердження вартості участі в утриманні житлового будинку та прибудинкової території для власників нежитлових приміщень у житлових будинків на рівні встановленого за відповідною адресою економічно обгрунтованого тарифу) та рішення виконавчого комітету Комсомольської міської ради № 258 від 29.03.2016р. (про скоригований тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою вул . Конституції 10/5), про що відповідач був повідомлений належним чином.

За твердженням позивача, відповідач за період з 01.01.2016р. по 01.06.2016р. продовжує оплачувати за послуги за розрахунком, який діяв до 01.01.2016р., у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 4231,59 грн. (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує наступні обставини:

- на відміну від попереднього порядку визначення розміру вартості послуги з утримання будинку та прибудинкової території, де вказувалися вбудовані чи прибудовані приміщення, позивачем нараховуються до сплати вартість послуг, з врахуванням площі прибудованого приміщення;

- позивач включає до переліку послуги, які фактично не надаються, або надаються частково;

- в розрахунку вартості послуг позивача закладена ставка ЄСВ у розмірі 36,77% замість 22% , що суперечить нормам Податкового кодексу України та Державному бюджету України.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) є житлово-комунальними послугами.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно пункту 1 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Пунктом 2 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Відповідно до пункту 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

У відповідності до п. 3 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 № 869, з власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг). Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 4.4. договору за № 62/10 від 27 вересня 2010 року про участь власника нежитлового приміщення в утриманні житлового будинку та прибудинкової території сторони передбачили, що розмір плати за послуги змінюється житлово-експлуатаційною організацією з часу встановлення нових тарифів, згідно з чинним законодавством.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Згідно з п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (далі - Порядок) тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку. Тариф на послуги враховує вартість отриманих послуг з централізованого постачання холодної води (з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах), водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в обсягах, визначених за приладами обліку або відповідно до Методики розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженої в установленому порядку. Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Відповідно до п. 5 Порядку калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Згідно рішення виконавчого комітету Комсомольської міськради № 573 від 15.12.2015р. (про затвердження вартості участі в утриманні житлового будинку та прибудинкової території для власників нежитлових приміщень у житлових будинків на рівні встановленого за відповідною адресою економічно обгрунтованого тарифу) та рішення виконавчого комітету Комсомольської міської ради № 258 від 29.03.2016р. (про скоригований тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою вул . Конституції 10/5) відбулися зміни тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою вул . Конституції 10/5.

З врахуванням визначених вказаними рішеннями тарифів, позивач згідно умов договору № 62/10 від 27 вересня 2010 року змінив розмір плати відповідача за послуги, визначивши до сплати, зокрема, наступні розміри: за січень-березень 2016р. - по 735,49 грн., квітень 2016р. - 540,08 грн. (з врахуванням коригування сум за січень-березень), травень-жовтень - 686,64 грн.

При цьому, для розрахунку нового розміру тарифу позивачем врахована наступна площа нежитлового приміщення відповідача - 271,4 кв.м., в тому числі 130,0 кв.м. - вбудованого приміщення та 141,4 кв.м прибудовоного приміщення.

Проте, п.1 рішення виконавчого комітету Комсомольської міськради № 573 від 15.12.2015р. затверджена вартість участі в утриманні житлового будинку та прибудинкової території для власників нежитлових приміщень у житлових будинках на рівні встановленого за відповідною адресою економічно обгрунтованого тарифу.

Згідно п. 5 ДБН В.2.2-15-2005. Житлові будинки. основні положення площу житлового будинку визначають як суму площ поверхів будинку, виміряних у межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін, а також площ балконів і лоджій.

З врахуванням вказаного, площею нежитлового приміщення відповідача, як власника нежитлових приміщень у житловому будинку за адресою вул . Конституції 10/5, що знаходиться саме у житловому будинку, є 130,0 кв. (площа вбудованого приміщення).

За даних обставин, для відповідача тарифом на утримання житлового будинку та прибудинкової території є 328,90 грн. (вказаний розмір підтверджується також розрахунком, що доданий до заяви про збільшення позовних вимог).

Як вказується позивачем, та не заперечується відповідачем, останній в період з січня 2016р. по жовтень 2016р. послуги на утримання житлового будинку та прибудинкової території оплачував частково, зокрема, у лютому - 388,48 грн., з березня по червень - по 194,24 грн., у серпні - 200,00 грн., у жовтні - 776,96 грн., заборгованість у розмірі 1146,60 грн. відповідачем погашена не була.

Таким чином, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є вимоги позивача про стягнення з відповідача 1146,60 грн. заборгованості за послуги на утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з січня 2016р. по жовтень 2016р., в іншій частині у позові слід відмовити за необгрунтованістю.

При цьому, судом відхиляються заперечення відповідача, щодо того, що позивач включає до переліку послуги, які фактично не надаються, або надаються частково, з огляду на відсутність будь-яких доказів в підтвердження вказаного.

Заперечення відповідача проти позову щодо того, що в розрахунку вартості послуг позивача закладена ставка ЄСВ у розмірі 36,77% замість 22% , що суперечить нормам Податкового кодексу України та Державному бюджету України, судом також оцінюються критично, оскільки, як вбачається з наданого позивачем розрахунку та підтверджено представником позивача в судових засіданнях, ставка ЄСВ у розмірі 36,77% була закладена у період з січня 2016р. по березень 2016р., проте у квітні суми були скориговані, проведений перерахунок з врахуванням визначної законодавством ставки ЄСВ.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 (вул.Лісна, 74, м.Горішні Плавні, Полтавської області, код НОМЕР_2) на користь Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 3 (вул.Конституції, 26, м.Горішні Плавні, Полтавської області, ) 1 146,60 грн. боргу, 373,39 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 09.11.2016р.

Суддя Киричук О.А.