ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.2016 Справа № 904/8212/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР", м. Дніпро

про стягнення 1 227 532,45 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Бойчук Ю.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 41-2016 від 01.01.16р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 21.09.16р. порушено провадження у справі № 904/8212/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" (далі - відповідач) про стягнення 1 227 532,45 грн. Справу призначено до розгляду на 20.10.16р.

Ухвалою господарського суду від 20.10.16р. відкладено судове засідання 10.11.16р.

10.11.16р. повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи докази додаткові пояснення та витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. Т-3, 53).

Враховуючи зазначене, господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився та не подав витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 10.11.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.13р. між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 01445-2013-С, з урахуванням протоколу розбіжностей від 26.06.13р., (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого,

позивач зобов'язується поставляти товар на умовах DDP (рампа торгового центру в місці поставки - згідно замовлення відповідача), а відповідач зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов Договору. Товар, що підлягає поставці за цим Договором, визначається Специфікацією (Додаток № 3), яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Положеннями п. 2.6 Договору передбачено, що право власності на товар переходить до відповідача з моменту підписання уповноваженими представниками сторін транспортної накладної згідно Додатка № А, яка засвідчує момент передачі товару. Дата підписання накладної зазначається на штампі відповідача "Приймання товару", підписана відповідачем транспортна накладна є підтвердженням боргу відповідача перед позивачем згідно діючій специфікації на момент прийому. В разі повернення товару, право власності на товар переходить від відповідача до позивача, в момент фактичного повернення товару, що підтверджується підписанням накладної на повернення товару.

У п. 3.3 Договору зазначено про те, що товар, що поставляється, упаковується у тару згідно з технічними умовами виробника. Позивач зобов'язаний поставляти товар на піддонах багаторазового використання відповідно до європейських стандартів («європалети» 1,2м х 0,8 м). Після здійснення поставки відповідач повертає позивачу піддони, завантаживши їх на той же транспортний засіб, яким був доставлений товар відповідачу. При цьому кількість піддонів які бути поверненні з кожною поставкою узгоджуються сторонами окремо: Відповідач повинен повідомити позивача про намір повернення піддонів не пізніше ніж за 48 годин до постачання товарів, а позивач повинен підтвердити таку можливість. Повідомлення має містити інформацію про кількість піддонів, бажану дату повернення та надсилатися відповідачем системою EDI або на електронну пошту позивача зазначену у розділі 12 Договору. Тара повинна бути повернена відповідачем позивачу у період не більше 60 днів.

За приписами п. 4.13 Договору, тара є зворотною. Прийом і повернення зворотної тари здійснюється за товарно-транспортними і зворотними накладними за цінами, які погоджені Специфікацією (Додаток № 3 до Договору, Специфікація, розділ тара) без нарахування податку на додану вартість.

Повернення багатооборотної тари здійснюється силами позивача та за його рахунок протягом 14 днів з моменту повідомлення відповідачем позивачу про необхідність вивезти тару (п. 4.14 Договору).

Відповідно до п. 5.6 Договору, відповідач зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар, в платіжні дні відповідача (по вівторках та/або четвергах), які настануть після спливу 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару. Оплата за договором здійснюється шляхом перераховування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, зазначений в Додатковій угоді № 1 про постачання товару до Договору.

У п. 9.1. Договору зазначено про те, що Договір діє з моменту його підписання сторонами до 31.12.13р.

Дія Договору припиняється з закінченням терміну його дії та після виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (п. 9.3. Договору).

Як зазначено у п. 9.4. Договору, дія договору автоматично продовжується кожного разу на наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії Договору за один місяць до закінчення терміну дії Договору.

На виконання умов вищезазначеного Договору позивачем було належним чином виконано покладене на нього зобов'язання з поставки товару. У період з червеня 2013 року по грудень 2014 року відповідачу було здійснено 4445 поставок товару на загальну суму 29 483 814,48 грн. З цього обсягу поставленого товару, товар на загальну суму 28 290,38 грн. був повернутий відповідачем та прийнятий позивачем, що підтверджують відомості про поставку продукції та її повернення - Додаток № 1.

За поставлений та отриманий товар відповідач розрахувалось не в повному обсязі, загалом на банківський рахунок позивача за вищевказаним Договором відповідачем було сплачено 28 466 455,65 грн., що підтверджує реєстр надходжень грошових платежів - Додаток №2.

Таким чином, в порушення п. 5.6 Договору відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару на загальну суму 989 068,45 грн. не виконав, вартість отриманого товару протягом 30 календарних днів з дати поставки не оплатив.

Позивач звертає увагу суду, що відповідач не повернув зворотну тару (товар) вартістю 238464,00 грн. після закінчення строку її оборотності, який передбачений п. 4.14 Договору, у зв'язку з чим вартість зворотної тари підлягає сплаті, що підтверджують відомості про неповернуту тару - Додаток № 3.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 1 227 532,45 грн., з якої 989068,45 грн. - це сума заборгованості за товар + 238 464,00 грн. - це сума заборгованості за тару.

Беручи до уваги приписи ст.ст. 526, 530, 691, 692, 712 ЦК України та умови Договору, позивач вказує про те, що відповідач не виконав належним чином своє грошове зобов'язання в строки та в розмірі передбаченому Договором, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Крім того, позивач також звертає увагу суду, що 14.05.15р. реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців був внесений запис про прийняття рішення засновниками (учасниками) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" () про припинення (ліквідацію) ТОВ "Торгівельний будинок "Амстор". Головою комісії з припинення (ліквідатором) призначено ОСОБА_2 Встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 18.07.15р. Оприлюднення даних відомостей з ЄДРПОУ здійснено у офіційному бюлетені № 318 (13) 2015 рік № 2053.

У зв'язку з цим позивач звернувся з заявою про визнання кредиторських вимог від 17.07.15р. за вих. № 2211-503. Повідомленням про розгляд кредиторських вимог від 10.08.15р. за вих. № 143-ПК ліквідатор ОСОБА_2 (вх. № 11/30-332 від 14.08.15р.) визнала кредиторські вимоги у повному обсязі на суму 1 382 956,10 грн. У зв'язку з поверненням обладнання з оренди - сума вимог була зменшена на 155 423,65 грн.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.15р. у справі №904/7937/15 ТОВ "Торгівельний будинок "Амстор" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. У зв'язку з цим позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з заявою від 27.10.15р. за вих. № 12/05-5225 про визнання грошових вимог у розмірі 1 227 532,45 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів. Повідомленням про розгляд кредиторських вимог від 06.11.15р. за вих. № 33/БК ліквідатор ОСОБА_3 (вх. № 11/30-267 від 16.11.15р.) визнав кредиторські вимоги у повному обсязі на суму 1 227 532,45 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.16р. у справі №904/7937/15 повернута заява ПАТ "Карлсберг Україна", оскільки постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.02.16р. постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.15р. у справі № 904/7937/15 скасовано, припинено провадження у справі №904/7937/15 про визнання ТОВ "Торгівельний будинок "Амстор" банкрутом.

За даними ЄДРПОУ станом на 12.09.16р. ТОВ "Торгівельний будинок "Амстор", тобто відповідач, не перебуває в процесі припинення.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором поставки від 26.06.13р. № 01445-2013 С у розмірі 1 227 532,45 грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, виходячи з того, що вимоги позивача щодо стягнення вартості зворотної тари в сумі 238 464,00 грн. не підтверджено первинними документами, та й взагалі жодними доказами. Відомості про неповернуту тару, складені позивачем в односторонньому порядку, не можуть бути доказом отримання цієї тари відповідачем, тим більше, доказом кількості та вартості цієї тари. Отже, позовні вимоги щодо стягнення вартості зворотної тари в сумі 238 464,00 грн. є необґрунтованими.

Позивач вказує про те, що вимоги щодо наявності заборгованості по тарі підтверджено рахунками - накладними. Факт отримання товару, що був укомплектований відповідно до вимог п.3.3. Договору на піддонах багаторазового використання, відповідач не заперечує. Відтак, саме відповідач має підтвердити обсяг повернутої тари.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічна норма міститься у ст. 712 Цивільного кодексу України відповідно до якої, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства (ст. 129 Конституції України).

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк.

Доводи викладені у запереченнях на позовну заяву до уваги судом не беруться, оскільки:

- відповідач не надав жодного доказу в підтвердження викладених обставин;

- вимоги щодо наявності заборгованості по тарі підтверджено рахунками - накладними. Факт отримання товару, що був укомплектований відповідно до вимог п. 3.3. Договору на піддонах багаторазового використання, відповідач не заперечує;

- в матеріалах справи є повідомлення про розгляд кредиторських вимог, відповідно до якого вимоги позивача на суму 1 227 532,45 грн. були визнані у повному обсязі.

Викладене є підставою для задоволення позову в повному обсязі, у зв'язку з чим за приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 265, 266 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43, 44, 49, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" (49038, м. Дніпро, вул. Ленінградська, буд. 27, ) на користь Публічного акціонерного товариства "КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА" (69076, м. Запоріжжя, вул. Георгія Сапожнікова, буд. 6, ) суму заборгованості за договором поставки від 26.06.13р. № 01445-2013-С у розмірі 1 227 532,45 грн. (один мільйон двісті двадцять сім тисяч п'ятсот тридцять два грн. 45 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 18 413,00 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста тринадцять грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.11.16р.

Суддя ОСОБА_4