УХВАЛА

31.10.2016Справа № 910/6260/13

За заявоюПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
провідстрочку виконання рішення
у справі№910/6260/13
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»
доПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

прозобов'язання вчинити дії

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
від позивача:Бєлячкова О.В.
від відповідача:Кость О.Г.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов'язання повернути (стягнути) в Єдину газотранспортну систему публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» для покриття дефіциту природного газу, що виник у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у четвертому кварталі 2007 - першому-другому кварталах 2008 років, безпідставно набуте майно - 4 751 445,862 тис. куб. м. природного газу

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2013 р. позов задоволено повністю.

За наслідками касаційного перегляду справи № 910/6260/13, Вищим господарським судом України ухвалено постанову від 07.10.2013 р., якою постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2013 р. у справі №910/6260/13 залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення 02.12.2013 р. господарським судом міста Києва видано відповідні накази № 910/6260/13.

29.09.2016 р. представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про відстрочку виконання рішення суду у даній справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2016 р. вказану заяв передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2016 р. справу прийнято до провадження суддею Босим В.П. та призначено заяву відповідача на 20.10.2016 р.

В судовому засіданні 20.10.2016 р. судом оголошувалась перерва на 31.10.2016 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, на виконання вимог ухвали суду надала через канцелярію письмові заперечення на заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду у даній справі, в якій вказувала на відсутність підстав для задоволення такої заяви.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, подану заяву просила задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як зазначено в п.п. 7.1.1, 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як на підставу для відстрочення рішення суду у даній справі відповідач вказує на те, що на розгляді Київського апеляційного господарського суду перебуває справа №5011-74/9393-2012, в якій ЗАТ «Укргаз-Енерго» намагається визнати за собою право власності на природній газ в обсязі 4 862 130,750 тис. куб. м, який зберігається у підземних сховищах стягувача. Внаслідок викладеного, остаточний власник спірного майна (газу) на даний час не визначений.

У поданих 28.10.2016 р. доповненнях до заяви про відстрочку виконання рішення, відповідач також вказує на те, що в 2016 році не передбачено придбання відповідачем обсягів газу поза обсягами, необхідними для забезпечення потреб споживачів, а залишку природного газу на даний момент є недостатньо для виконання рішення суду у даній справі. Також відповідач вказує на те, що Компанія функціонує в умовах жорсткого дефіциту обігових коштів, який виник внаслідок збитковості її господарської діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2013 р., зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» повернути (стягнути) в Єдину газотранспортну систему (Єдиній газотранспортній системі) Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» для покриття дефіциту природного газу, що виник у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в четвертому кварталі 2007 - першому-другому кварталах 2008 років, безпідставно набуте майно - 4 751 445 862 (чотири мільярди сімсот п'ятдесят один мільйон чотириста сорок п'ять тисяч вісімсот шістдесят дві тисячі) куб. м. природного газу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2014 р. відстрочено виконання рішення суду у даній справі на 2 роки.

Так, статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Суд відзначає, що відповідачем не надано належних доказів того, що на момент розгляду даної заяви дійсно існують виняткові обставини, які спричинюють ускладнення або унеможливлюють виконання судового рішення відповідно до вимог ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, протягом 2 років після винесення ухвали господарського суду міста Києва від 09.10.2014 р. у даній справі, відповідачем не було вчинено жодних дій з метою належного виконання рішення суду у встановлений термін.

Відповідач просить суд відстрочити виконання рішення у даній справі на 2 роки, проте жодним чином не обґрунтовує запропонованого терміну відстрочення та не надає жодних доказів на підтвердження того, що після спливу вказаного терміну рішення суду у даній справі буде виконане.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 30.06.2016 р. у справі № 908/4247/14.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що виконання рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р. у даній справі вже було відстрочено судом на 2 роки, проте зі спливом вказаного терміну боржник у добровільному порядку рішення не виконав, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про відстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р. у справі №910/6260/13 відмовити.

Суддя В.П. Босий