КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа№ 910/1411/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Сапронов В.В. - представник за дов. №125 від 04.12.2015 року;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Возний М.В. - представник за дов. б/н від 18.10.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП"

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2015 року

у справі № 910/1411/15-г (суддя: Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Стройгарант",

Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП"

про стягнення 92 830,97 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна"

про стягнення 215 879,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" (далі - позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Стройгарант" (далі - відповідач 1 за первісним позовом), Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" (далі - відповідач 2 за первісним позовом) про стягнення солідарно з відповідачів суми 92 830,97 грн заборгованості за договором № 381613 оперативної оренди обладнання від 28.10.2013 року та договором поруки № 1/381613 від 11.12.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2015 року порушено провадження у справі №910/1411/15-г.

02.03.2015 року через канцелярію суду першої інстанції представник відповідача 2 за первісним позовом подав зустрічний позов до позивача про стягнення 215 879,46 грн заборгованості за договором № 381613 оперативної оренди обладнання від 28.10.2013 року, з яких: 200 000,00 грн гарантійного платежу в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України, 15879,46 грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2015 року зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року у справі №910/1411/15-г первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" про стягнення 92 830,97 грн задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Стройгарант" та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" 92 830,97 грн боргу, 1856,62 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року у справі №910/1411/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог за первісним позовом та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Так, скаржник вказав на невідповідність дати договорів оперативної оренди ( не було доведено факт укладання договору оперативної оренди обладнання №381613 від 25.10.2013 року), як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Крім того, скаржник зазначив, що позивачем було вчинено підміну спірних актів, які містять ознаки підробки.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 23.04.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" було прийнято до провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 08.09.2016 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України. Копії матеріалів справи направлено до прокуратури міста Києва.

До Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про поновлення провадження у даній справі на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідно до постанови Святошинського управління поліції головного управління національної поліції у місті Києві від 12.07.2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0013189, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України - закрито.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею - доповідачем) у семінарі, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 910/1411/15-г колегію суддів у складі: головуючого судді: Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 27.09.2016 року прийнято до провадження справу № 910/1411/15-г у визначеному складі суддів.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 27.09.2016 року поновлено апеляційне провадження у справі №910/1411/15-г.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 18.10.2016 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 27.10.2016 року відповідач 2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року по справі №910/1411/15-г залишити без змін а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" без задоволення.

Представник відповідача 1 у судове засідання 27.10.2016 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 18.10.2016 року на відповідну адресу.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, відповідач 1 не скористався належними йому процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 27.10.2016 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача 1 за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.10.2013 року між ТОВ "Пері Україна" (орендодавець) та ТОВ "БК Стройгарант" (орендар) був укладений договір № 381613 оперативної оренди обладнання, відповідно до умов якого орендодавець надав орендарю у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку Peri (в т.ч. окремі елементи опалубки, спеціалізовану тару для її транспортування), іменовану далі "обладнання", асортимент, кількість і вартість якого вказуються в актах прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору. Обладнання надається в оренду для використання орендарем будівельного майданчику за адресою: м. Київ, пр. Московський, 28.

Згідно умов п.3.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.06.2013 року (в частині строку оренди обладнання та нарахування орендної плати), а в частині повернення обладнання, оплати заборгованості з орендної плати та інших платежів - до повного виконання орендарем своїх обов'язків за цим договором. Продовження строку дії даного договору здійснюється шляхом підписання відповідної додаткової угоди до нього. У разі відсутності додаткової угоди про продовження строку дії договору, він припиняє свою чинність в строк зазначений в цьому пункті.

Спір виник у зв'язку з тим, що відповідач 1 не виконав свої зобов'язання щодо сплати орендної плати по договору оперативної оренди опалубки № 381613 від 28.10.2013 року, забезпечені відповідачем 2 за договором поруки № 1/381613 від 11.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Умовами п. 4.1.1 договору визначено, що орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту знаходження обладнання у орендаря (згідно актів прийому-передачі), а у разі використання обладнання не повний календарний місяць - орендна плата нараховується за фактичну (згідно п.4.3 договору) кількість днів знаходження обладнання в оренді (згідно актів прийому-передачі).

Згідно п. 4.1.5 договору, орендар сплачує орендну плату щомісячно. Орендна плата сплачується орендарем протягом 26 календарних днів з моменту закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця.

Пунктом 4.2.1 договору встановлено, що ставка орендної плати (без ПДВ) за один місяць складає 4,50 % від вартості переданого в оренду обладнання.

Відповідно до п.4.2.2 договору, ставки орендної плати, що вказана в п.4.2.1 договору, та/або розмір орендної плати в грошовому вираженні можуть бути змінені за додатковою домовленістю сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди та акту наданих послуг за оплачуваний (за який нарахована орендна плата) місяць.

У п.4.3 договору сторони визначили, що початок оплачуваного періоду (нарахування орендної плати) є дата дня одержання обладнання (дата підписання акту прийому-передачі).

За актами приймання-передачі обладнання в оренду, копії яких долучені до матеріалів справи, позивачем було передано, а відповідачем отримано в оренду обладнання по договору № 381613 від 28.10.2013 року на загальну суму 5 459 084,30 грн.

На виконання умов договору сторонами були підписані акти приймання-здавання наданих послуг, в яких визначили розмір орендної плати за відповідний період користування обладнанням, а саме: акт приймання-передання послуг № 1091 від 31.10.2013 року на суму 4173,84 грн, № 1217 від 30.11.2013 року на суму 210085,86 грн, № 1362 від 31.12.2013р. на суму 294 787,56 грн., всього на суму 509046,90 грн.

Пунктами 9.1, 9.2 договору оренди визначено, що виконання зобов'язань за цим договором забезпечується гарантійним платежем, який вноситься орендарем у розмірі 15,00% від загальної суми вартості обладнання, яке передається в оренду ( в редакції додаткової угоди № 01 від 11.11.2013 року до договору № 381613 від 28.10.2013 року)

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач 1 перерахував позивачу гарантійний платіж по договору в сумі 98556,57 грн.

Позивач вказує, що термін дії договору оренди закінчився 31.12.2013 року, проте відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг з орендної плати виконав частково на суму 216215,93 грн, а саме:

- сума 187256,57 грн сплачена відповідачем 1 за платіжними дорученнями № 207 від 31.10.2013 року (оплата рахунків орендодавця № 02087 від 29.10.2013 року (гарантійний платіж в сумі 98556,57 грн за договором оренди відповідно до п.9.2 договору) та № 02086 від 29.10.2013 року (передоплата за оренду обладнання за договором оренди);

- сума 28959,36 грн сплачена відповідачем 1 за платіжним дорученням № 193 від 10.10.2013 року на суму 48500,16 грн (частка грошових коштів в сумі 19540,80 грн у відповідності до призначення платежу спрямована в рахунок оплати за іншим договором № 377613 від 24.09.2013 року, що укладений між ТОВ "Пері Україна" та ТОВ "БК СТРОЙГАРАНТ", сума 28959,36 грн у відповідності до листа орендаря від 30.07.2014 року спрямована в рахунок оплати заборгованості за орендну плату за договором оренди).

Таким чином, неоплаченими залишились послуги з оренди обладнання по договору № 381613 на суму 292830,97 грн.

Позивач зазначає, що виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за договором № 381613 було забезпечене договором поруки № 1/381613 від 11.12.2013 року, за умовами якого відповідач 2 виступає поручителем, а відповідачі - солідарними боржниками.

Як вбачається з матеріалів справи 11.12.2013 року між позивачем - ТОВ "Пері Україна" (кредитор), відповідачем 2 - ТОВ "Мегалайн Капітал Груп" (поручитель) та відповідачем 1 -ТОВ "БК СТРОЙГАРАНТ" (боржник) був укладений договір поруки № 1/381613.

Згідно п.1 договору поруки, поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником у повному обсязі своїх обов'язків за договором оперативної оренди обладнання № 381613 від 25.10.2013 року та додаткової угоди № 1 від 11.11.2013 року, а саме:

- внесення боржником гарантійного платежу на умовах визначених статтею 9 договору оперативної оренди обладнання № 381613 від 25.10.2013 року та додаткової угоди № 1 від 11.11.2013 року.

- виконання боржником зобов'язань за договором оперативної оренди обладнання № 381613 від 25.10.2013 р. та додаткової угоди № 1 від 11.11.2013 року у розмірі суми внесеного гарантійного платежу, у т.ч. сплати орендних платежів.

Сума гарантійного платежу підлягає використанню на умовах визначених п. 9 договору оперативної оренди обладнання № 381613 від 25.10.2013 року та додаткової угоди № 1 від 11.11. 2013 року.

Положеннями п.3 договору поруки визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань (повністю або частково), зазначених у п. 1 цього договору, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Звернення кредитора до поручителя відбувається шляхом направлення повідомлення (виставлення вимоги про виконання) щодо факту порушення боржником обов'язків за договором оперативної оренди обладнання № 381613 від 25.10.2013 року та додаткової угоди № 1 від 11.11.2013 року із зазначенням змісту порушення, суми боргу, а також на розсуд кредитора - штрафних санкцій і розміру завданої шкоди.

Відповідно до п. 4 договору поруки, протягом семи календарних днів з моменту пред'явлення кредитором повідомлення (виставлення вимоги про виконання) та її документального підтвердження, поручитель зобов'язаний здійснити із кредитором розрахунки за невиконаними боржником зобов'язаннями (по яким прийнята порука).

Поручитель здійснює із кредитором розрахунки шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок кредитора, якщо інше не буде додатково узгоджено сторонами.

Так, відповідач 2 не заперечував, що на виконання умов договору поруки №1/381613 від 11.12.2013 року ТОВ "Мегалайн капітал Груп" на підставі виставленого ТОВ "Пері" рахунку № 29 від 10.01.2014 року, було сплачено 10.01.2014 року гарантійний платіж в сумі 200 000,00 грн.

Відповідно до пункту 9.4 договору встановлено, що гарантійним платежем забезпечуються відшкодування вартості неповернутого (в т.ч. пошкодженого (при неможливості відновлення), некомплектного або знищеного) обладнання відповідно до пп. 5.2.10 і п. 7.3 даного договору; відшкодування витрат орендодавця за доставку обладнання згідно із п. 2.3 даного договору (якщо доставка здійснювались орендодавцем); відшкодування вартості ремонту обладнання відповідно до пп. 5.2.11 і п. 7.4 даного договору; оплата штрафних санкцій відповідно до розділу 7 даного договору; оплата заборгованості з орендної плати.

Пунктом 9.5 договору сторони передбачили порядок зарахування гарантійного платежу в рахунок погашення невиконаного зобов'язання, зокрема, в п. 9.5.1 сторони встановили, що орендодавець в односторонньому порядку (без згоди орендаря) зараховує частину суми гарантійного платежу в розмірі вартості порушеного орендарем зобов'язання в рахунок погашення невиконаного (простроченого) зобов'язання за даним договором.

Позивач у зв'язку з невиконанням відповідачем 1 (боржником) взятих на себе зобов'язань щодо оплати орендної плати по договору оренди № 381613, звернувся до відповідача 2 (поручителя) з листом за вих. № 0349 від 31.03.2014 року з повідомленням (вимогою про виконання) з проханням в семиденний строк з моменту отримання цього повідомлення (вимога про виконання) оплатити орендну плату у розмірі, що складає 121790,33 грн згідно повідомлення про вручення поштового відправлення від 01.04.2014 року, вказаний лист отриманий адресатом 04.04.2014 року.

Гарантійним листом за вих. № 19 від 17.04.2014 року, адресований ТОВ "Пері Україна", відповідач 2 гарантував до 15.05.2014 року погасити заборгованість по договору оренди обладнання № 381613 від 28.10.2013 року ТОВ "Стройгарант" в сумі 121790,33 грн, що останнім здійснено не було.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналогічне положення викладено у п.3 договору поруки № 1/381613 від 28.10.2013 року, за умовами якого у разі порушення боржником обов'язків за договором оперативної оренди обладнання № 381613 від 25.10.2013 року та додаткової угоди № 1 від 11.11.2013 року боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Так, позивачем заявлено до стягнення солідарно з відповідачів суми 92 830,97 грн заборгованості за договором № 381613 оперативної оренди обладнання від 28.10.2013 року та договором поруки № 1/381613 від 11.12.2013 року, яка розрахована наступним чином: 509046,90 грн заборгованості по сплаті орендних платежів за договором № 381613 оперативної оренди обладнання від 28.10.2013 року - 216 215,93 грн коштів, сплачених відповідачем1 - 200000,00 грн гарантійного платежу, сплаченого відповідачем 2 за договором поруки № 1/381613 = 92830,97 грн боргу.

Доказів оплати відповідачами суми 92 830,97 грн боргу, в тому числі в установлені договором строки, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника щодо невідповідності дати договорів оперативної оренди, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, оскільки невідповідність дати договорів є лише технічною помилкою.

Так, відповідач 2 не заперечував факту укладення договору № 381613 оперативної оренди обладнання від 28.10.2013 року та перерахування гарантійного платежу на спірну суму саме за вказаним правочином.

Також, наявним у матеріалах справи гарантійним листом за вих. № 19 від 17.04.2014 року, адресованим ТОВ "Пері Україна", відповідач 2 гарантував погасити заборгованість саме по договору оренди обладнання № 381613 від 28.10.2013 року, оригінал якого був оглянутий в суді.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, о договір поруки є таким, що не набрав чинності, а зобов'язання сторін за ним такими, що припинені внаслідок ненастання відповідних обставин, як це передбачено ст. 212 Цивільного кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, під відкладальною умовою (обставиною) укладається правочин, за яким його сторони обумовлюють настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні.

Відповідно до п. 8 договору поруки, перед виконанням поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. На момент підписання даного договору боржник та кредитор надають поручителю засвідчені печаткою та підписами керівників кредитора та боржника копії договору оперативної оренди обладнання № 381613 від 25.10.2013 року та додаткової угоди № 1 від 11.11.2013 року (копії документів засвідчуються на кожній сторінці). Факт передачі копій документів підтверджується підписом керівника поручителя про отримання копій договору оперативної оренди обладнання № 381613 від 25.10.2013 року та додаткової угоди № 1 від 11.11.2013 року У випадку ненадання належним чином засвідчених документів даний договір не набирає чинності.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, вказана умовами не є відкладальною обставиною набрання чинності правочину, оскільки відповідно до п. 9.1 договору поруки набуває чинності з моменту його підписання і діє до закінчення строків, передбачених для виконання боржником своїх зобов'язань в повному обсязі по договору оперативної оренди № 381613.

Договір поруки № 1/381613 від 11.12.2013року підписаний та скріплений печатками сторін, у т.ч. від імені поручителя директором ТОВ "Мегалайн Капітал Груп" Дашук В.В.

Доказів розірвання договору поруки, припинення його дії відповідно до норм чинного законодавства та п.10 договору, ані суду першої інстанції ані суду апеляційної інстанції не надано.

Натомість, оплата відповідачем 2 виставленого позивачем рахунку № 00029 від 10.01.2014 року на суму 200 000,00 грн, в якому міститься посилання на договір № 1/381613 від 11.12.2013 року підтверджує факт виконання договірних відносин відповідачем 2 та призюмує отримання останнім документів, вказаних у п.8 договору.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як найдене твердження скаржника, що позивачем було вчинено підміну спірних актів, які містять ознаки підробки, оскільки постановою Святошинського управління поліції Головного управлінні національної поліції у місті Києві було закрито кримінальне провадження щодо даного твердження.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за первісним позовом повністю.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні зустрічного позову, з огляду на наступне.

Зустрічні позовні вимоги були мотивовані тим, що у зв'язку з не набранням чинності договору поруки № 1/381613 від 28.10.2013 року, підстава набуття відповідачем суми 200000,00 грн гарантійного платежу по договору № 381613 оперативної оренди обладнання від 28.10.2013 року відпала, позивач на вимогу поручителя грошові кошти не повернув, що є підставою для стягнення вказаної суми в судовому порядку та нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами, відповідно до ст.ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу частини 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що для з'ясування, чи набула особа відповідного зобов'язання, визначеного статтею 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов'язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав

Як було встановлено вище, перерахування заявленої суми 200000,00 грн коштів позивачем відбулось на підставі укладеного між позивачем - ТОВ "Пері Україна" (кредитор), відповідачем 2 - ТОВ "Мегалайн Капітал Груп" (поручитель) та відповідачем 1 -ТОВ "БК СТРОЙГАРАНТ" (боржник) договору поруки № 1/381613 від 11.12.2013 року, в рахунок сплати гарантійного платежу поручителем по договору № 381613 оперативної оренди обладнання від 28.10.2013 року.

Так, матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем 1 своїх зобов'язань щодо сплати орендних платежів на суму 292 830,97 грн за договором № 381613 оперативної оренди обладнання від 28.10.2013 року, що стало підставою для зарахування відповідно до умов договору поруки № 1/381613 від 11.12.2013 року суми 200000,00 грн отриманого позивачем від поручителя гарантійного платежу в рахунок погашення боргу, що в свою чергу спростовує твердження відповідача 2 , що позивач набув спірну суму коштів без достатньої правової підстави.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення первісних позовних вимог в повному обсязі та відмові в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

Так, в даному випадку, апелянт, всупереч вимог вказаної норми закону, не надав суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року у справі №910/1411/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН КАПІТАЛ ГРУП" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року у справі №910/1411/15-г - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1411/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич