ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. Справа № 914/1014/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя Бонк Т.Б.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (пред-к за довіреністю)

від відповідача (скаржник) ОСОБА_3 (пред-к за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго від 03.08.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 29.06.2016 року (суддя Кітаєва С.Б.)

у справі № 914/1014/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до відповідача Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго, м.Стебник, Львівська область

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 29.06.2016 року у справі № 914/1014/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 101 069,47 грн. пені, 20 528,27 грн. 3% річних, 275 525,05 грн. інфляційних втрат, а також 6606,57 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимоги мотивоване тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором купівлі продажу природного газу, позивачем підставно нараховано відповідачу пеню у розмірі 101 069,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 275 525,05 грн., а також 3 % річних у розмірі 20 528,27 грн. За клопотанням відповідача про зменшення розміру пені на 50 % - судом першої інстанції було зменшено розмір пені до розміру 30% від заявленої до стягнення суми пені.

Рішення суду в частині відмови у позові мотивоване неправильним здійснення розрахунків позивачем, а також наявністю обставин для зменшення заявленого розміру пені до 30 %.

В апеляційній скарзі відповідач просить прийняти постанову, якою змінити рішення господарського суду Львівської області від 29.06.2016р. та задоволити клопотання відповідача про зменшення пені на 50% від заявленої до стягнення суми.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2013р. між ПАТ НАК Нафтогаз України (продавець) та ДКП Стебниктеплокомуненерго (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1380/14-БО-21 (надалі договір).

Відповідно до розділу 1 договору продавець зобовязувався поставити покупцю імпортований природний газ, у період 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець зобовязується прийняти та оплачувати газ на умовах цього договору.

Згідно п.5.1 договору ціна (граничний рівень цін) на газ та послуги з його транспортування установлюється НКРЕ.

Відповідно до п.5.5 договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Відповідно до п.6.1. договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу . Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця (включно), наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Відповідно до п.7.2. договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.9.3 договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 ( пять) років.

Відповідно до п.11.1 Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

31.01.2014 року сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу №1380/14-БО-21 від 18.12.2013 року у якій сторони погодили з 01.01.2014 року викласти п. 5.2 статті 5 Ціна газу в новій редакції.

Згідно п.5.2 договору (з врахуванням додаткової угоди №1 від 31.01.2014р. до договору), ціна за 1000 куб.м. газу становить 2448,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою -20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-287,60 грн., крім того ПДВ-20%-57,40 грн., всього з ПДВ -344,40 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 2783,96 грн., крім того ПДВ-20%-556,79 грн., всього з ПДВ -3340,75 грн.

15.09.2014 року сторонами підписано Додаткову угоду №3 до договору купівлі-продажу природного газу №1380/14-БО-21 від 18.12.2013 року у якій сторони погодили з 01.09.2014 року викласти п. 5.2 статті 5 Ціна газу в новій редакції.

Згідно п.5.2 договору (з врахуванням додаткової угоди №6 від 15.09.2014р. до договору), ціна за 1000 куб.м. газу становить 4874,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою -20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-366,70 грн., крім того ПДВ-20%-74,34 грн., всього з ПДВ -440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 5338,18 грн., крім того ПДВ-20%-1067,64 грн., всього з ПДВ -6405,82 грн.

24.11.2014 року сторонами підписано Додаткову угоду №4 до договору купівлі-продажу природного газу №1380/14-БО-21 від 18.12.2013 року у якій сторони погодили з 01.11.2014 року викласти п. 5.2 статті 5 Ціна газу в новій редакції.

Згідно п.5.2 договору (з врахуванням додаткової угоди №4 від 24.11.2014р. до договору), ціна за 1000 куб.м. газу становить 5100,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою -20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-366,70 грн., крім того ПДВ-20%-73,34 грн., всього з ПДВ -440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 5568,70 грн., крім того ПДВ-20%-1113,74 грн., всього з ПДВ -6682,44 грн.

На виконання умов договору позивач передав у власність, а відповідач прийняв протягом 2014 року природний газ у обсязі 536,043 тис.м.куб. на загальну суму 2538078,69 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме : актом від 31.01.2014 р. ( поставка за січень 2014р.) на суму 419732,08 грн.; актом від 28.02.2014 року ( поставка за лютий 2014р.) на суму 414724,29 грн.; актом від 31.03.2014 р. (поставка за березень 2014 р.) на суму 286282,41 грн.; актом від 30.04.2014 р. (поставка за квітень 2014 р.) на суму 67400,98 грн.; актом від 31.10.2014 р. (поставка за жовтень 2014р. ) на суму 155571,65 грн.; актом від 30.11.2014 р. ( поставка за листопад 2014 р.) на суму 396890,16грн.; актом від 31.12.2014 р. ( поставка за грудень 2014 р.) на суму 797477,12 грн.

Покупець (відповідач у справі) взяті на себе зобовязання по оплаті поставленого газу виконав з порушенням встановленого договором строку виконання, а відтак, у відповідності з п.7.2 договору, за порушення строків виконання грошового зобовязання за договором, позивачем було здійснено нарахування пені, сума якої згідно розрахунку позивача, становить 153524,84 грн. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості за період прострочення , яка згідно розрахунку позивача складає 20979,81 грн., та інфляційні втрати в сумі 298564,13 грн.(розрахунок додається до позовної заяви). Стягнення вищезазначених сум боргу становить предмет даного позову.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу №1380/14-БО-21 від 18 грудня 2013 року, за змістом якого позивач взяв на себе зобовязання поставляти природний газ відповідачу, а останній взяв на себе обовязок прийняти та оплатити отриманий природний газ на умовах та в строки встановлені договором.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.611 ЦК України та ст.230 ГК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та що не заперечується відповідачем, відповідач у встановлені строки згідно п. 6.1 договору не виконував належно взяте на себе зобовязання, що є підставою для нарахування пені за п.7.2. договору та інших стягнень згідно ст. 625 ЦК України.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань, 3 % річних та пені ( п.1.9 Постанови №14).

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції було здійснено перерахунок пені заявленої позивачем до стягнення за зобовязаннями, за січень 2014р. грудень 2014 року.

Апеляційний суд зазначає, що внаслідок арифметичних дій додавання перерахованих судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом сум пені за кожен місяць протягом спірного періоду за січень 2014р. грудень 2014 року загальна сума пені становить 144 384,95 грн., а не 101 069,47 грн.

Відтак, апеляційний господарський суд, перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок сум пені, вважає, що загальний розмір пені, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 144 384, 95 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п.4 (п.п.4.1) Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань ,- сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом першої інстанції було здійснено перерахунок 3% річних, заявлених позивачем до стягнення за зобовязаннями за січень 2014р. грудень 2014 року.

Відтак, апеляційний господарський суд, перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок сум 3% річних, погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача - 20528,27 грн. 3 % річних.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 №01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням даного місяця ( див. Постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 №52/30).

Апеляційний суд, перевіривши перерахунок сум інфляційних втрат заявлених позивачем до стягнення за зобовязаннями за січень 2014 грудень 2014 року, погоджується із судом першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача - 275525,05 грн. інфляційних втрат.

Щодо клопотання відповідача від 08.06.2016р. про зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 50%, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. (п.3. 17.4 Постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18).

Як вбачається з матеріалів справи, ДКП Стебниктеплокомуненерго є єдиними постачальником тепла в м.Стебник та обслуговує населення, бюджетні установи і організації. Як також встановлено, КП Стебниктеплокомуненерго є збитковим підприємством.

Відповідач за поставлений на підставі договору від 18.12.2014 р. №1380/14-БО-21 природний газ провів розрахунок з позивачем повністю.

У свою чергу, ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України як державне підприємство є обєктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Таким чином, майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальна значущість підприємств мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки (пені) у даному випадку та враховуються судами.

Крім того, позивачем не доведено завдання йому збитків простроченням відповідача.

Чинне законодавство не встановлює чітких критеріїв та межі, які слід враховувати при зменшенні розміру пені. У кожному конкретному випадку з врахуванням обставин справи та поданих доказів суд має право зменшити розмір пені за наявності для цього виняткових обставин, яким надає оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно враховано обставини даної справи, що стосуються інтересів обох сторін по справі та мають значення для вирішення питання про зменшення розміру пені, а відтак прийнято законне рішення про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 30%, у звязку з чим, до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 101 069,47 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, такі були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення в частині зменшення розміру пені.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору в порядку ст.49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 29.06.2016 року у справі № 914/1014/16 - залишити без змін, апеляційну скаргу Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго від 03.08.2016 року без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 02.11.2016 р.

Головуючий суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_1