ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.11.2016 Справа № 904/9600/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", м. Дніпро

до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення суми основного боргу у розмірі 3767грн.27коп., 3% річних у розмірі 255грн.75коп., інфляційної складової у розмірі 2551грн.74коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №73юр від 01.09.2016р.

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" звернулось до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з позовом про стягнення суми основного боргу у розмірі 3767грн.27коп., 3% річних у розмірі 255грн.75коп., інфляційної складової у розмірі 2551грн.74коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на технічне обслуговування систем газопостачання №1512/07/15068 від 01.01.2014р., в частині розрахунків за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2016р. порушено провадження у справі. Судове засідання призначене на 09.11.2016р.

07.11.2016р. відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що підприємство відповідача фінансується за рахунок державного бюджету України. Також відповідач просить розглядати справу без участі його повноважного представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

01.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (далі виконавець) та Головним управлінням міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі замовник) підписаний договір на технічне обслуговування систем газопостачання №1512/07/15068 (далі договір).

За умовами зазначеного договору виконавець приймає на себе зобовязання по наданню послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішніх газопроводів та газового обладнання котельні (котелень), які належать замовнику та знаходяться за адресою: вул. Ворошилова, буд. 21, а замовник приймає на себе зобовязання оплатити послуг в строки передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 2.3 договору надані послуги оплачуються замовником щомісячно, до 5-го числа місяця наступного за звітним, відповідно до виставленого рахунку та актів наданих послуг.

Згідно з пунктом 4.1 договору факт надання послуг підтверджується актами наданих послуг, підписаними уповноваженими представниками обох сторін.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з 01.01.2014р. та діє до 31.12.2014р.

На виконання умов договору позивач за період з січня 2014р. по грудень 2014р. надав відповідачу послуги загальною вартістю 3767грн.27коп., що підтверджується актами приймання наданих послуг №1512/07/150680/1687 від 21.01.2014р., №1512/07/150680/3129 від 24.02.2014р., №1512/07/150680/3130 від 21.03.2014р., №1512/07/150680/5522 від 16.04.2014р., №1512/07/150680/6601 від 16.05.2014р., №1512/07/150680/11245 від 17.11.2014р. та №1512/07/150680/11246 від 15.12.2014р. Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

З наведеного вбачається, що Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" належним чином виконало свої зобовязання за договором в період з січня 2014р. по грудень 2014р. в частині надання послуг на загальну суму 3767грн.27коп.

З огляду на положення пункту 2.3 договору відповідач був зобовязаний сплатити послуги, надані згідно з актом приймання наданих послуг №1512/07/150680/1687 від 21.01.2014р. в строк до 04.02.2014р. (включно); згідно з актом приймання наданих послуг №1512/07/150680/3129 від 24.02.2014р. в строк до 04.03.2014р. (включно); згідно з актом приймання наданих послуг №1512/07/150680/3130 від 21.03.2014р. в строк до 04.04.2014р. (включно); згідно з актом приймання наданих послуг №1512/07/150680/5522 від 16.04.2014р. в строк до 04.05.2014р. (включно); згідно з актом приймання наданих послуг №1512/07/150680/6601 від 16.05.2014р. в строк до 04.06.2014р. (включно); згідно з актом приймання наданих послуг №1512/07/150680/11245 від 17.11.2014р. в строк до 04.12.2014р. (включно); згідно з актом приймання наданих послуг №1512/07/150680/11246 від 15.12.2014р. в строк до 04.01.2015р. (включно).

Відповідач належним чином своїх зобовязань щодо оплати послуг за договором на технічне обслуговування систем газопостачання №1512/07/15068 від 01.01.2014р., не виконав внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 3767грн.27коп.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобовязання, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 3767грн.27коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Щодо посилань відповідача на те, що його підприємство є державною установою та фінансується за рахунок Державного бюджету України, то суд вважає їх безпідставним тому, що така обставина не звільняє відповідача від виконання зобов'язань щодо оплати наданих послуг, оскільки така обставина не визначена законодавчо як така, що звільняє від виконання зобов'язання. Так, частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 2551грн.74коп. за загальний період з березня 2014р. по вересень 2016р. та 3% річних в розмірі 255грн.75коп. за загальний період з 05.02.2014р. по 20.10.2016р.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних витрат та 3% річних, суд встановив, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційної складової в розмірі 2551грн.74коп. та 3% річних в розмірі 255грн.75коп.

При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про стягнення суми основного боргу в розмірі 3767грн.27коп., 3% річних в розмірі 255грн.75коп., інфляційної складової в розмірі 2551грн.74коп.

Стягнути Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код: 08592141; місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Красна, буд 20 а) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (ідентифікаційний код: 20262860; місцезнаходження: 49029, м. Дніпро, вул. Олександра Кониського, буд. 5) суму основного боргу в розмірі 3767грн.27коп., 3% річних в розмірі 255грн.75коп., інфляційну складову в розмірі 2551грн.74коп. та судовий збір в розмірі 1378грн.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 09.11.2016р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 14.11.2016р.

Суддя ОСОБА_2