ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" жовтня 2016 р.Справа № 916/2217/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Аскон";

до відповідача: Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради;

про стягнення 224 326,29 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № б/н від 21.09.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 91 від 12.02.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Аскон" звернулося до господарського суд Одеської області з позовною заявою до Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради, в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 10.10.2016р.(а.с.90-94), просить суд стягнути з останньої заборгованість у розмірі 224 326,29 грн., з яких 182 329,00 грн. основного боргу; 29 804,45 грн. пені; 3 104,39 грн. 3 % річних; 9 088,45 інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3 364,89 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на вивезення твердих побутових відходів №201/2015/ТПВ/АК від 01.10.2015р. в частині оплати наданих послуг, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 182 329,00 грн., на яку позивачем було нараховано пеню (п.6.1 договору), а також інфляційні втрати та 3 % річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.08.2016р. було порушено провадження у справі №916/2217/16 із призначенням розгляду в засіданні суду 21.09.2016р.

У судовому засіданні 21.09.2016р. було оголошено перерву до 12.10.2016р.

Ухвалою суду від 12.10.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на пятнадцять днів та у звязку із незявленням в судове засідання представника відповідача, з огляду на подання позивачем 10.10.2016р. заяви про уточнення позовних вимог, розгляд справи було відкладено на 31.10.206р.

В судовому засіданні 31.10.2016р. представник відповідача надав суду відзив на позов (а.с.106-108), згідно якого, фактично, не заперечуючи проти розрахованих позивачем сум, просив суд зменшити розмір основного боргу за отримані послуги з вивезення твердих побутових відходів, з врахуванням часткової сплати заборгованості, а також зменшити розмір пені до1 грн.

Так, у вказаному відзиві відповідач вказує, що станом на 28.10.2016р. сума основного боргу, з урахуванням часткової оплати, становить 131 403,50 грн.

Водночас, в якості підстав для зменшення розміру пені позивач посилається на скрутне фінансове становище товариства.

Зокрема, вказує, що станом на 31.10.2016р. сума заборгованості від населення перед ЖКГ Чорноморської селищної ради складає 1 236 910,01 грн., що в свою чергу унеможливлює своєчасне погашення ним боргу перед позивачем.

Представник позивача в засіданні суду підтвердив часткову сплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 50 925,5 грн., при цьому усно просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги, з урахуванням їх зменшення, та здійсненої відповідачем часткової проплати, проти задоволення вимоги відповідача про зменшення пені заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли в силу укладеного між ними договору на вивезення твердих побутових відходів № 20/2015/ТПВ/АК від 01.10.2015р. (а.с.21-24)

Відповідно до ч.1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, та вказане визнано сторонами, позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу послуги з вивезення твердих побутових відходів на загальну суму 503 329,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг (а.с.28-36), які підписані обома сторонами.

При цьому відповідач частково оплатив вартість наданих послуг на суму 321 000 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом звіряння взаємних розрахунків (а.с.56), у звязку із чим у нього станом на день подання позову виникла заборгованість у вищевказаному розмірі 182 329 грн.

Крім того, після звернення позивача до суду відповідач здійснив часткову оплату заборгованості у розмірі 50 925,5 грн. Вказана обставина також цілком визнана сторонами у відповідності до ст. 35 ГПК України.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі у випадку, зокрема, відсутності предмету спору.

Враховуючи, що Житлово-комунальним господарством Чорноморської селищної ради після порушення провадження у справі частково сплачено основну заборгованість у сумі 50 925,5 грн., провадження у справі в цій частині слід припинити за відсутністю предмету спору.

Водночас, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів повного виконання відповідачем взятого на себе обов'язку з оплати вартості наданих послуг, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 131 403,5 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних у сумі 3 104,39грн. та інфляційних втрат у розмірі 9 088,45 грн. суд вказує наступне.

Згідно частини статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, що наведений у позовній заяві (а.с.3-15) вважає його вірним, а вимоги про їх стягнення у розмірі 9 088,45 грн. такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд, перевіривши розрахунок 3% річних, що наведений у позові (а.с.3-15) та заяві про уточнення позовних вимог (а.с.90-94), встановив часткову його неправильність, що повязано, виключно, із невірним сумуванням загальної суми. Таким чином, правильна сума 3 % річних становить 3 164,01 грн.

Разом з тим, приймаючи до уваги положення господарського процесуального кодексу України щодо меж позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у заявленому позивачем розмірі 3 104,39 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 29 804,45 грн., суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6.1 договору, у разі неоплати Замовником послуг (робіт), здійснених Виконавцем по взаємній згоді без передоплати по гарантійному листу Замовника, Замовник сплачує Виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченої вартості послуг (робіт) за кожен день прострочення. Першим днем прострочки в даному випадку вважається наступний день після дати акта виконаних робіт.

Суд, враховуючи вищезазначене, перевіривши розрахунок пені в межах наведеного позивачем періоду, вважає його вірним, а вимоги в цій частині обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що 99% споживачів житлово-комунальних послуг, які надає відповідач, є населення смт. Чорноморське та с. Гвардійське, і основним джерелом доходів ЖКГ Чорноморської селищної ради є грошові кошти, що надходять від населення. За таких обставин, наявність значної заборгованості населення перед відповідачем, фактично, свідчить про скрутне матеріальне становище останнього та наявність у підприємства значних збитків.

З огляду на викладене, а також те, що наявність будь-яких збитків, викликаних простроченням відповідача, позивачем не доведена та подібні вимоги позивачем не заявлялися, приймаючи до уваги стягнення інфляційних втрат та відсотків річних, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України, вважає за доцільне та правомірне зменшити нараховану позивачем пеню до 5 000 грн.

Приймаючи до уваги, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а також з урахуванням висновків Вищого господарського суду України, викладених у п. 4.3 Постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України» від 21.02.2013 року № 7 (зі змінами та доповненнями), витрати по сплаті судового збору у відповідно до вимог ст.ст.44,49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1, ч. 1 ст.80,82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради (67570, Одеська область, Комінтернівський район, селище міського типу Чорноморське, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Аскон" (65055, м. Одеса, вул. Генерала Гудовича, буд. 14, ) основну заборгованість у розмірі 131 403 /сто тридцять одна тисяча чотириста три/ грн. 05 коп.; пеню у сумі 5 000/пять тисяч/грн. 00 коп.; 3 % річних у сумі 3 104 /три тисячі сто чотири/ грн. 39 коп.; інфляційні втрати у розмірі 9 088 /девять тисяч вісімдесят вісім/ грн. 45 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 364 /три тисячі триста шістдесят чотири/грн. 89 коп.

3. В частині вимог про стягнення заборгованості у сумі 50 925 /пятдесят тисяч девятсот двадцять пять/ грн. 05 коп. провадження у справі припинити.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07 листопада 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська