ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р. Справа № 922/1294/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

від компанії Ombilik Limited (апелянта) - Карапетян А.Р. - за довіреністю від 12.03.2016р.,

від Приватного підприємства фірми "Альтаир" (апелянта) - Камінер В.М. - на підставі протоколу зборів засновників від 07.02.2006р.,

від ОСОБА_3 (апелянта) - ОСОБА_4 - на підставі договору про надання правової допомоги від 03.10.2016р. №0310-16,

від кредитора ПАТ АБ "Південний" - Богдашевський П.С. - за довіреністю від 20.07.2016р.,

кредитор ОСОБА_6 (особисто),

від інших кредиторів - не з'явились,

ліквідатор Чульський О.С. - на підставі посвідчення від 08.02.2013р. № 87,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу компанії Ombilik Limited (вх. №2501 Х/2), апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх. №2502 Х/2), апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми "Альтаир" (вх.№2586 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від "02" вересня 2016 р. у справі №922/1294/13

за заявою боржника ТОВ "Омбілік-Трейд", м. Харків,

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.09.2016 р. (суддя Усатий В.О.) задоволено заяву ліквідатора (вх. №18501 від 06.06.2016 р.); зобов'язано витребувати шляхом вилучення у ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 65, кв. 6; ) квартиру АДРЕСА_2; визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане 25.04.2014 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В., номер в реєстрі НОМЕР_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_2; визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Омбілік - Трейд" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 65, кв. 6; ). В іншій частині провадження по заяві ліквідатора припинено.

Компанія Ombilik Limited з ухвалою місцевого господарського суду Харківської області не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. у справі № 922/1294/13 скасувати та у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Омбілік-Трейд" Чульського О.С. про визнання права власності та витребування майна (вх. №18501 від 06.06.2016р.) в справі про банкрутство ТОВ "Омбілік-Трейд" відмовити в повному обсязі; зупинити виконання ухвали суду у справі № 922/1294/14 на час розгляду апеляційної скарги.

Компанія Ombilik Limited, як на підстави для задоволення поданої апеляційної скарги, посилається на наступні обставини справи:

- заява ліквідатора (вх. №18501 від 06.06.2016р.) розглянута місцевим господарським судом без його участі та за відсутності в судовому засіданні основних зацікавлених осіб щодо спірного нерухомого майна;

- постановою господарського суду апеляційної інстанції від 18.11.2014р. у справі № 922/1294/13, залишеної без змін Вищим господарським судом України, скасовано ухвалу місцевого господарського суду від 30.09.2014р. в частині визнання недійсним та скасування акту про передання права власності на нерухоме майно від 14.03.2014р., акту про проведення аукціону від 14.03.2014р., свідоцтва про право власності, виданого 25.04.2014р. приватним нотаріусом Харківського МНО Корнійчук О.В. за № НОМЕР_1; відмовлено у вимозі зобов'язати Компанію Ombilic Limited повернути в ліквідаційну масу ТОВ "Омбілік-Трейд" квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. Таким чином, документи, на підставі яких у компанії Ombilic Limited виникло право власності на спірну квартиру та які фіксують перехід права власності до нового власника, є діючими.

- воля власника на відчуження належного йому майна підтверджується діями керуючого санацією на реалізацію рішення комітету кредиторів ТОВ "Омбілік-Трейд", оформленого протоколом від 31.01.2014р. № 2-1, підтримкою відповідного рішення протоколом загальних зборів учасників банкрута від 15.01.2014р. та надання згоди забезпеченого кредитора ПАТ АБ "Південний" на відчуження зазначеної квартири;

- відчуження спірного нерухомого майна новому власнику здійснено за відплатним правочином, зважаючи на те, що відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відсутня заборона на зарахування зустрічних однорідних вимог у процедурі санації, в подальшому, купівля квартири АДРЕСА_2, фізичною собою ОСОБА_3 відбулась за ціною, яка дорівнює 490200,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2016р. апеляційну скаргу компанії Ombilik Limited прийнято до провадження та відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2016р.

ОСОБА_3 з ухвалою господарського суду Харківської області від 02.09.2016 р. також не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Омбілік-Трейд" від 29.05.2016 р. відмовити у повному обсязі; на час розгляду апеляційної скарги виконання ухвали від 02.09.2016р. - зупинити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_3 з посиланням на положення ст. 3 Закону України "Про нотаріат" зазначає, що при підписанні договору купівлі-продажу вказана фізична особа уповноважила нотаріуса, яким оформлено договір на спірну квартиру, перевірити повноваження директора Компанії Ombilic Limited щодо права відчужувати квартиру, а також перевірити у Державному реєстрі прав відомості щодо власника майна та відсутність арештів та заборон щодо квартири, у зв'язку з чим є добросовісним набувачем на спірне нерухоме майно та не вступала у будь-які домовленості з ТОВ "Омбілік-Трейд" або Компанією Ombilik Limited щодо здійснення незаконних дій.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2016р.

Компанією Ombilik Limited до матеріалів справи надано докази відправлення копій апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2016р. у справі № 922/1294/13 сторонам, що приймають участь у розгляді справи (вх.№ 9620 від 22.09.2016р.).

ОСОБА_3 до матеріалів справи надано докази відправлення копій апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2016р. у справі № 922/1294/13 сторонам, що приймають участь у розгляді справи (вх.№ 9621 від 22.09.2016р.).

Приватне підприємство фірма "Альтаир" також не погодилось з ухвалою місцевого господарського суду Харківської області та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. у справі № 922/1294/13 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Омбілікт-Трейд" Чульського О.С. про визнання права власності та витребування майна в справі про банкрутство ТОВ "Омбілік-Трейд" відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог кредитор зазначає про наступні обставини справи:

- господарський суд Харківської області не мав права розглядати заяву ліквідатора (вх. №18501 від 06.06.2016р.) не розглянувши поданої ПП фірми "Альтаир" скарги на дії ліквідатора Чульського О.С., в якій були наведені факти неналежного виконання покладених на ліквідатора обов'язків;

- господарський суд не мав права приймати не узгоджену з комітетом кредиторів ТОВ "Омібік-Трейд" заяву ліквідатора Чульського О.С. до розгляду;

- всі документи, якими опосередковані правочини, вчинені між ТОВ "Омбілік-Трейд" та компанією Ombilik Limited, та в подальшому з ОСОБА_3 є дійсними, як наслідок, господарський суд не мав права витребувати, шляхом вилучення, у останнього власника спірну квартиру та визнати права власності на неї за банкрутом;

- місцевим господарським судом задоволено вимогу ліквідатора про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане 25.04.2014р. приватним нотаріусом ХМНО Корнійчук О.В., номер в реєстрі НОМЕР_1, при застосуванні способу захисту, який не передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України;

- врахування висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 17.10.2011р. у справі № 3-103гс11, є недоречним, оскільки правочини, за якими право власності перейшло від ТОВ "Омбілік-Трейд" до компанії Ombilik Limited, від компанії Ombilik Limited до ОСОБА_3, не визнано недійсними або нікчемними;

- воля власника на відчуження спірного нерухомого майна підтверджується підписанням керуючим санацією Цимберовим Д.І. всіх документів, які стосуються продажу спірної квартири;

- у відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України право вимоги ТОВ "Омбілік-Трейд" щодо визнання за ним права власності на спірну квартиру може виникнули лише у випадку визнання недійсним правочину, на підставі якого вона була відчужена.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.09.2016р. апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми "Альтаир" прийнято до провадження.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у разі якщо у провадженні апеляційної інстанції вже знаходиться апеляційна скарга одного з учасників судового процесу на ухвалу або рішення місцевого господарського суду, а іншим учасником судового процесу подано апеляційну скаргу на ту ж саму або іншу ухвалу чи рішення і ця друга скарга підлягає розглядові, апеляційний господарський суд приймає її до спільного розгляду з раніше поданою і прийнятою до провадження скаргою, про що виносить відповідну ухвалу.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Компанії Ombilik Limited, апеляційної скарги ОСОБА_3, апеляційної скарги Приватного підприємства фірми "Альтаир", враховуючи оскарження сторонами справи одного й того процесуального документа, колегія суддів дійшла висновку про прийняття вказаних апеляційних скарг до спільного розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 кредитор Акціонерний банк "Південний" просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. у справі №922/1294/13 залишити без змін (вх.№ 9916 від 03.10.2016р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі кредитор зазначає, що судом в межах справи № 922/1294/13 було визнано, що документи, які фіксують перехід права власності до нового власника - Компанії Ombilik Limited, в силу ст. 203 Цивільного кодексу України є недійсними з моменту їх укладення та в силу Закону не потребують окремого визнання їх недійсними. Таким чином, оскільки наявний факт відчуження квартири АДРЕСА_2 поза волею власника, остання не набувається добросовісним набувачем та може бути витребувана.

У відзиві на апеляційну скаргу компанії Ombilik Limited кредитор Акціонерний банк "Південний" просить у задоволенні апеляційної скарги компанії Ombilik Limited відмовити в повному обсязі, ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. у справі № 922/1294/13 залишити без змін (вх.№ 9917 від 03.10.2016р.).

В заперечення на доводи поданої апеляційної скарги кредитор зазначає, що в силу ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника юридичної особи - банкрута, у зв'язку з чим ліквідатор ТОВ "Омбілік-Трейд", заявляючи вимогу щодо визнання свідоцтва недійсним, діяв в межах повноважень, передбачених діючим законодавством України.

Компанією Ombilik Limited на підтвердження вимог поданої апеляційної скарги до матеріалів справи надано викладені в постановах Вищого господарського суду України правові позиції щодо відповідних правовідносин (вх.№9969 від 04.10.2016р.).

ОСОБА_3 подано додаткові пояснення (вх.№ 10243 від 10.10.2016р.), в яких зазначає щодо можливості виникнення права власності за рішенням суду лише у відповідності до статей 335 та 376 Цивільного кодексу України. Разом з тим, на думку апелянта, ухвала суду від 02.09.2016р. не містить жодної норми матеріального права, на підставі якої суд позбавив ОСОБА_3 права власності та визнав це право за ТОВ "Омбілік-Трейд", що свідчить про задоволення зазначених вимог виключно на підставі припущень суду.

Компанією Ombilik Limited подано додаткові пояснення у справі (вх.№ 10611 від 19.10.2016р.), в яких кредитор зазначає, що оскаржуваною ухвалою суду порушено презумпцію добросовісності набувача майно, з огляду на те, що ОСОБА_3, яка не є учасником провадження у справі про банкрутство ТОВ "Омбілік-Трейд" та не могла передбачити можливість визнання результатів аукціону, оформлених протоколом від 14.03.2014р. недійсними, придбала нерухоме майно у Компанії Ombilik Limited, яка була законним власником квартири, за відсутності арештів чи обмежень у відповідних державних реєстрах. На думку кредитора, ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного майна, а передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України підстави для витребування з володіння власника майна, яке придбане за відплатним договором, відсутні.

ОСОБА_3 подано додаткові пояснення у справі (вх.№ 10612 від 19.10.2016р.), в яких додатково зазначає, що місцевий господарський суд при винесення оскаржуваної ухвали суду не дослідив та не надав оцінку наявності доказів на підтвердження права власності ТОВ "Омбілік-Трейд" на спірне майно станом на момент подання позову та наявність факту його оспорення чи невизнання з боку третіх осіб.

ПП фірмою "Альтаир" подано заяву, в якій просив суд припинити повноваження ліквідатора ТОВ "Омбілік-Трейд" арбітражного керуючого Чульського О.С. у справі № 922/1294/13 та призначити ліквідатором ТОВ "Омбілік-Трейд" арбітражного керуючого Губарєва Юрія Миколайовича (вх.№ 10613 від 19.10.2016р.). В обґрунтування поданої заяви кредитор вказує про неналежне виконання ліквідатором повноважень, визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема, зловмисне призначення зборів кредиторів ТОВ "Омбілік-Трейд" не за місцезнаходженням боржника.

Розглянувши подану заяву кредитора, судова колегія зазначає, що у відповідності до положень ч. 3 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усунення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від виконання ним своїх обов'язків здійснюється господарським судом за клопотанням комітету кредиторів, органу, уповноваженого управляти державним майном (для державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків) або за власною ініціативою.

Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд протягом п'яти днів з дня, коли йому стало відомо про наявність підстав для усунення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виносить ухвалу про його відсторонення від виконання відповідних повноважень під час провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП фірма "Альтаир" 10.05.2016р. звернулась до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії ліквідатора арбітражного керуючого Чульського О.С., питання щодо задоволення якої на час винесення оскаржуваної ухвали суду вирішено не було.

Судова колегія зазначає, що до повноважень господарського суду апеляційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону належить розгляд в апеляційному порядку постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усіх ухвал місцевого господарського суду, прийнятих у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Законом.

При цьому, відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Предметом даного судового розгляду є ухвала місцевого господарського суду, якою вирішено питання щодо задоволення заяви ліквідатора арбітражного керуючого Чульського О.С. (вх.№ вх. № 18501 від 06.06.2016 р.).

Зважаючи на те, що у відповідності до положень Закону повноваження щодо усунення арбітражного керуючого від виконання відповідних повноважень під час провадження у справі про банкрутство покладено на місцевий господарський суд, а також предмет даного апеляційного перегляду, судова колегія зазначає про відсутність правових підстав для розгляду вимог кредитора ПП фірми "Альтаир", викладених в заяві від 18.10.2016р. про припинення повноважень ліквідатора ТОВ "Омбілік-Трейд" арбітражного керуючого Чульського О.С. у справі № 922/1294/13, у зв'язку з чим відмовляє в її задоволенні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 ліквідатор зазначає про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2016р., у задоволенні поданої апеляційної скарги просить відмовити (вх.№11123 від 02.11.2016р.).

У відзиві на апеляційну скаргу ПП фірми "Альтаир" ліквідатор зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта, у задоволенні поданої апеляційної скарги просить відмовити (вх.№ 11124 від 02.11.2016р.).

У відзиві на апеляційну скаргу Компанії Ombilik Limited ліквідатор зазначає про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2016р., у задоволенні поданої апеляційної скарги просить відмовити (вх.№11125 від 02.11.2016р.).

ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді Лакізи В.В., судді Шутенко І.А., судді Білоусової Я.О. (вх.№ 11133 від 03.11.2016р.).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.11.2016р. відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви від 03.11.2016р. про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Білоусової Я.О., судді Шутенко І.А. у справі №922/1294/13.

В судовому засіданні представник Компанії Ombilik Limited виклав зміст поданої апеляційної скарги, просив суд ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Омбілік-Трейд" Чульського О.С. про визнання права власності та витребування майна (вх. №18501 від 06.06.2016 р.) в справі про банкрутство ТОВ "Омбілік-Трейд" відмовити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 виклав зміст поданої апеляційної скарги, просив ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Омбілік-Трейд" Чульського О.С. про визнання права власності та витребування майна (вх. №18501 від 06.06.2016 р.) в справі про банкрутство ТОВ "Омбілік-Трейд" відмовити в повному обсязі.

Представник ПП фірми "Альтаир" виклав зміст поданої апеляційної скарги, просив ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Омбілік-Трейд" Чульського О.С. про визнання права власності та витребування майна (вх. №18501 від 06.06.2016 р.) в справі про банкрутство ТОВ "Омбілік-Трейд" відмовити в повному обсязі.

Арбітражний керуючий Чульський О.С. зазначив про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2016р., просив залишити її без змін, подані апеляційні скарги - без задоволення.

ФОП ОСОБА_6 підтримала апеляційні скарги Компанії Ombilik Limited, ОСОБА_3, ПП фірми "Альтаир", просила суд ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Омбілік-Трейд" Чульського О.С. про визнання права власності та витребування майна (вх. №18501 від 06.06.2016 р.) в справі про банкрутство ТОВ "Омбілік-Трейд" відмовити в повному обсязі.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів дійшла висновку за можливе розглянути справу за відсутності представників інших кредиторів за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою місцевого господарського суду від 23.04.2013р. порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2013р. затверджено реєстр грошових вимог конкурсних кредиторів на загальну суму 11973935,70 грн. та окремо до реєстру вимог кредиторів внесено відомості про майно боржника, що є предметом застави (іпотеки): квартира АДРЕСА_2, кредитор заставодержатель ПАТ АБ "Південний", м. Одеса, на суму 1450047,96 грн.

08.11.2013р. на загальних зборах кредиторів TOB "Омбілік-Трейд" було обрано комітет кредиторів, до числа якого було обрано: компанію Vicinale Limited, УАСП TOB "Kaie", ПАТ АБ "Південний".

Ухвалою суду від 21.11.2013р. введено процедуру санації боржника і встановлено термін її проведення до 21.05.2014p., зобов'язано керуючого санацією підготувати план санації, призначено керуючим санації боржника арбітражного керуючого Цимберова Д.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.12.2013р. здійснено заміну кредитора TOB "Омбілік-Трейд" компанію Vicinale Limited на кредитора ППФ "Альтаир".

14.03.2014р. відбувся аукціон з приводу реалізації нерухомого майна, що належало боржнику, а саме квартири АДРЕСА_2.

14.03.2014р. між керуючим санацією Цимберовим Д.І. та Компанією Ombilic Limited, в особі директора Вадима Камінера був укладений акт про передання права власності на куплене нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_2, погоджений директором ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр".

31.03.2014р. рішенням Постійно діючого третейського суду при товарній біржі "Всеукраїнській торгівельний центр" від 31.03.2014р. по справі № 20/03-01/14 зобов'язано ТОВ "Омбілік-Трейд" в особі керуючого санацією Цимберова Д.І. підписати з Компанії Ombilic Limited акт приймання-передачі спірного майна на умовах, які встановлені протоколом №1 проведеного аукціону від 14.03.2014р., зняти заборону на відчуження цього майна та вилучити іпотеку.

Ухвалою суду від 01.04.2014р. відмовлено у задоволенні клопотання керуючого санацією про затвердження плану санації боржника та зняття заборони і обтяження майна боржника.

На підставі акту про передання права власності від 14.03.2014р., приватним нотаріусом Корнійчук О.В. 25.04.2014р. було видано Компанії Ombilic Limited свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні.

Постановою господарського суду Харківської області від 27.05.2014 р. було припинено процедуру санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд". Визнано боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Шубу Володимира Івановича.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.06.2014р. скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при товарній біржі "Всеукраїнській торгівельний центр" від 31.03.2014р. по справі № 20/03-01/14 , яке залишено в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2014р.

Також, ухвалою господарського суду Харківської області від 30.09.2014р. визнано недійсним договір про проведення аукціону з реалізації квартири АДРЕСА_2, укладений між керуючим санацією ТОВ "Омбілік-Трейд" Цимберовим Д.І. та президентом ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр" Шульгою І.В.; визнано недійсним акт про передання права власності на нерухоме майно від 14.03.14р., укладений між керуючим санацією ТОВ "Омбілік-Трейд" Цимберовим Д.І. та Компанією Ombilic Limited, Лімассол, Кіпр, в особі директора Вадима Камінера, який оформлений на підставі протоколу № 1 від 14.03.14р. про проведення аукціону та акту про проведення аукціону від 14.03.14р.; скасовано свідоцтво про право власності, видане 25.04.14р. приватним нотаріусом Харківського МНО Корнійчук О.В. номер в реєстрі НОМЕР_1; зобов'язано Компанію Ombilic Limited в особі директора Вадима Камінера, що діє на підставі довіреності від 24.11.2005 р., повернути в ліквідаційну масу ТОВ "Омбілік-Трейд" 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 року пункти 2, 3, 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду Харківської області від 30.09.2014р. у справі № 922/1294/13 скасовано; в решті ухвалу залишено без змін. Заяву публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" задоволено частково, визнано недійсними результати аукціону, оформленого протоколом від 14.03.2014 № 1, затвердженого президентом ТБ "Всеукраїнський торговий центр" та керуючим санацією ТОВ "Омбілік-Трейд"; в решті вимог заяви відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 28.01.2015р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд" - Шуби В.І. залишено без задоволення, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2014 року у справі № 922/1294/13 залишено без змін.

25.04.2014 р. Компанія Ombilic Limited продала спірну квартиру ОСОБА_3, про що укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Корнійчук О.В.

До суду від ліквідатора надійшла заява (вх. № 18501 від 06.06.2016 р.), в якій він просив суд:

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 65, кв. 6; );

- визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане 25.04.2014 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В., номер в реєстрі НОМЕР_1, на квартиру АДРЕСА_2;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №5482424 від 25.04.2014р. про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01;

- витребувати шляхом вилучення у ОСОБА_3 та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 65, кв. 6; ) квартиру АДРЕСА_2.

Винесення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали, якою було частково задоволено заяву ліквідатора (вх. № 18501 від 06.06.2016 р.), стало підставою для подання компанією Ombilik Limited, ОСОБА_3, Приватним підприємством фірмою "Альтаир" даних апеляційних скарг.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За приписами частини 2 статті 41 ГПК України справи про банкрутство розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

19.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011р., яким Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції.

Згідно п.1.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній з 19.01.2013р.) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Отже, при розгляді справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд" слід застосовувати норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній з 19.01.2013р.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України визначено, що господарським судам підвідомчі спори з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Згідно з ч. 9 ст. 16 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Частиною 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Пунктом 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. № 01-66/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначено, що частина 4 статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону справ у спорах, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, слід відносити також спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Отже, з врахуванням змін до ГПК України, внесених Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" №4212-VI від 22.12.2011 року, що набрав чинності 19.01.2013р., спір про визнання недійсним будь-якого правочину, який порушується особами, чиї майнові права порушено (ліквідатором боржника, кредиторами) після 19.01.2013р., належить до виключної підсудності господарського суду в межах провадження у справі про банкрутство.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

У даному випадку предметом судового розгляду є спір щодо визнання права власності на майно боржника та повернення до ліквідаційної маси, відчуженого на підставі недійсного аукціону в ході проведення процедури санації боржника, який стосується питань формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство, а тому безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство.

Відповідна правова позиція щодо підвідомчості спорів за участю боржника викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015р. у справі №911/4212/14, постанові Вищого господарського суду України від 12.10.2016р. у справі № 922/4705/15.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, спір про право характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб'єктами правовідносин з приводу їх прав та обов'язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Відповідно до приписів статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Під захистом права власності, за приписами наведеної норми, розуміється, зокрема, наявність у власника права вимагати усунення будь-яких порушень його права, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном; наявність у власника права на судовий захист свого права власності.

Законодавство надає власникові можливість на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону й іншим правовим актам не зачіпаючи охоронювані законом інтереси інших осіб. Всі дії, що перешкоджають власникові на власний розсуд користуватись своїм володінням повинні бути припинені способами, установленими законом. Характер засобів, вибраних для захисту свого права, повинен відповідати характеру порушених правовідносин. Одним із способів захисту права власності є витребування майна із чужого незаконного володіння.

Як вбачається з наданої до заяви про визнання права власності та витребування майна в справі про банкрутство № 922/1294/13 (вх.№ 18501 від 06.06.2016р.) інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на об'єкт нерухомості - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, належало боржнику - ТОВ "Омбілік-Трейд" на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2007р.

Як встановлено господарським судом апеляційної інстанції, на засіданнях комітету кредиторів 31.01.2014 р., оформлених протоколами №№2 та 2-2, було прийнято рішення про уповноваження арбітражного керуючого Цимберова Д.І. здійснити продаж квартири АДРЕСА_2, на відкритих торгах, а також схвалено наданий керуючим санацією план санації боржника та прийнято рішення про звернення до господарського суду з відповідним клопотанням про затвердження судом плану санації ТОВ "Омбілік-Трейд", (т. 9 а. с. 108-109).

Проте, під час розгляду справи у встановленому ст.ст. 29, 30 Законом про банкрутство порядку, схвалений комітетом кредиторів план санації не був затверджений по причині не надання доказів схвалення плану санації, який передбачав реалізацію заставного майна, забезпеченим кредитором.

14.03.2014р. було проведено аукціон з реалізації нерухомого майна, що належало боржнику, а саме квартири АДРЕСА_2, переможцем якого визнано кредитора Компанію Ombilik Limited, яка на підставі акту про передання права власності на нерухоме майно від 14.03.2014р. зареєструвала своє право власності на відповідне майно.

При цьому, кошти від реалізації нерухомого майна за результатами проведення аукціону не надходили ані на депозитний рахунок нотаріальної контори, ані на ліквідаційний рахунок боржника та не отримувалися заставним кредитором.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.11.2014р. у справі № 922/1294/13, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.01.2015р. визнано недійсними результати аукціону, оформленого протоколом від № 1, затвердженого президентом ТБ "Всеукраїнський торговий центр" та керуючим санацією ТОВ "Омбілік-Трейд".

Судова колегія зазначає, що основним завданням визнання недійсними результатів аукціону є повернення майна боржника з метою його повторного продажу за якнайбільшою ціною у порядку, передбаченому чинним спеціальним законодавством.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого.

Таким чином, арбітражний керуючий Чульський О.С., як особа, яку призначено ліквідатором ТОВ "Омбілік-Трейд" постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.08.2015р. у справі № 922/1294/13, а також яка організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку, наділений повноваженнями щодо звернення до господарського суд з вимогами, які пов'язані з оскарженням майнових дій боржника - поверненням до ліквідаційної маси майна банкрута, неправомірний продаж якого порушує, зокрема, майнові інтереси кредитора, вимоги якого забезпечені відповідним майном.

Посилання ПП фірми "Альтаир" на положення ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство, відповідно до якої, на думку кредитора, має бути обов'язкове узгодження та отримання дозволу комітету кредиторів на звернення до суду з заявою про витребування майна, ґрунтуються на довільному тлумаченні останнім положень Закону про банкрутство, є безпідставними.

При цьому, питання щодо належного виконання ліквідатором своїх повноважень під час проведення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ "Омбілк-Трейд" мають будуть вирішені місцевим господарським судом в межах розгляду скарги на дії ліквідатора, не вирішення якої на час прийняття ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. у справі № 922/1294/13 не впливає на її законність, оскільки не стосується визначеного предмету спору.

Надаючи правову характеристику спірним правовідносинам в межах розгляду заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" (вх.№18623) у справі № 922/1294/13 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення комітету кредиторів боржника від 31.01.2014р. щодо продажу квартири АДРЕСА_2, яка належала ТОВ "Омбілік-Трейд", яка є предметом забезпечення, а також подальше здійснення продажу вказаного об'єкту нерухомості арбітражним керуючим Цимберовим Д.І. з прилюдних торгів за межами провадження у справі про банкрутство, є порушенням порядку, визначеного нормами ст.ст. 16,19, 29, 30, 49-76 Закону про банкрутство, у зв'язку з чим визнав недійсними результати аукціону, оформленого протоколом від 14.03.2014 № 1.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону про банкрутство визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Разом з тим, за відсутності укладеного між боржником та переможцем аукціону договору купівлі-продажу нерухомого майна (право власності на спірне нерухоме майно у компанії Ombilic Limited виникло на підставі акту про передання права власності від 14.03.2014р. та свідоцтва про право власності на нерухоме майно) господарський суд за результатами аналізу протоколу від 14.03.2014р. №1 про проведення аукціону та акту про проведення аукціону від 14.03.2014р. встановив, що ці документи фіксували певні події, що відбувалися під час проведення аукціону на відкритих торгах, відповідно до яких було визначено учасників аукціону, пропозиції покупців, переможця аукціону - Компанію Ombilic Limited, суму коштів у розмірі 725362,00 грн. (остаточна ціна), яку переможець конкурсу повинен був сплатити на р/р ТОВ "Омбілік-Трейд"; визнав, що акт про передання права власності на нерухоме майно від 14.03.2014р., підписаний сторонами, є формою реалізації взаємовідносин між сторонами по прийняттю майна, яке куплене на аукціоні.

Таким чином, господарський суд в межах розгляду справи № 922/1294/13 дійшов висновку, що протокол, акти проведення аукціону та передання права власності на нерухоме майно - не є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення їх цивільних прав та обов'язків, а тому підстави для визнання їх недійсними відсутні, обмежившись при цьому визнанням недійсними результатів аукціону, оформленого протоколом від 14.03.2014 № 1.

Крім того, господарський суд, зважаючи не те, що вимогу про скасування свідоцтва про право власності заявлено кредитором у справі про банкрутство, зазначив, що звертатись до суду з відповідною вимогою має право первісний власник нерухомого майна (боржник) у випадку, коли він вважає, що його права порушені виданням вказаного свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, на підставі чого дійшов висновку про відсутності правових підстав для її задоволення.

Згідно з п. 2.15 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) не дійсними" продаж майна на торгах (аукціоні), проведених з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством, виключає можливість визнання особи, яка придбала товар на таких торгах (аукціоні), добросовісним набувачем.

З огляду на викладене, Компанія Ombilic Limited не є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна та не мала права його відчужувати, оскільки на момент реалізації спірної квартири була обізнана, що судом не затверджено план санації та спірна квартира була реалізована поза межами провадження у даній справі.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 17.10.2011р. у справі №3-103гс11 у разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного (нікчемного) правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного чи нікчемного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України. У такому випадку діюче законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно.

Згідно ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна або особа, яка хоч і не є власником майна, але володіє ним на підставах, встановлених законом чи договором. Відповідачем за віндикаційним позовом є особа, яка незаконно володіє майном, незалежно від того, чи заволоділа вона майном незаконно сама, чи придбала його у особи, яка не мала права його відчужувати, тобто заволоділа ним без відповідної правової підстави.

Як вбачається з матеріалів справи, на час подання заяви ліквідатором ТОВ "Омбілік-Трейд" (вх. №18501 від 06.06.2016р.) між Компанією Ombilik Limited та фізичною особою ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 25.04.2014р., в наслідок чого право власності на спірну квартиру було передано відповідній особі, що підтверджується з наданої довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (т.18, а.с. 59).

Віндикаційний позов є речово-правовим позовом, що може бути пред'явлений лише у разі відсутності між позивачем та відповідачем зобов'язальних правовідносин. Матеріали справи свідчать, що між банкрутом та ОСОБА_3 зобов'язальні правовідносини відсутні, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, банкрут не є стороною за договором купівлі-продажу від 25.04.2014р., на підставі якого до ОСОБА_3 перейшло право власності на спірний об'єкт нерухомості.

Відповідно до статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

При цьому, за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача можуть мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України вибуття майна не з волі власника означає відсутність у нього свідомо поставленої мети щодо передачі майна у власність іншій особі, невжиття ним будь-яких дій чи заходів для досягнення цієї мети та втрату майна в результаті вчинення іншими особами дій, спрямованих на відчуження майна, без погодження з власником. Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Оскільки на підставі судового рішення у справ № 922/1294/13 результати аукціону, оформлені протоколом від 14.03.2014р., визнано недійсними, вчинений за його результатами правочин також є недійсним та не породжує тих правових наслідків, задля яких його було проведено, у тому числі, перехід права власності на майно до набувача - Компанії Ombilic Limited.

Таким чином, колегія суду апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вибуття спірного майна з володіння ТОВ "Омбілік-Трейд", шляхом реалізації майна банкрута на аукціоні, за результатами якого оформлено право власності на майно за Компанією Ombilic Limited, відбулось поза волею власника майна, оскільки рішення щодо реалізації спірного майна за межами провадження у справі про банкрутство прийнято комітетом кредиторів, який усвідомлював, що план санації ще не затверджений судом у відповідності до вимог ч. 1 ст. 35 Закону про банкрутство, в наслідок чого результати проведеного аукціону визнані судом недійсними.

Враховуючи, що спірна квартира відчужена поза волею власника особою, яка не мала права на вчинення відповідних дій, та з вимогою, яка розглядається, звернувся дійсний власник майна, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого і законного висновку про наявність підстав для витребування у ОСОБА_3 відповідного майна в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України та повернення його банкруту - ТОВ фірмі "Омбілік-Трейд".

При цьому, судова колегія зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі 6-136цс12).

Зважаючи на наведені висновки Верховного Суду України, судова колегія зазначає, що посилання ОСОБА_3 на обставини нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири від 25.04.2014р. та перевірки нотаріусом відсутності в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме мано відомостей щодо заборон на вчинення дій відносно нерухомого майна не відноситься до предмету доказування у даній справі, а також не впливає на можливість витребування відповідного майна його власником в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України.

Щодо вимоги ліквідатора про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Трейд" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 65, кв. 6; ) судова колегія зазначає наступне.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положення частини другої статті 328 Цивільного кодексу України закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. Так, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Отже, власник не зобов'язаний у кожному конкретному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно.

Відповідно до Аналізу Верховного Суду України практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України у речово-правових відносинах не застосовуються способи захисту прав, установлені для зобов'язальних правовідносин. У речово-правових відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача. У разі якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності відповідно до ст. 392 ЦК (постанова Верховного Суду України від 7.11.2012р. у справі N 6-107цс12).

Така вимога може бути додатковою до іншої - зокрема до позову про витребування майна із чужого володіння.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 29.04.2015р. у справі №903/134/13-г у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Зважаючи на задоволення судом вимоги ліквідатора про витребування майна у добросовісного набувача та не визнання за банкрутом права власності на нього з боку третіх осіб, судова колегія зазначає про обґрунтованість висновків місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення вимог ліквідатора про визнання права власності на спірну квартиру за банкрутом.

При цьому, посилання ОСОБА_3 на судову практику Верховного Суду України, викладену в постанові від 14.09.2016р. у справі № 6-121цс16 та від 21.09.2016р. у справі № 6-1685цс16, щодо можливості виникнення права власності за рішенням суду лише у відповідності до ст.ст. 335, 376 Цивільного кодексу України не відноситься до предмету доказування під час розгляду заявлених вимог, оскільки стаття 392 Цивільного кодексу України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо треті особи не визнають, заперечують або оспорюють це право, що має місце в даному випадку.

З приводу вимоги ліквідатора про визнання недійсним свідоцтва про право власності, виданого 25.04.2014 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В., номер в реєстрі НОМЕР_1, на квартиру АДРЕСА_2, судова колегія зазначає наступне.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - це документ, який фіксує факт переходу права власності до нового власника.

Верховний Суд України в Аналізі практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України" від 01.04.2014 р. зазначив, що питання про недійсність (незаконність) свідоцтв про право власності на майно, актів про право власності на землю, інших документів, виданих суб'єктами владних повноважень може вирішуватися із застосуванням способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК, п. "ґ" ч. 3 ст. 152 ЗК, якщо це призводить до порушення, оспорення або невизнання цивільного права чи інтересу.

Відповідно до частини першої, пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону про банкрутство продаж частини майна боржника в процедурі санації боржника проводиться на аукціоні відповідно до порядку, встановленого цим Законом.

Зі змісту норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема, ч. 8 ст. 44, ст.ст. 69, 75 Закону свідоцтво про право власності є документом, який укладається за результатами торгів та якими оформлюються результати проведеного аукціону, а також документами, які пов'язані із виконанням результатів аукціону.

За таких обставин, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно є фактично похідною від вимог про визнання недійсними результатів аукціону та визнання права власності на нерухоме майно за банкрутом, у зв'язку з чим вимога ліквідатора про визнання недійсним свідоцтва, виданого 25.04.2014 р. приватним нотаріусом ХМНО Корнійчук О.В. за номером реєстрації НОМЕР_1, про право власності на спірну квартиру, підлягає задоволенню.

При цьому, відмова господарського суду у задоволенні відповідної вимоги в межах розгляду заяви кредитора ПАТ АБ "Південний" (вх.№ 18623) у справі №922/1294/13, не впливає на вирішення справи, що розглядається, оскільки в даному судовому провадження з відповідною вимогою звернувся саме первісний власник спірного нерухомого майна - банкрут ТОВ "Омбілік-Трейд".

Судова колегія також погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги ліквідатора банкрута про скасування запису від 25.04.2014р. №5482424 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2, не підлягають вирішенню в господарських судах України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Згідно ч. 1 ст. 37 зазначеного Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, провадження в частині розгляду спору про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підлягає припиненню на підставі ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, ухвала господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно індексний номер 5482424 від 25.04.2014р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2, в силу приписів закону.

Окремо судова колегія зазначає, що в ході проведення судового засідання 03.11.2016р. представником Компанії Ombilik Limited заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості подати докази на підтвердження оплатності договору купівлі-продажу від 25.04.2014р., укладеного між Компанією Ombilic Limited та ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи № 922/1294/13 судовою колегією було встановлено, що спірне майно - квартира АДРЕСА_2, вибула з володіння власника - ТОВ "Омбілік-Трейд" поза його волею, що є підставою для його витребуванню у добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, надання або ненадання доказів щодо оплатності договору купівлі-продажу спірного майна від 25.04.2014р., укладеного між Компанією Ombilik Limited та ОСОБА_3, не відноситься до предмету доказування у даній справі та не впливає на визначення законності оскаржуваної ухвали суду від 02.09.2016р.

Крім того, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Зважаючи на надання можливості учасникам судового процесу протягом розумного строку подати до господарського суду апеляційної інстанції документи в обґрунтування своєї позиції у справі, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду поданих апеляційних скарг, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні клопотання Компанії Ombilik Limited про відкладення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг в зв'язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Ombilik Limited, апеляційна скарга ОСОБА_3, апеляційна скарга Приватного підприємства фірми "Альтаир" не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. у справі №922/1294/13 - залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг, витрати апелянтів по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Ombilik Limited залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми "Альтаир" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. у справі №922/1294/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 08.11.2016р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.А. Шутенко