ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

03.11.2016 р. Справа № 907/589/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Руська Мокра Тячівського району

до відповідача Фірми Green-Gowan Kft., м. Ніредьхаза Угорщина

про стягнення суми 4 759,20 Євро, що еквівалентно 142 585 грн. 63 коп. по курсу НБУ станом на 07.09.2016 року та три проценти річних в сумі 1 294 грн.,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - ОСОБА_3, довіреність № 2079 від 15.09.2016 року

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, с. Руська Мокра Тячівського району заявлено позов до відповідача Фірми Green-Gowan Kft., м. Ніредьхаза Угорщина про стягнення суми 4 759,20 Євро, що еквівалентно 142 585 грн. 63 коп. по курсу НБУ станом на 07.09.2016 року та три проценти річних в сумі 1 294 грн.

Представник позивача просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач своєчасно не виконав умови Контракту № 11 від 10.01.2016 року, чим порушив строки оплати придбаного товару, у зв'язку з чим у відповідача утворилась перед позивачем заборгованість в розмірі 4 759,20 Євро, що еквівалентно 142 585 грн. 63 коп. по курсу НБУ станом на 07.09.2016 року. Крім того, за порушення строків виконання зобов'язання позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачу нараховано три проценти річних у розмірі 1 294 грн.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. Разом з тим, відповідачем через канцелярію суду подано пояснення б/н, б/д (вх. № 02.5.1-14/12683/16 від 03.10.2016 року), в якому проти позову не заперечує та визнав поставку вказаного у Контракті товару на суму 4 759,20 Євро.

Вирішуючи питання підвідомчості даного спору суд врахував, що учасником спірних правовідносин є іноземний суб'єкт господарювання. Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України визначено компетенцію господарських судів у справах за участю іноземних підприємств і організацій, та передбачає, зокрема, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом. Загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом передбачено ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до якої підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь - які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону (п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Укладеним між сторонами Контрактом погоджено, що будь-який спір, який виникає за даним Контрактом або пов'язаний з ним, Сторони вирішують шляхом переговорів. У разі неможливості дійти згоди спірне питання передається на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (п. 10 Контракту № 11).

Угодою від 27.01.2016 року про внесення змін до Контракту № 11 від 10.01.2016 року сторонами погоджено, що при виникненні спірних питань розгляд справи повинен здійснюватися Господарським судом Закарпатської області.

Згідно з п. 5 роз'яснення президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" від 31.05.2002 року № 04-5/608 звернення до арбітражу - це право, а не обов'язок сторони (стаття 12 ГПК України), яке реалізовується у встановленому порядку (стаття 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"), а підсудність суду справи з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов з питання, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін просить про це не пізніше подання своєї першої заяви по суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Отже, за умовами арбітражної угоди сторін Контракту, спір підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї із сторін, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню, а тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,

суд встановив:

10.01.2016 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, с. Руська Мокра Тячівського району (продавець) та фірмою Green-Gowan Kft, м. Ніредьхаза Угорщина (покупець) було укладено Контракт № 11. Згідно умов даного Контракту продавець (позивач) взяв на себе зобов'язання продати, а покупець (відповідач) взяв на себе зобов'язання купити пиломатеріали хвойних порід, повздовж розпиляні, обрізані та необрізані (І - ІV сорт), різної ширини, товщини, і довжини до 8,0м (п. 1 Контракту).

Пунктом 2 Контракту сторони визначили, що одиницею виміру товару встановлюється кубометр деревини. Загальна кількість товару становить 1000 кубометрів. Конкретна кількість обрізаних та не обрізаних пиломатеріалів даним Контрактом не регламентується, а визначається виробничою можливістю Продавця (відповідача).

Згідно п. 3 Контракту встановлено, що товар постачається автомобільним транспортом на умовах DAP, FCA. (Відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів у редакції 2000 року). Початок поставки - січень 2016 року, закінчення поставки - січень 2019 року, з правом пролонгації Контракту.

Пунктом 4 передбачено, що валютою контракту являється Євро. Ціна на товар встановлюється від 60 Євро та вище в залежності від якості та розмірів товару, яка вказується в рахунках окремо при кожній відправці.

Розрахунок за отриманий товар проводиться покупцем (відповідачем) шляхом банківського переказу на валютний рахунок продавця в Євро. Покупець (відповідач) зобов'язується провести розрахунок за поставлений товар на протязі 10-ти банківських днів. Допускається в разі необхідності, внесення готівкових коштів на валютний рахунок продавця (позивача) згідно законодавства країни-експорта (п. 5 Контракту).

Відповідно до пункту 6 Контракту встановлено, що підтвердженням отримання товару по кількості та якості є рахунок-фактура, СМR та акт приймання товару, підписані уповноваженими представниками сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, товар відповідачу поставив, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) та рахунками № 3 від 29.04.2016 року та № 4 від 04.05.2016 року (копії долучені до матеріалів справи). Однак, відповідач всупереч умовам Контракту, а також в порушення своїх договірних зобов'язань вартість поставленого товару у розмірі 4 759,20 Євро не оплатив.

На підставі частини першої статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що право, яке підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 32 Закону України "Про міжнародне приватне право" зазначено, що у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження. У разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу (частина перша статті 44 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Листом Вищого господарського суду України від 01.01.2009 року "Про узагальнення судової практики вирішення господарськими судами окремих категорій спорів за участю нерезидентів", відзначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з неналежним виконанням договірних зобов'язань, слід приймати до уваги відповідні норми Закону України "Про міжнародне приватне право" і Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Таким чином, застосуванню до спірних правовідносин підлягає право за місцезнаходженням продавця, яким є позивач у справі. Оскільки місцезнаходженням позивача є Україна та відповідно до ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", Угоди від 27.01.2016 року про внесення змін до контракту № 11 від 10.01.2016 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство України.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання з приводу поставки товару на підставі контракту відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Крім того, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в

інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України). До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Обов'язок покупця оплатити повну вартість поставленого йому товару, випливає також із змісту ст. ст. 53 та 58 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі - продажу товарів (є чинною для України з 01.02.1991 року), якими передбачено обов'язок покупця оплатити вартість товару та прийняти поставку.

Таким чином, строк виконання відповідачем обов'язку щодо оплати поставленого товару настав та підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми. Сума трьох процентів річних за період прострочки складає - 1 294 грн. (розгорнутий розрахунок трьох процентів річних міститься у матеріалах справи), підлягають стягненню з відповідача.

Зважаючи на сплив передбаченого Контракту строку оплати та відсутність доказів виконання покупцем (відповідачем) своїх зобов'язань по зазначеному вище Контракту, позовні вимоги щодо стягнення з Фірми Green-Gowan Kft, м. Ніредьхаза заборгованості за постачання товару у розмірі 4 759,20 Євро, що еквівалентно 142 585 грн. 63 коп. по курсу НБУ станом на 07.09.2016 року та три проценти річних в сумі 1 294 грн., доведені доданими до матеріалів справи документальними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 2 199 грн. 77 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фірми Green-Gowan Kft. (4400, Угорщина, м. Ніредьхаза, пл. Свободи, 5, а/с 3, податковий номер 25174238-2-15) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму 4 759,20 Євро, що еквівалентно 142 585 (Сто сорок дві тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять гривень) грн. 63 коп. по курсу НБУ станом на 07.09.2016 року, 1 294 (Одна тисяча двісті дев'яносто чотири гривень) грн. три проценти річних, а також суму 2 199 (Дві тисячі сто дев'яносто дев'ять гривень) грн. 77 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.11.2016 року

Суддя Пригара Л.І.