ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа № 911/2962/16

Суддя А.С. Грєхов, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Райз Максимко"

до відповідача сільськогосподарського виробничого кооперативу "Молоко Країна"

про стягнення заборгованості у розмірі 924 396,36 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №25 від 04.01.2016,

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Райз Максимко" (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Молоко Країна" (надалі відповідач) про стягнення 924 396,36 грн основного боргу з покладенням на відповідача сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором поставки № 766/111 від 06.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.09.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 29.09.2016.

29.09.2016 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав документи, які були витребувані ухвалою суду від 13.09.2016 року. Крім цього, представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останній на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 694 396,36 грн боргу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.09.2016 року розгляд справи відкладено на 11.10.2016 року.

11.10.2016 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, для надання часу ознайомитись з матеріалами справи.

У судовому засіданні 11.10.2016 року було оголошено перерву до 25.10.2016 року.

25.10.2016 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останній на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 674 396,36 грн боргу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2016 року розгляд справи відкладено на 08.11.2016 року.

07.11.2016 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому останній просить перенести розгляд справи, у звязку з його відрядженням, про що надав докази суду.

08.11.2016 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав письмові пояснення щодо обставин справи. Крім цього, представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останній на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 614 396,36 грн боргу.

Відповідно до приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийнятт рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи зазначені положення статті 22 Господарського процесуального кодексу, господарський суд приймає таку заяву позивача та подальший розгляд справи здійснює з її урахуванням.

В судове засідання 08.11.2016 з'явився представник позивача та надав пояснення у справі, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримав та просив їх задовольнити у розмірі 614 396,36 грн.

Відповідач в судове засідання 08.11.2016 не з'явився.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

У судовому засіданні 08.11.2016 після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між приватним акціонерним товариством "Райз Максимко" (надалі - Постачальник) та сільськогосподарським виробничим кооперативом "Молоко Країна"" (надалі Покупець) укладено Договір поставки № 766/111 від 06.05.2016 (надалі Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору, у порядку та на умовах, визначених цим Договором постачальник зобовязується поставляти покупцю молочну сировину (молоко коровяче, сире, незбиране, яке піддавалося попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню), далі за текстом молоко, а покупець приймати й оплачувати його на умовах та в порядку визначеному цим Договором.

Відповідно до п.п. 1.2 та 1.2.1 Договору, постачальник зобовязаний поставляти молоко, на умовах: EXW склад постачальника, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Рижавка (Уманська філія ПрАТ "Райз Максимко"); Черкаська область, Монастирищенський район, село Цибулів (Монастирищенська філія ПрАТ "Райз Максимко", при цьому обовязок по завантаженню молока в автомолцистерни надалі покупцем та їх опломбування покладається на постачальника.

Пунктами 4.1 та 4.2, Договору передбачено, що здача приймання молока провадиться уповноваженими представниками сторін. На кожну партію молока виписується спеціалізована товарна накладна на перевезення молочної сировини за формою № 1-ТН (МС) затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України №457 від 01 грудня 2015 року (надалі за текстом товарна накладна), із заповненням в ній усіх реквізитів щодо кількості та якості молока.

Згідно з п. 4.3 Договору, право власності на молоко переходить до покупця з моменту приймання і визначається датою підписання представником покупця товарної накладної на його перевезення, крім випадку виявлення невідповідності молока за якісними показниками вимогам діючих в Україні стандартів, а також ветеринарним і санітарним вимогам.

Відповідно до п. 4.4 Договору, не пізніше 3-го числа місяця наступного за звітним покупцем виписується прийомна квитанція на закупівлю молочної сировини (форма N 3-ПК (МС), у якій покупець на підставі спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини (форма № 1-ТН (МС)) вказує кількість та вартість молочної сировини та розрахунки з постачальником за минулий місяць.

Пунктом 4.5 Договору, сторони погоджуються, що молоко вважається прийнятим належним чином і уповноваженою на це особою, якщо у товаро-супровідній документації постачальника проставлена печатка або штамп покупця.

Згідно з п. 5.1 Договору, ціна на молоко встановлюється за погодженням сторін договору шляхом підписання протоколу погодження цін (Додаток №1), який є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору, у період з 25 числа по 30 число кожного місяця, сторони проводять звірку взаєморозрахунків по даному Договору. За наявності заборгованості покупця за поставлене молоко на дату направлення звірки взаєморозрахунків, покупець зобовязаний протягом 5 (пяти) календарних днів перерахувати постачальнику грошові кошти на погашення заборгованості. При невиконанні покупцем умов даного пункту, постачальник має право на власний вибір застосувати штрафні санкції, передбачені умовами цього Договору та/або відмовитись від виконання Договору в односторонньому порядку.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що даний договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до "31" грудня 2016 року, а в частині розрахунків за поставлене молоко до моменту остаточного розрахунку.

На виконання умов договору поставки № 766/111 від 06.05.2016 позивач за товарно-транспортними накладними поставив відповідачу товар на загальну суму 1 279 396,36 грн., а відповідач вказаний товар отримав, що підтверджується наявністю підписів та печаток сторін на зазначених накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобовязання щодо передачі товару у відповідності до умов договору.

Відповідач же свої зобовязання по оплаті прийнятого товару в період з травня 2016 року по липень 2016 року виконував неналежним чином із порушенням строків.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача лист - вимогу № 423 від 19.07.2016 у якій просив оплатити заборгованість у семиденний строк з моменту її отримання.

Відповідач відповіді на лист - вимогу № 423 від 19.07.2016 не надав, борг перед позивачем не оплатив.

У звязку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача борг у сумі 614 396,36 грн з урахуванням заяви про зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідач в обумовлений Договором строк свої грошові зобовязання перед позивачем в повному обсязі не виконав, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду.

Згідно з правовою позицією, викладеною у п. 17 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2006 №01-8/2351 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року та у пункті 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 №01-8/482 Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року, в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір; факт зменшення ціни позову обов'язково відображається господарським судом в описовій частині рішення зі справи; при цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 614 396,36 грн основного боргу є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем належним чином не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

З урахуванням вищезазначеного та нової ціни позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на відповідача в розмірі 9 215,95 грн.

Керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу "Молоко Країна" (09300, Київська область, Володарський район, селище міського типу Володарка, вулиця Миру, 5, ідентифікаційний код: 37120679) на користь приватного акціонерного товариства "Райз Максимко" (37240, Полтавська обл., Лохвицький район, місто Заводське, вулиця Матросова, будинок 10, ідентифікаційний код: 30382533) 614 396,36 грн (шістсот чотирнадцять тисяч триста девяносто шість гривень тридцять шість копійок) боргу та 9 215,95 грн. (дев'ять тисяч двісті п'ятнадцять гривень девяносто пять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.11.2016.

Суддя А.С. Грєхов