КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Справа№ 911/3733/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Тищенко О.В.

за участі представників:

прокурор: Чумаченко А.А. посвідчення № 035414

від позивача 1: Старушкевич О.М. - представник

від позивача 2: Громніцький Ю.П.- представник

від відповідача: Дяченко Л.Л. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

на рішення Господарського суду Київської області від 21.07.2016

у справі № 911/3733/14 (суддя - Антонова В.М.)

за позовом Заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

2) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа»

про стягнення 674 864, 30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.07.2016 (повне рішення складено - 22.07.2016) в задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в доход Державного бюджету України 6 184,05 грн. судового збору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Націнальна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в доход Державного бюджету України 6 184,05 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 21.07.2016.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, а тому підлягає частковому скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 27.09.2016.

27.09.2016 від представника прокуратури надійшло клопотання про долучення уточненого розрахунку пені, 7 % штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних за договором купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 № 12/704-ТЕ-17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 розгляд справи відкладено на 06.10.2016.

Крім того, не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Київської області від 21.07.07.2016 року, а саме в частині стягнення суми судового збору у розмірі 6 184,05 грн. з Міненерговугілля України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 06.10.2016.

06.10.2016 від представника Міністерства енергетики та вугільної промисловості України надійшло клопотання про відмову від позовних вимог.

У судовому засіданні 06.10.2016 оголошено перерву до 11.10.2016.

Представники сторін та прокуратури у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Розглянувши клопотання про відмову від позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У абзаці 8 пункту 3.12. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що приписи частини четвертої статті 22 ГПК не застосовуються під час розгляду справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій. Передбачені нею права можуть бути використані позивачем також під час нового розгляду справи в першій інстанції після скасування рішення і передачі у встановленому порядку справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Якщо розгляд справи здійснюється спочатку, то позивач також вправі змінити підставу або предмет позову до початку повторного розгляду справи по суті.

Враховуючи, що у даній справі вже прийнято рішення по суті спору, яке є предметом апеляційного перегляду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення клопотання про відмову від позовних вимог, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача-1.

Дослідивши доводи апеляційних скарг та письмових пояснень, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

28.08.2012 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» (покупець) було укладено договір № 12/704-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір купівлі-продажу), згідно умов п. 1.1. якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору купівлі-продажу газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Згідно п. 2.1. Договору купівлі-продажу продавець передає покупцеві з 01.08.2012 по 31.12.2012 газ обсягом до 5450, 00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): липень - 0, серпень - 0, вересень - 0, жовтень - 950,00, листопад - 1700,00, грудень - 2800,00. III квартал - 0, IV квартал - 5 450,00.

Положеннями п. 5.1. Договору купівлі-продажу сторони погодили, що ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Пунктом 5.2. Договору купівлі-продажу передбачено, що ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20 % - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до п. 5.5. Договору купівлі-продажу загальна сума вартості газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

У відповідності до п. 6.1. Договору купівлі-продажу оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 11.1. Договору купівлі-продажу визначено строк його дії, згідно якого цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 серпня 2012 і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору НАК «Нафтогаз України» у період жовтень-грудень 2012 року було передано у власність відповідачу природний газ на загальну суму 5 222 791,54 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за жовтень від 27.11.2012 на суму 697 467,13 грн., за листопад від 25.12.2012 на суму 1 652 550,79 грн. та за грудень від 31.12.2012 на суму 2 872 773,62 грн., однак відповідач за отриманий природний газ повністю розрахувався лише 01.04.2014, з порушенням встановлених п. 6.1 Договору купівлі-продажу строків оплати.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 р. № 517 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» 24.12.2012 між НАК «Нафтогаз України», Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа», Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Головним фінансовим управлінням Київської обласної державної адміністрації та Фінансовим управлінням Вишгородської райдержадміністрації було укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 1324/517з (Договір-1) (т. 2 а.с. 41-42).

Предметом Договору-1 є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012 № 517 «Про затвердження порядку та умов надання у 2012 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування».

За умовами зазначеного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за Договором купівлі-продажу № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 на суму 833 388,00 грн.

Відповідно до пп. 2 п. 10 та п. 15 зазначеного договору з метою виконання договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Сторони засвідчують, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Відповідно до платіжного доручення № 6 від 27.12.2012 відповідач перерахував позивачу - 2, 833 388,00 грн. з призначенням платежу: «погашення заборгованості за спожитий природний газ в 2012 згідно з договором від 28.08.2012 № 12/704-ТЕ-17 згідно ПКМУ № 517 від 11.06.2012 р. та ст. 23 ЗУ «Про Державний бюджет на 2012р.» договір № 1324/517з від 24.12.2012 р.».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» між НАК «Нафтогаз України» 14.02.2014 між Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа», Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Департаментом фінансів Київської обласної державної адміністрації, Управлінням фінансів Вишгородської райдержадміністрації та Вишгородською районною державною адміністрацією було укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 212/30 (Договір-2), предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статей 14, 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

За умовами зазначеного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за договором № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 на суму 442 742,20 грн.

Відповідно до пп. 2 п. 11 та п. 16 зазначеного договору з метою виконання договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Сторони засвідчують, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Платіжним дорученням № 5 від 01.04.2014 відповідач перерахував позивачу- 2 442 742,20 грн. з призначенням платежу: «за природній газ 2012 р. по договору від 28.08.2012 р. № 12/704-ТЕ-17, згідно договору № 212/30 від 14.02.2014».

Крім того, повторно скеровуючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України в постанові від 11.05.2016 зазначив, що суди попередніх інстанцій всупереч вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо повного всебічного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, не дослідили наявні у матеріалах справи Спільні протокольні рішення «Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету» щодо проведення розрахунків відповідачем за спожитий в 2012 році природний газ за договором № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012, сторонами яких є у тому числі позивач та відповідач та не з'ясували чи на підставі вказаних протокольних рішень та постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 відбувалося погашення частини заборгованості за договором, на яку позивачем нараховано пеню та штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відтак, судом встановлено, що спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №544 від 20.02.2013, №744 від 20.03.2013, №981 від 18.04.2013, №1159 від 21.05.2013, №1556 від 21.08.2013, №1599 від 16.09.2013 та №1830 від 18.10.2013, укладеними між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Головним фінансовим управлінням Київської обласної держадміністрації, Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», погоджено порядок проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» з погашення заборгованості за договором №12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 у розмірі 534 500,00 грн., 455 100,00 грн., 492 100,00 грн., 323 850,00 грн., 167 500,00 грн., 54 000,00 грн., 54 400,00 грн. відповідно.

Платіжними дорученнями №3 від 26.02.2013, №5 від 27.03.2013, №9 від 01.07.2013, №9 від 30.07.2013, №17 від 29.10.2013 перераховано кошти на рахунок позивача 2 в рахунок погашення заборгованості за договором №12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 та на виконання постанови КМУ від 11.01.2005 №20.

Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація), новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи рішення про відсутність підстав для задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій, передбачені п. 7.2. Договору купівлі-продажу природного газу №№12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків №1324/517з від 24.12.2012, договір про організацію взаєморозрахунків № 212/30 від 14.02.2014 та вищезазначені спільні протокольні рішення, сторони тим самим змінили порядок і строк виконання зобов'язань за договором №12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012, який пов'язаний з моментом перерахування коштів з Державного бюджету на рахунок відповідача.

Однак колегія суддів частково не погоджується з такими висновками, оскільки зміна порядку та строку проведення розрахунків за Договором купівлі-продажу здійснена Договором-1, Договором-2 та вказаними протокольними рішеннями стосується виключно тієї заборгованості, яка є предметом зазначених правочинів, а саме: Договору-1 (833388,00 грн.), Договору-2 (442742,20 грн.), Спільного протокольного рішення № 544 від 20.02.2013 (534500,00 грн.), Спільного протокольного рішення № 744 від 20.02.2013 (455100,00 грн.), Спільного протокольного рішення № 981 від 18.04.2013 (492 100,00 грн.), Спільного протокольного рішення № 1159 від 21.05.2013 (323850,00 грн.), Спільного протокольного рішення № 1556 від 21.08.2013 (167 500,00 грн.), Спільного протокольного рішення № 1593 від 16.09.2013 (54000,00 грн.), Спільного протокольного рішення № 1830 від 18.10.2013 (54400,00 грн.).

Загальна сума заборгованості сплачена за рахунок субвенцій та щодо якої було змінено порядок та строки погашення відповідно до вказаних вище правочинів становить 3 357 580,2 грн., натомість, загальна вартість газу відповідно до актів приймання-передачі 5 222 791,54 грн. У свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що залишок заборгованості в сумі 1 865 211,34 грн. було сплачено відповідачем за рахунок власних коштів.

Враховуючи обставини справи у їх сукупності, колегія суддів зазначає, що сторонами зміно умови з оплати природного газу згідно спірного Договору поставки в частині сплати 3 357 580,2 грн. за рахунок субвенцій, прострочення оплати на умовах договорів про організацію взаєморозрахунків та спільних протокольних рішень відповідачем не допущено, то у позові про стягнення штрафних та фінансових санкцій за прострочення сплати 3 357 580,2 грн. заборгованості, передбачених п. 7.2 Договору та відповідно до вимог ст.ст. 604, 624, 625 ЦК України слід відмовити.

Натомість, зміни щодо порядку та строків сплати за спожитий газ в частині 1 865 211,34 грн. сплачених відповідачем власними коштами сторонами не здійснювалось, а відповідно у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем правомірно нараховано штрафні санкції на суму 1 865 211,34 грн., яку було несвоєчасно сплачено відповідачем.

Враховуючи обставини справи та норми чинного законодавства, перевіривши розрахунок пені, 3 % річних, 7 % штрафу та інфляційних втрат, долучений до клопотання Прокурора від 27.09.2016 вх. 09-12/1014/16, колегія суддів вважає його обґрунтованим та арифметично правильним.

У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Нафтогаз України» підлягає стягненню пеня в сумі 73 985,91 грн., 3% річних в сумі 14 797,18 грн., 7% штрафу в сумі 130 564,79 грн. та 525,98 грн. інфляційних втрат, які розраховані з суми 1 865 211,34 грн. сплаченої відповідачем власними коштами, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за Договором № 12/704-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012

У решті позовних вимог судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у позові.

Щодо вимог апеляційної скарги Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про скасування рішення в частині стягнення з позивача-1 судових витрат, колегія суддів зазначає, що у зв'язку зі зміною рішення суду першої інстанції судом здійснюється перерозподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року у справі № 911/3733/14 підлягає зміні у зв'язку частковою невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга Міністерства енергетики та вугільної промисловості України підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України задовольнити в повному обсязі.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.07.2016 по справі № 911/3733/14 змінити.

3.Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, код 13713569) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) 73 985,91 грн. (сімдесят три тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять грн. 91 коп.) пені, 14 797,18 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот дев'яносто сім грн. 18 коп.) 3 % річних, 130 564,79 грн. (сто тридцять тисяч п'ятсот шістдесят чотири грн. 79 коп.) 7% штрафу та 525,98 грн. (п'ятсот двадцять п'ять грн. 98 коп.) інфляційних втрат.

3. У задоволенні решти позову відмовити.»

4. Стягнути з Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, код 13713569) на користь Державного бюджету України 4397,42 грн. (чотири тисячі триста дев'яносто сім грн. 42 коп.) судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, код 13713569) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) 4432,48 грн. (чотири тисячі чотириста тридцять дві грн. 48 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 21.07.2016.

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, код 13713569) 3988,57грн. (три тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім грн. 57 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги, 4 533,96 грн. (чотири тисячі п'ятсот тридцять три грн. 96 коп.) судового збору за подання касаційної скарги, 2669,83 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дев'ять грн. 83 коп.) за подання апеляційної, 8190,18 грн. (вісім тисяч сто дев'яносто грн. 18 коп.) судового збору за подання касаційної скарги.

7. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

6. Матеріали справи № 911/3733/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Тищенко