ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" листопада 2016 р.Справа № 916/2260/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ

про стягнення 23 900,79 грн.

Суддя Смелянець Г.Є.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю

Суть спору: ПАТ НАК „Нафтогаз України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ТОВ „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ 23900,79 грн., з яких 22197,72 грн. пеня, 192,31 грн. інфляційні, 1510,76 грн. 3 % річних, з підстав неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на купівлю-продаж природного газу від 25.06.2015р. №15-783-ТКЕ(Б)

У відзиві на позов від 19.09.2016р. за вх.№22782/16 відповідач просить суд позов ПАТ НАК „Нафтогаз України задовольнити частково, прийняти наданий відповідачем контррозрахунок штрафних санкцій, визначити пеню у розмірі 1% та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 22,93 грн., 3% річних у розмірі 1604,39 грн., інфляційні втрати у розмірі 193,57 грн. на підставі вищевказаного договору.

При цьому, відповідач посилається на те, що здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій не відповідає вимогам постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013р. №14, а тому відповідачем здійснений контр розрахунок, згідно з яким розмір пені становить 22 193,22 грн., 3 % річних - 1604,39 грн. та інфляційних втрат - 193,57 грн.

Окрім того, відповідач посилається на те, що на час подання позову до господарського суду ТОВ „Одесагаз-Постачання за свого боку передбачало можливі негативні наслідки порушення своїх зобовязань перед продавцем газу та газотранспортним підприємством, приймало заходи до недопущення порушення своїх зобовязань, у тому числі шляхом їх виконання за рахунок кредитних коштів.

Ухвалою від 12.10.2016р. строк вирішення спору у даній справі продовжений господарським судом на 15 днів до 04 листопада 2016 р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання відповідача.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва до 12.10.2016р., 02.11.2016р., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

25.06.2015р. між ПАТ НАК „Нафтогаз України (продавець, позивач) і ТОВ „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (покупець, відповідач) укладений договір №15-783-ТКЕ(Б) на купівлю-продаж природного газу, згідно з яким продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ (далі-газ), а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно з п.1.2. договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації субєктам господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих в обсягах природного газу, що використовуються для виробництва теплової енергії для потреб бюджетних установ/організацій та інших споживачів (далі споживачам покупця).

Згідно п.п.3.3.,3.4. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість та реєстр реалізації природного газу згідно з укладеними договорами в розрізі газотранспортних підприємств, скріплений печаткою Газорозподільного підприємства. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.4.1 договору кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця.

Згідно з п.п.5.1-5.3 договору ціна (граничний рівень ціни) на природний газ установлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України НКРЕКП. Ціна за 1000 куб.м. природного газу на момент укладання договору становить 6 600,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%.

До сплати ціна за 1000 куб.м, газу - 6 600 грн., крім того ПДВ - 20% -1 320 грн., усього з ПДВ - 7 920,00 грн. У разі зміни НКРЕКП ціни на природний газ вона є обовязковою для сторін за договором з моменту введення її в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до договору.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем включно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором. У разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (розділ XI Договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1. Договору).

Розділом ХІ договору передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 28.10.2015р. до договору №15-783-ТКЕ(Б) купівлі-продажу природного газу від 25.06.2015р. сторонами внесені зміни у п.5.2. ст.5 договору, а саме встановлено, що ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 листопада 2015 року становить 6 469,63 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20 %. До сплати ціна за 1000 куб. м., газу - 6 469,63 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 293,93 грн., усього з ПДВ 7 763,56 грн.

Додатковою угодою №2 від 02.11.2015р. до договору №15-783-ТКЕ(Б) купівлі-продажу природного газу від 25.06.2015р. сторонами внесені зміни у банківські реквізити продавця.

Додатковою угодою №3 від 25.11.2015р. до договору №15-783-ТКЕ(Б) купівлі-продажу природного газу від 25.06.2015р. сторонами внесені зміни у п.5.2. ст.5 договору, а саме встановлено, що ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 грудня 2015 року становить 6 474,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб.м., газу - 6 474 грн., крім того ПДВ 20% -1 294,80 грн., усього з ПДВ - 7 768,80 грн.

Поряд з цим, судом встановлено, що на виконання умов договору у 2015 році позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 2 156 537,63 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом від 31.07.2015р. на суму 3128,40 грн., актом від 31.08.2015р. на суму 3587,76 грн., актом від 30.09.2015р. на суму 3730,32 грн.. актом від 10.2015р. на суму 249147,36 грн., актом від 30.11.2015р. на суму 786463,75 грн., актом від 31.12.2015р. на суму 1110480, 04 грн.

В свою чергу відповідач за поставлений позивачем природний газ розрахувався наступним чином:

27.08.2015р. відповідач оплатив позивачу 3128,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №141 та відповідною випискою з банківського рахунку позивача. Тобто, відповідач розрахувався за газ згідно акту від 31.07.2015р.

27.11.2015р. відповідач оплатив позивачу 259593,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням №621 та відповідною випискою з банківського рахунку позивача. Тобто, відповідач розрахувався за газ згідно акту від 31.08.2015р., акту від 30.09.2015р., акту від 31.01.2015р.

29.12.2015р. відповідач оплатив позивачу 786463,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням №855 та відповідною випискою з банківського рахунку позивача. Тобто, відповідач розрахувався за газ згідно акту від 30.11.2015р.

28.01.2016р. відповідач оплатив позивачу 1110480.04 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1015 та відповідною випискою з банківського рахунку позивача. Тобто, відповідач розрахувався за газ згідно акту від 31.12.2015р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір купівлі-продажу згідно з яким позивач зобовязався передати у власність відповідачу природний газ, а відповідач зобовязався прийняти і оплатити газ до 20 числа місяця, наступного за місцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акта приймання передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, як вище встановлено господарським судом свої зобовязання щодо оплати поставленого позивачем газу відповідач виконав із порушенням строків його оплати, а саме: газ, який поставлений позивачем у липні 2015р. на суму 3128,40 грн. оплачений відповідачем 27.08.2015р., замість встановленого договором строку 20.08.2015р. Газ, який поставлений позивачем у серпні 2015р. на суму 3587,76 грн. оплачений відповідачем 27.11.2015р., замість встановленого договором строку 20.09.2015р. Газ, який поставлений позивачем у вересні 2015р. на суму 3370,32 грн. оплачений відповідачем 27.11.2015р., замість встановленого договором строку 20.10.2015р. Газ, який поставлений позивачем у жовтні 2015р. на суму 249147,36 грн. оплачений відповідачем 27.11.2015р., замість встановленого договором строку 20.11.2015р. Газ, який поставлений позивачем у листопаді 2015 року на суму 786463,75 грн. оплачений відповідачем 29.12.2015р., замість встановленого договором строку 20.12.2015р. Газ, який поставлений позивачем у грудні 2015 року на суму 1110480,04 грн. оплачений відповідачем 28.01.2016р., замість встановленого договором строку 20.01.2016р.

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Умовами укладеного між сторонами договору встановлено, що у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (розділ XI Договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені становить 22197,72 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, згідно з ч.1 цієї статті ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3 % річних становить 1510.76 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Розрахунок інфляційних, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних становить 192,31 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

В силу вимог п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

У ч.3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, вищенаведені норми чинного законодавства України надають право суду у певних випадках зменшувати розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

При цьому, згідно з розясненнями, що містяться у п.3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (з наступними змінами і доповненнями) розяснив, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З огляду на вищевикладене, а також із врахуванням відсутності в матеріалах справи доказів завдання позивачу збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобовязань, доказів завдання збитків іншим учасникам господарських відносин, приймаючи до уваги ступінь виконання відповідачем зобовязання, а саме повне погашення відповідачем суми основного боргу, обставини, які спричинили неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань, майновий стан сторін у справі, з огляду на клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 1%, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та зменшення розміру нарахованої пені до 11098,86 грн., тобто на 50% від загального розміру нарахованої відповідачу пені.

За таких обставин є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ НАК „Нафтогаз України в частині стягнення з відповідача пені в сумі 11098,86 грн., 3% річних в сумі 1510,76 грн. та інфляційних в сумі 192,31 грн.

На підставі ст.44, 49 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд.1, ідентифікаційний код 39525257) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі 11098 (одинадцять тисяч девяносто вісім) грн. 86 коп., 3% річних в сумі 1510 (одна тисяча пятсот десять) грн. 76 коп., інфляційні втрати в сумі 192 (сто девяносто дві) грн. 31 коп., витрати по сплаті судового збору у в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 07 листопада 2016 р.

Суддя Г.Є. Смелянець