ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.2016р. Справа № 905/1898/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Вороная І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Престиж-Хол»

про стягнення 4 061,69 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю № 14-88 від 18.04.2014р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ОСББ «Престиж-Хол» 4 061,69 грн., з яких:

- 873,21 грн. пені за період з 15.02.2014р. по 04.03.2015р.;

- 137,71 грн. 3 % річних за період з 15.02.2014р. по 04.03.2015р.;

- 3 050,77 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2014р. по лютий 2015р.

Позовні вимоги з посиланням на статті 525, 526, 599, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 937/14-КП-7 від 20.01.2014р. в частині своєчасних розрахунків за спожитий природний газ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.06.2016р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/1898/16 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 29.06.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.06.2016р. розгляд справи відкладено на 02.08.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні 02.08.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у жодне судове засідання не зявився та не скористався правом, наданим йому статтею 59 ГПК України, і не надав господарському суду відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову. При цьому, з огляду на інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО» (із змінами та доповненнями) про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить акт господарського суду Донецької області від 10.06.2016р. про неможливість надсилання поштової кореспонденції на адресу, що зазначена позивачем у позові та у Спеціальному витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.08.2016р. та розміщення оголошень про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні».

З огляду на зазначене, а також враховуючи той факт, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача у судовому засіданні та в порядку статті 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 02.08.2016р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

20 січня 2014 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та ОСББ «Престиж-Хол» (відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 937/14-КП-7, за умовами п.1.1. якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

У пункті 2.1. договору узгоджено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2014р. по 31 грудня 2014р. газ обсягом до 55,2 тис. куб. м., в т.ч. по місяцях кварталів: І кв. 31 тис. куб. м., з яких: у січні 2014р. 12 тис. куб. м., у лютому 2014р. 11,3 тис. куб. м., у березні 2014р. 7,7 тис. куб. м.; ІІ кв. 4 тис. куб. м., з яких: у квітні 2014р. 3 тис. куб м., у травні 2014р. 0,6 тис. куб. м., у червні 2014р. 0,4 тис. куб. м.; ІІІ кв. 1,2 тис. куб. м., з яких: у липні 2014р. 0,4 тис. куб. м., у серпні 2014р. 0,4 тис. куб. м., у вересні 2014р. 0,4 тис. куб. м.; ІV кв. 19 тис. куб м., з яких: у жовтні 2014р. - 4 тис. куб. м., у листопаді 2014р. 5 тис. куб. м., у грудні 2014р. 10 тис. куб. м.

Не пізніше 5-го числа, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4 договору).

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу. (пункт 6.1 договору).

Умовами п.7.2. договору встановлено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років (пункт 9.3. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1. договору).

Додатковими угодами № 1 від 22.04.2014р., № 2 від 20.05.2014р., № 3 від 13.06.2014р. внесені зміни до п. 5.2. статті 5 «Ціна газу» вказаного договору.

Так, відповідно до актів приймання-передачі природного газу за січень-липень, грудень 2014р., підписаних уповноваженими особами сторін та скріплених печатками підприємств, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 29,166 тис. куб. м. на загальну суму 132 262,30 грн., а саме, у січні 2014р. в обсязі 10,025 тис. куб. м. на суму 41 651 грн., у лютому 2014р. в обсязі 7,937 тис. куб. м. на суму 32 975,95 грн., у березні 2014р. в обсязі 5,432 тис. куб. м. на суму 22 568,39 грн., у квітні 2014р. в обсязі 3,425 тис. куб. м. на суму 18 032,22 грн., у травні 2014р. в обсязі 0,204 тис. куб.м. на суму 1 266,46 грн., у червні 2014 р. в обсязі 0,226 тис. куб. м. на суму 1406,22 грн., у липні 2014р. в обсязі 0,226 тис. куб м. на суму 1 406,22 грн., у грудні 2014 р. в обсязі 1,691 тис. куб. м. на суму 12 955,84 грн.

Як вбачається з розрахунку позивача за підписом директора департаменту реалізації газу, довідок по сальдо та операціям по підприємству «Престиж Хол ОСББ» за період з 01.01.2014р. по 31.01.2016р. за підписом головного бухгалтера позивача, оплату за отриманий природний газ відповідач здійснив в повному обсязі, але з порушенням строків визначених умовами договору купівлі-продажу природного газу № 937/14-КП-7 від 20.01.2014р., а саме, 18.02.2014р. 15 000 грн., 20.02.2014р. 10 000 грн., 28.02.2014р. 10 000грн., 03.03.2014р. 6 651 грн., що зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у січні 2014р.; 25.03.2014р. 32 975,95 грн., що зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у лютому 2014р.; 23.04.2014р. 22 568,39 грн., що зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у березні 2014р.; 23.05.2014р. 1 400 грн., 28.05.2014р. 16 632,22 грн., що зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у квітні 2014р.; 19.06.2014р. 1 266,46 грн., що зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у травні 2014р.; 23.07.2014р. 1 403,22 грн., що зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у червні 2014р.; 09.12.2014р. 1 409,22 грн., з яких 3 грн. зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у червні 2014р. та 1 406,22 грн. зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у липні 2014р., 03.02.2015р. 11 300,01 грн., 04.03.2015р. 1 655,83 грн., що зараховані в рахунок погашення боргу за отриманий відповідачем природний газ у грудні 2014р.

Неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 937/14-КП-7 від 20.01.2014р. в частині своєчасної оплати спожитого у січні-липні, грудні 2014р. природного газу зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача 873,21 грн. пені, 137,71 грн. 3 % річних, 3 050,77 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу № 937/14-КП-7 від 20.01.2014р., згідно з яким, позивач зобов'язався передати у власність покупцю природний газ, а відповідач прийняти та оплатити цей природний газ до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 873,21 грн. пені, 137,71 грн. 3 % річних, 3 050,77 грн. інфляційних нарахувань є неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної оплати поставленого позивачем протягом 2014р. природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 937/14-КП-7 від 20.01.2014р. При цьому, основна сума заборгованості відповідачем повністю сплачена у добровільному порядку.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 15.02.2014р. по 04.03.2015р. за зобов'язаннями січня-липня, грудня 2014р., 3 % річних за період з 15.02.2014р. по 04.03.2015р. за зобов'язаннями січня-липня, грудня 2014р. та інфляційні за період з лютого 2014р. по лютий 2015р. за зобов'язаннями січня-липня, грудня 2014р.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов'язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня, розмір, строк та порядок її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У пункті 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» із врахуванням здійснених відповідачем оплат, сума пені за період з 15.02.2014р. по 04.03.2015р. за зобов'язаннями січня липня, грудня 2014р. становить 813,19 грн., а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються частково у визначеному судом розмірі.

При цьому, суд зазначає, що при розрахунку пені позивачем помилково не враховано те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» із врахуванням здійснених відповідачем оплат, сума 3% річних за період з 15.03.2014р. по 04.03.2015р. за зобов'язаннями січня липня, грудня 2014р. становить 126,86 грн., а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

При цьому, суд зазначає, що при розрахунку 3% річних позивачем також помилково не враховано те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Датою виникнення заборгованості за зобовязаннями попереднього місяця за договором є 15-те число наступного місяця, а отже такий місяць є неповним. Таким чином, при визначенні початкової дати нарахування інфляційних втрат слід вважати 1-ше число місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Між тим, з розрахунку позивача вбачається, що останнім здійснено нарахування інфляційних за періоди, що становлять менше місяця.

Крім того, з розрахунку позивача також вбачається, що обчислення інфляційних втрат здійснюється з 1-го числа місяця, в якому мав здійснюватися платіж, тобто нарахування інфляції здійснюється за періоди, коли заборгованість ще не виникла.

За здійсненим господарським судом перерахунком, з урахуванням здійснених відповідачем оплат та вірно визначеного періоду нарахування інфляційних втрат, сума останніх становить 191,67 грн., а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Престиж-Хол» (83000, місто Донецьк, Ворошиловський район, вулиця Постишева, будинок № 83; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 6; ) 813 (вісімсот тринадцять) грн. 19 коп. пені, 126 (сто двадцять шість) грн. 86 коп. 3% річних, 191 (сто девяносто одна) грн. 67 коп. інфляційних втрат, 383 (триста вісімдесят три) грн. 96 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 08 серпня 2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва