ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 листопада 2016 року Справа № 916/2688/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідач), Кравчука Г.А., Коробенка Г.П.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на постановуОдеського апеляційного господарського суду
від30.08.2016
за скаргоюКомунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"
на діїдержавного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі№916/2688/15
Господарського судуОдеської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"
простягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1113 цього кодексу касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору, проте скаржник просить відстрочити сплату судового збору.

Відповідно статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (ч.1).

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, згідно із статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а статтею 129 Конституції однією із основних засад судочинства закріплено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також, слід зазначити, що Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 №484-VIII на Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, отже обмежене фінансування бюджетної установи або відсутність фінансування щодо витрат зі сплати судового збору не є підставою для відстрочки від його сплати, у тому числі зважаючи на приписи статті 129 Конституції України, якою визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, як зазначив Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 20.11.2011 зі справи "Рисовський проти України", на державні органи покладено обов'язок дотримуватися принципу "належного урядування", і державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказане рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права, тому не забезпечення відповідного фінансування державних органів не може бути підставою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, що не позбавляє заявника права звернутися із касаційною скаргою після виділення коштів на сплату судового збору.

Отже враховуючи наведені вище обставини клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Відмовити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у клопотанні про відстрочення сплати судового збору, а касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 у справі Господарського суду Одеської області №916/2688/15, повернути особі, що її подала.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко