РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016Справа №910/15556/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробничий центр «Європрилад»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Саб-Іскан Груп»
простягнення 4270,08 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаОСОБА_1 представник
від відповідачаОСОБА_2 представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробничий центр «Європрилад» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Саб-Іскан Груп» 6650,16 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробничий центр «Європрилад» згідно платіжного доручення №5637 від 26.05.2016 в якості оплати виставленого відповідачем рахунку-фактури №3063 від 26.05.2016 було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Саб-Іскан Груп» грошові кошти у розмірі 6650,16 грн. Оскільки товар, визначений у вказаному рахунку-фактурі, поставлено не було, позивач вказує на безпідставність утримання відповідачем сплачених грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/15556/16 та призначено розгляд справи на 15.09.2016.

15.09.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що сума коштів у розмірі 6650,16 грн була сплачена позивачем на виконання умов договору поставки, укладеного сторонами у спрощеній формі. При цьому, за твердженням відповідача, на підставі даного договору ним було поставлено позивачу товар на загальну суму 2380,08 грн.

В судовому засіданні 15.09.2016 оголошувалась перерва до 19.10.2016.

17.10.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 4270,08 грн.

У відповідності до положень ст. 22 Господарського процесуального кодексу України заява позивача про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду.

В судове засідання, призначене на 19.10.2016, представник позивача зявився, позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти задоволення позову не заперечував.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.05.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Саб-Іскан Груп» було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробничий центр «Європрилад» рахунок-фактуру №3063 на оплату товару, а саме: фланець пл. ф 100/108*10 атм. в кількості 20 шт.; фланець пл. ф 150/159*10 атм. в кількості 10 шт.; фланець пл. ф 80/88,9*10 атм. в кількості 20 шт., на загальну суму 6650,16 грн.

26.05.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробничий центр «Європрилад» перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Саб-Іскан Груп» грошові кошти у розмірі 6650,16 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5637 від 26.05.2016. Призначенням вказаного платежу було визначено «за фланці зг.рах. №3063 від 26.05.2016 у сумі 5541,80 грн, ПДВ 20% 1108,36 грн».

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, між позивачем як покупцем та відповідачем як продавцем було укладено договір поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, на виконання умов договору поставки відповідачем поставлено позивачу товар на суму 2380,08 грн. Решта обумовленого договором товару (на суму 4270,08 грн) поставлена відповідачем не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Листом №22/01-08 від 31.05.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив повернути суму коштів, сплачену згідно платіжного доручення №5637 від 26.05.2016, однак вимога позивача залишена відповідачем без задоволення.

Таким чином, оскільки позивачем здійснено оплату товару на суму 6650,16 грн, а відповідачем поставлено обумовлену договором продукцію лише на суму 2380,08 грн, то з огляду на положення ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, суму попередньої оплати у розмірі 4270,08 грн відповідач зобов'язаний повернути на користь позивача.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми коштів у розмірі 4270,08 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Саб-Іскан Груп» (01042, м.Київ, вулиця Чигоріна, будинок 55, ідентифікаційний код 38451001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробничий центр «Європрилад» (76018, Івано-Франківська обл., місто Івано-Франківськ, вулиця Ленкавського, будинок 22, ідентифікаційний код 24688544) 4270 (чотири тисячі двісті сімдесят) грн 08 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 11.11.2016

Суддя Ю.М. Смирнова