ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

03.11.2016 року Справа № 904/3806/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2016р. у справі №904/3806/16

за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "І.Г.Л."

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "І.Г.Л." (49041, м. Дніпропетровськ, вул. Старокадацька, 7; )

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2016 року у справі №904/3806/16 (суддя Владимиренко І.В.) порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "І.Г.Л." (49041, м. Дніпропетровськ, вул. Старокадацька, 7; ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів із наслідками, передбаченими ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", призначено підсумкове засідання суду на 08.06.16 р.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство "БМ Банк" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2016 року у справі №904/3806/16, повернути заяву про визнання банкрутом без розгляду, припинити провадження у справі №904/3806/16.

Розглянувши апеляційну скаргу та подані до неї документи, апеляційний суд дійшов до висновку про повернення її без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

У даному випадку, ухвала місцевого господарського суду датована 24.05.2016 року, отже останній день подачі апеляційної скарги з урахуванням приписів статті 254 Цивільного кодексу України, - 30.05.2016 року.

Апеляційна скарга на вказану ухвалу, згідно з відбитком поштового штемпелю, подана до господарського суду Дніпропетровської області 08.08.2016 року, тобто з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання.

Згідно з частиною 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження Публічне акціонерне товариство "БМ Банк" посилається на те, що на його адресу копія вказаної ухвали не надходила, про існування вказаної ухвали апелянту стало відомо лише 08.08.2016 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. У зв'язку з чим Публічне акціонерне товариство "БМ Банк" вважає, що строк на подання апеляційної скарги пропущений ним з поважних причин.

Однак, враховуючи доводи апелянта, апеляційний господарський суд не вбачає поважності причини пропуску строку подання апеляційної скарги у зв'язку з наступним.

08.06.2016 року господарським судом Дніпропетровської області здійснено публікацію на сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (а.с. 117, 118, том 2).

Під час розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016р. у справі № 904/3806/16 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "І.Г.Л." банкрутом представник Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" був присутній у судовому засіданні, яке відбулося 18.07.2016 року.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" про те, що існування оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 08.08.2016 року.

Відтак, несвоєчасне оскарження ухвали місцевого господарського суду зумовлене, з огляду на доводи, наведені відповідачем, не об'єктивними обставинами, а обставинами суб'єктивного характеру.

Таким чином, оскільки відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким суд користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які у даному випадку відсутні, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для відновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги, відповідно, апеляційна скарга підлягає поверненню відповідачу.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Керуючись статтею 86, пунктом 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2016 року у справі №904/3806/16 та відмовити у поновленні строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2016р. у справі №904/3806/16 повернути без розгляду.

Додаток: -апеляційна скарга з додатками на 47-ми аркушах, в тому числі платіжне доручення

1524113 від 08.08.2016 року про сплату судового збору;

- опис вкладення конверт.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко