КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа№ 927/385/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

ОСОБА_1

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 4 від 06.09.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов. б/н від 10.05.2016р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-

АГРО" та Товариства з обмеженою відповідальністю

"Росток-Трейд"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 26.05.2016р.

у справі № 927/385/16 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-

Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-

АГРО"

про стягнення 6286367,81грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" звернулось до Господарського суду Чернігівської області звернулось з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" 2800000 грн. 00 коп. заборгованості, що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки №030-13 від 05.03.2013, інфляційних нарахувань у сумі 2290400 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 214717 грн. 81 коп. та 25 % штрафу у сумі 981250 грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.05.2016р. у справі № 927/385/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Аратта-Агро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Росток-Трейд передплату у розмірі 2800000 грн. 00 коп. (два мільйони вісімсот тисяч гривень 00 коп.), штраф у розмірі 981250 грн. 00 коп. (девятсот вісімдесят одна тисяча двісті пятдесят гривень 00 коп.), судовий збір у розмірі 56718 грн. 44 коп. (пятдесят шість тисяч сімсот вісімнадцять гривень 44 коп.). В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.05.2016р. у справі № 927/385/16 в частині стягнення з ТОВ АРАТТА-АГРО" штрафу 981 250,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Також, не погоджуючись з зазначеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.05.2016р. у справі № 927/385/16 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ АРАТТА-АГРО" індексу інфляції в розмірі 2 290 400,00 грн. та 3% річних у розмірі 214 717,81 грн. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.06.2016 р. апеляційні скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" у справі № 927/385/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Сітайло Л.Г., Баранець О.М.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 у справі № 927/385/16 у складі колегії суддів: головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Сітайло Л.Г., Баранець О.М. апеляційні скарги прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 19.07.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 у справі № 927/385/16 відкладено розгляд справи на 23.08.2016р.

18.07.2016р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів від представника позивача надійшло заперечення на апеляційну скаргу відповідача.

27.07.2016р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів від представника позивача надійшло доповнення до заперечень на апеляційну скаргу відповідача.

15.08.2016р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити та скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.05.2016р. у справі № 927/385/16 в частині стягнення з ТОВ АРАТТА-АГРО" штрафу 981 250,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові, в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити та скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.05.2016р. у справі № 927/385/16 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ АРАТТА-АГРО" індексу інфляції в розмірі 2 290 400,00 грн. та 3% річних у розмірі 214 717,81 грн. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін, в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

05.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" було укладено договір поставки №030-13, у відповідності з умовами пункту 1.1 якого Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупця сільськогосподарську продукцію в асортименті, за ціною, якістю та кількістю, що визначені цим договором і додатками до нього, а Покупець зобовязався здійснити приймання та оплату товару.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA Франко-перевізник (без митного очищення товару) з обовязком Постачальника завантажити товар на вагони, надані Покупцем, на станції Ічня, у відповідності із правилами Інкотермс -2000. У випадку розбіжностей умов цього договору з правилами Інкотермс -2000 пріоритет мають умови договору.

Відповідно п. 3.2. договору до Товар має бути завантажений на ж/д вагони, подані Покупцем в період з 15.07.2013 по 10.08.2013 (строки поставки). Датою поставки є дата оформлення залізничної накладної. З цього ж моменту право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця.

Пункт 3.3 договору встановлює, що при поставці товару Постачальник повинен надати Покупцю:

- оригінал рахунку-фактури на балансовий платіж;

- видаткову накладну;

- ж/д накладну, оформлену на імя покупця.

Згідно п. 4.1 договору оплата товару здійснюється Покупцем у грошовій формі шляхом перерахування на рахунок Постачальника авансового платежу у розмірі 2800000 грн. 00 коп. протягом 5 банківських днів з моменту підписання цього договору та надання Постачальником рахунку-фактури.

Відповідно до п. 4.2 договору балансовий платіж - оплата залишку вартості товару, що складає 1125000 грн. 00 коп. здійснюється Покупцем протягом 5 банківських днів з моменту поставки товару та надання Постачальником документів, зазначених в п. 3.3. договору.

Відповідно пункту 6.2 договору покупець зобов'язаний надати автотранспорт на завантаження товару у відповідності до умов договору.

Пунктом 7.2 договору за прострочення поставки товару на строк понад 5 календарних днів Постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 25% від вартості несвоєчасно поставленого товару.

Згідно п. 7.5 договору у разі поставки Товару не в повному обсязі, постачальник зобовязується повернути Покупцю сплачені за непоставлений Товар кошти і сплатити штрафні санкції у строк не пізніше 25 вересня 2013р.

Пунктом 7.6 договору сторони домовились, що термін позовної давності по стягненню неустойки за договором встановлюється у три роки згідно із ст. 259 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем на розрахунковий рахунок відповідача 12.03.2013, 13.03.2013, 15.03.2013 було перераховано авансовий платіж у загальному розмірі 2800000 грн. 00 коп., що підтверджено наявним у справі витягом з банківського рахунку позивача.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, обумовлений договором товар відповідачем поставлений не був.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначалось вище, позивачем було здійснено передплату у формі авансового платежу (передплати) за товар, що мав поставлятися відповідачем, у загальному розмірі 2800000 грн. 00 коп.

Умовами пункту 3.1 договору сторони домовились про те, що поставка товару здійснюється на умовах FCA Франко-перевізник (без митного очищення товару) з обовязком Постачальника завантажити товар на вагони, надані Покупцем, на станції Ічня, у відповідності із правилами Інкотермс -2000.

Відповідно до Інкотермс - Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), "F"-терміни вимагають від продавця доставки товару для перевезення відповідно до вказівок покупця.

Термін "франко-перевізник" (FCA ) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.

Відповідно ст. А1 розділу Інкотермс щодо тлумачення терміну FCA продавець зобов'язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором.

Ст. А4 розділу Інкотермс щодо тлумачення терміну FCA передбачає, що продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки. Поставка вважається здійсненою:

а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього;

б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 "а", нерозвантаженим з транспортного засобу продавця.

За відсутності точних вказівок від покупця, продавець може поставити товар для перевезення у спосіб, що зумовлюється видом транспорту та/або кількістю та/або характером товару.

Відповідно до ст. А7 розділу тлумачення терміну FCA продавець зобов'язаний дати покупцю достатнє повідомлення про здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. У випадку неприйняття перевізником поставки у відповідності з статтею А.4 в узгоджений термін, продавець зобов'язаний відповідно сповістити про це покупця.

Положення укладеного сторонами договору не суперечать наведеним вище приписам Інкотермс.

Судом встановлено, що поставку обумовленого договором товару (зерна) відповідачем здійснено не було.

Невчинення дій з поставки товару відповідач мотивує посиланням на відсутність у нього відомостей щодо факту подання відповідачем вагонів для здійснення навантаження у них зерна.

При цьому відповідачем суду не надано жодних доказів існування зерна, призначеного для поставки позивачеві, а також не надано листування з позивачем з приводу готовності відповідача поставити (відвантажити) товар.

При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази відсутності у відповідача зерна для поставки позивачеві відповіді кількох юридичних осіб щодо відсутності у них договірних відносин з відповідачем щодо зберігання та транспортування зерна, оскільки відповідач не обмежений певним колом контрагентів (посередників) для здійснення поставки.

З урахуванням положень ст. А7 розділу Інкотермс щодо тлумачення терміну FCA, а також положень укладеного сторонами договору обовязку позивача надати вагони для навантаження у них товару передує обовязок відповідача повідомити позивача про готовність товару до поставки (відвантаження).

Вказаний обовязок з повідомлення відповідачем виконаний не був, тому у позивача були відсутні підстави для подавання вагонів.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Вказаним положенням закону відповідають і умови пункту 7.5 договору, відповідно до яких у разі поставки товару не у повному обсязі постачальник зобовязаний повернути покупцеві сплачені за непоставлений товар кошти і сплатити штрафні санкції у строк не пізніше 25.09.2013.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача попередньої оплати за товар у розмірі 2800000 грн. 00 коп.

Є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, й вимога позивача про стягнення з відповідача відповідно до пункту 7.2 договору штрафу у розмірі 25% від вартості несвоєчасно поставленого товару, що складає 981250 грн. 00 коп.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних, нарахованих на суму передплати за товар (авансового платежу) за період прострочення поставки товару з 25.09.2013 по 14.04.2016, у розмірі 214717 грн. 81 коп., інфляційні нарахування за вказаний період прострочення у розмірі 2290400 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період прострочення поставки товару з 25.09.2013 по 14.04.2016 3% річних, нарахованих на суму передплати за товар (авансового платежу) у розмірі 214717 грн. 81 коп., інфляційні нарахування за вказаний період прострочення у розмірі 2290400 грн. 00 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідача на позицію Верховного суду України щодо не застосування статті 625 ЦК України до зазначених правовідносин як не грошових, не може бути прийнята до уваги, оскільки згідно п. 7.5 договору поставки з моменту не поставки товару в повному обсязі у відповідача виникає зобовязання повернути грошові кошти, колегія суддів вважає, що таке зобовязання стає грошовим.

Висновок місцевого суду про відсутність грошового зобовязання у відповідача та про неможливість застосування в даному випадку наслідків ст. 625 ЦК України, суперечить нормам матеріального права, оскільки обовязок відповідача про повернення коштів прямо випливає з п. 7.5 договору поставки, а застосування ст. 625 ЦК України з норм закону і носить компенсаційний характер внаслідок знецінення грошових коштів та застосування незалежно від вини боржника.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" задовольнити, рішення Господарського суду Черкаської області від 26.05.2016р. у справі № 927/385/16 скасуванню в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 3% річних за період прострочення поставки товару з 25.09.2013 по 14.04.2016, нарахованих на суму передплати за товар (авансового платежу) у розмірі 214717 грн. 81 коп., інфляційні нарахування за вказаний період прострочення у розмірі 2290400 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 101 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 26.05.2016р. у справі № 927/385/16 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" індексу інфляції в розмірі 2 290 400,00 грн. та 3% річних в розмірі 214 717,81 грн.

3. Прийняти в цій частині нове рішення.

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Аратта-Агро (16670, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Вікторівка, вул. Гавриша, буд. 57, код 35770650) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Росток-Трейд (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 23-Б, код 33940277) індекс інфляції в розмірі 2 290 400,00 грн. та 3% річних в розмірі 214 717,81 грн.»

4. В іншій частині рішення залишити без змін.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Аратта-Агро (16670, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Вікторівка, вул. Гавриша, буд. 57, код 35770650) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Росток-Трейд (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 23-Б, код 33940277) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 94 295,50 грн. та судовий збір в сумі 103 725,05 грн. за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Черкаської області.

7. Матеріали справи № 927385/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

8. Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом одного місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

ОСОБА_1