донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

02.11.2016 справа № 913/915/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. № 14-88 від 18.04.2014,
від відповідача:ОСОБА_5 за дов. № 01-026/874 від 26.06.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
на рішення Господарського суду Луганської області
від01.08.2016
по справі№ 913/915/15 (суддя Лісовицький Є. А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонеьк Луганської області,
простягнення 23 513 997, 05 грн.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України», Постачальник), м. Київ, звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (далі ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», Покупець), м. Сєвєродонецьк Луганської області, про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) основного боргу в розмірі 165 750 332, 40 грн., пені в сумі 27 201 825, 82 грн., 7 % штрафу у розмірі 11 672 523, 27 грн., 3 % річних у сумі 5 388 795, 95 грн. та інфляційних втрат у розмірі 90 542 123, 92 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 22.12.2015 у справі № 913/915/15, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.02.2016, позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 165 750 332, 40 грн., 3% річних у сумі 5 382 009, 15 грн., інфляційні втрати у розмірі 90 365 084, 61 грн. та судовий збір у сумі 158 957, 54 грн. В іншій частині позову відмовлено. Крім того, виконання рішення розстрочено на 1 рік зі сплатою щомісячно з січня по листопад 2016 року по 21 804 700, 00 грн., а у грудні 2016 року 21 804 683, 70 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2016 у справі № 913/915/15 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.02.2016 та рішення Господарського суду Луганської області від 22.12.2015 скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Луганської області. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 01.08.2016 у справі № 913/915/15 у задоволенні позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення пені в сумі 27 201 825, 82 грн. та 7 % штрафу у розмірі 11 672 523, 27 грн. відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 01.08.2016 у справі № 913/915/15 та прийняти нове, яким позовні вимоги в частині стягнення пені та 7 % штрафу задовольнити у повному обсязі. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне зясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги сертифікат (висновок) Донецької торгово-промислової плати про засвідчення обставин непереборної сили в якості доказу неможливості виконання відповідачем зобовязання за спірним Договором, у звязку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та 7 % штрафу.

В апеляційній скарзі наведені також інші доводи і заперечення, які на думку позивача є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» 25.12.2013 укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 47/1051-ПРАМК-2599-2013-кпр-ПР (далі Договір), за умовами якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору (т. 1, а. с. 9-14).

Відповідно до пункту 1.2. Договору газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

Згідно з пунктом 2.1Договору Продавець передає Покупцеві з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 110 865,000 тис. м3, у тому числі по місяцях кварталів (тис. м3): січень 8585; лютий 8255; березень 9640; квітень 8220; травень 8940; червень 6420, липень 6590; серпень 7450; вересень 9750; жовтень 11295; листопад 12690; грудень 13030. Обсяги газу, що планується передати за цим Договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця (пункт 3.3 Договору).

Згідно з пунктом 6.1 Договору оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку: оплата в розмірі 30% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу;

оплати в розмірі по 35% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 7.2 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцеві, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

При цьому за умовами пункту 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

У пункті 8.2 Договору сторони узгодили, що під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії, відсутність ресурсу природного газу, зазначеного у пункті 1.1 Договору. Строк виконання зобовязань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Відповідно до пункту 8.3 Договору настання обставин форс-мажору підтверджується рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, пожежі та інших видів стихійного лиха; Торгово-промисловою палатою України; висновками інших субєктів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати обставини форс-мажору.

Згідно з пунктом 8.4 Договору сторони зобовязані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом 14-ти днів з моменту їх виникнення надати відповідні підтверджуючі документи.

Як встановлено у пункті 8.5 Договору, виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови Покупця від сплати Продавцеві за газ, який був поставлений до їх виникнення.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання (пункт 11 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Постачальник передав, а Покупець прийняв імпортований природний газ за ОСОБА_5 приймання-передачі: від 31.01.2014 12 965 тис. м3 газу на суму 53 865 841, 08 грн. (а. с. 21); від 28.02.2014 11 441 тис. м3 газу на суму 47 534 059, 99 грн. (а. с. 22); від 31.03.2014 13 402 тис. м2 газу на суму 55 681 450, 22 грн. (а. с. 23); від 30.04.2014 10 630 тис. м3 газу на суму 55 965 674, 40 грн. (а. с. 24); від 31.05.2014 8 731 тис. м3 газу на суму 54 203 584, 66 грн. (а. с. 25); від 30.06.2014 6 858 тис. м3 газу на суму 42 671 957, 33 грн. (а. с. 26); від 31.07.2014 8 082 тис. м3 газу на суму 50 287 949, 71 грн. (а. с. 27); від 31.08.2014 11 886 тис. м3 газу на суму 73 957 259, 38 грн. (а. с. 28); від 30.09.2014 11 423 тис. м3 газу на суму 73 173 636, 17 грн. (а. с. 29). Усього на загальну суму 507 341 412, 94 грн.

Відповідач за поставлений природний газ розрахувався лише частково, сплативши ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 341 591 080, 54 грн.

У зв'язку з настанням обставин непереборної сили відповідач у порядку пункту 8.4 Договору листом від 07.08.2014 (вих. № 018/609) повідомив ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про неможливість належним чином виконати зобов'язання за спірним Договором (т. 2, а. с. 39)

За заявою ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» Донецька торгово-промислова палата видала відповідачу сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 22.09.2014 № 2361/12.12-03 (т. 2, а. с. 59-61).

Донецькою торгово-промисловою палатою за результатами розгляду заяви ПАТ «Алчевського металургійного комбінату» зокрема встановлено, що: «невиконання зобовязань виникло під час дії антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, при наявності фактів озброєних зіткнень на вказаній території, відсутності можливості вільного та безпечного пересування та здійснення постачання на територію вказаних областей, пошкодження інфраструктури залізниці, відсутності контролю з боку української влади у місті Алчевську та деяких інших містах Луганської та Донецької областей…»; «обставини мають для ПАТ «АМК» непередбачуваний, надзвичайний та невідворотний характер, не залежать від волевиявлення підприємства»; «моментом настання обставин непереборної сили по виконанню договірних зобовязань для ПАТ «АМК» є 28.07.2014…»; «станом на 19.09.2014 антитерористична операція продовжується, таким чином момент припинення дії непереборної сили ще не настав».

Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 22.09.2014 № 2361/12.12-03 підписано директором юридичного департаменту Донецької торгово-промислової палати України ОСОБА_6

Внаслідок виникнення у ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» заборгованості з оплати вартості поставленого природного газу, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до місцевого господарського суду з позовом про стягнення основної заборгованості, пені, 7 % штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат.

За результатами розгляду спору постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2016 у справі № 913/915/15 позовні вимоги про стягнення основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат задоволено частково та направлено на новий розгляд зазначену справу в частині вимог про стягнення пені та 7 % штрафу. При цьому Вищий господарський суд України у порядку статті 11112 ГПК України надав суду першої інстанції вказівки, що при новому розгляді справи необхідно дослідити відповідність сертифікату Донецької торгово-промислової палати вимогам Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (у відповідній редакції) щодо порядку оформлення та підписання відповідного сертифікату, перевірити статус особи, що його підписала як уповноваженої особи, та встановити внесення вказаного сертифікату до відповідного Реєстру сертифікатів форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже, колегія суддів у порядку статті 101 ГПК України переглядає справу саме в частині позовних вимог про стягнення пені у сумі 27 201 825, 82 грн. та 7 % штрафу у розмірі 11 672 523, 27 грн., нарахованих позивачем на підставі пункту 7.2 Договору.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також виконання вказівок Вищого господарського суду України, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами і договором.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частиною першою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, згідно зі статтею 218 ГК України, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з частиною четвертою статті 219 ГК України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Отже, для підтвердження обставин, за яких особа звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, необхідно довести наявність обставин непереборної сили, їх надзвичайний характер, неможливість попередити за таких умов завдання шкоди та причинний зв'язок між цими обставинами та понесеними збитками.

Правові, економічні та соціальні засади створення торгово-промислових палат в Україні, організаційно-правові форми і напрями їх діяльності, а також принципи їх взаємовідносин з державою визначено Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону (у редакції, чинній на момент засвідчення форс-мажорних обставин) Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників).

Рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 № 40(3) затверджено Регламент засвідчення Торгово-промислової палати України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), яким встановлено єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин у системі Торгово-промислової палати України.

Відповідно до абзацу першого пункту 3.1.1 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди, тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначенням, наведеним у Регламенті, сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) документ встановленої Торгово-промисловою палатою форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до пункту 3.5 Регламенту уповноважені особи це співробітники департаменту юридичного забезпечення Торгово-промислової палати України, співробітники регіональних торгово-промислових палат, які внесені до Реєстру уповноважених осіб (Реєстр фахівців Торгово-промислової палати України та регіональних Торгово-промислових палат, допущених до розгляду заяв із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Як встановлено судом першої інстанції, сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 22.09.2014 № 2361/12.12-03 підписано директором юридичного департаменту Донецької торгово-промислової палати України ОСОБА_6, тобто особою, яка підпадає під визначення уповноваженої особи, наведене у Регламенті.

Наведене також підтверджується листом Донецької торгово-промислової палати від 30.06.2016 № 635/12.2-18-13, в якому розкрито повноваження директора юридичного департаменту Донецької торгово-промислової палати України ОСОБА_6 та зазначено, що ця особа уповноважена видавати та підписувати від імені Донецької торгово-промислової палати, зокрема, сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили (т. 3, а. с. 35-36).

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку про безпідставність доводів позивача про неналежність форми документа, яким засвідчено обставини непереборної сили, а також повноважень субєкта, яким видано цей документ.

Колегія суддів також звертає увагу, що Верховний Суд України у постанові від 11.11.2015 № 6-1884цс15 дійшов висновку про належність висновку Донецької торгово-промислової палати в якості доказу настання обставин непереборної сили, який в силу приписів статті 11128 ГПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Стосовно внесення сертифікату (висновку) Донецької торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили від 22.09.2014 № 2361/12.12-03 до єдиного реєстру сертифікатів колегія суддів зазначає, що, як правильно встановлено судом першої інстанції, ведення такого реєстру було започатковане з 28.10.2014 відповідно до рішення президії Торгово-промислової палати України від 28.10.2014 № 25 «Про реєстр уповноважених осіб Торгово-промислової палати України та регіональних торгово-промислових палат», у звязку з чим сертифікат, виданий ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», до цього реєстру не внесено з наведених вище підстав.

Посилання заявника апеляційної скарги на приписи Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 колегія суддів також не бере до уваги, оскільки правовідносини сторін не підпадають під дію її норм.

Так, відповідно до статті першої зазначеної Конвенції вона застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах, тоді як сторони спірного Договору є юридичними особами, створеними за законодавством України та розташованими на її території.

Отже, оскільки суд першої інстанції відповідно до норм процесуального права виконав усі вказівки Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 10.05.2016, а саме: повно та всебічно дослідив доказове значення сертифікату (висновку) Донецької торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили від 22.09.2014 № 2361/12.12-03 та надав належну правову оцінку доводам і запереченням сторін, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 27 201 825, 82 грн. та 7 % штрафу у розмірі 11 672 523, 27 грн.

Щодо інших доводів і заперечень, наведених в апеляційній скарзі, які на думку заявника є підставою для скасування оскаржуваного рішення, то колегія суддів до уваги їх не бере, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Луганської області від 01.08.2016 у справі № 913/915/15 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, на рішення Господарського суду Луганської області від 01.08.2016 у справі № 913/915/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 01.08.2016 у справі № 913/915/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3