ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.11.2016 Справа № 920/861/15

Господарський суд Сумської області у складі

головуючого судді Резніченко О.Ю. та суддів Костенко Л.А., Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання - Бублик Т.Д.,

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» від 19.10.2016 № 17/14107 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - ДВС) при виконанні рішення по справі 920/861/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (м. Суми)

до відповідача - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської

ради (м. Суми)

про стягення 30007903 грн. 98 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача - Кендюшенко А.О., довіреність від 17.10.2016 № 10-19/17-Д/179,

від відповідача - Дудник Н.В, довіреність № 22/1 від 04.01.2016,

від ДВС - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 17.09.2015 по справі № 920/861/15 позовні вимоги були задоволені частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 7677282 грн. 20 коп. основного боргу, 1044501 грн. 19 коп. пені, 259486 грн. 49 коп. 3% річних, 7204115 грн. 64 коп. інфляційних втрат,73080 грн. судового збору.

05.10.2015 на виконання вищезазначеного рішення було видано відповідний наказ.

Ухвалою від 21.12.2015 була частково задоволена заява відповідача про розтрочку виконання рішення, а саме судове рішення виконується частками кожного місяця починаючи з 30.12.2015 по 25.11.2018.

20.10.2016 на адресу господарського суду від позивача надійшла скарга на дії ДВС при виконанні рішення по даній справі, в якій скаржник просить суд визнати незаконними дії ДВС та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52358985 від 28.09.2016.

Скаржник зазначає, що вищезазначена постанова була винесена з посиланням на п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-14, в редакції від 12.06.2016), оскільки в заяві стягувача не було визначено заборгованості, за якою сплинув строк сплати, однак посилання на вищезазначений пункт, на думку скаржника, є незаконним.

Відповідач подав заперечення на скаргу в якій зазначає, що дії державного виконавця є правомірними, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Представник скаржника в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні усно зазначив, що проти скарги заперечує.

Представник ДВС в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням, письмового обгрунтування позиції по справі суду не надав, всупереч вимогам ухвали від 25.10.2016.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, оскільки:

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.115 ГПК України і ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення ухвалюються Іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згіднодо ст. 116 ГПК України та ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як вже зазначалось, 05.10.2015 на виконання вищезазначеного рішення було видано відповідний наказ, який дійсний для пред'явлення до 29.09.2016.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень судів покладається на Державну виконавчу службу.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язания вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень.

За умовами п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Позивач звернувся з заявою та наказом до ДВС, однак постановою ДВС ВП № 52358985 від 28.09.2016 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки в заяві стягувачем не зазначено частини заборгованості, за якою сплинув строк сплати, та в межах якої необхідно відкрити виконавче провадження, що унеможливлює виконання рішення, оскільки, відповідно п. 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк оплати.

Перелік причин для відмови у відкритті виконавчого провадження встановлений ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 12.06.2016), а саме: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та

інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження та не передбачає такої підстави, як відмова у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку із невизначенням у заяві про відкриття виконавче провадження заборгованості, за якою сплинув строк сплати, та в межах якої необхідно відкрити виконавче провадження.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", державною виконавчою службою виконуються накази господарських судів.

При цьому, у разі надання розстрочки виконання судового рішення, розстрочка є складовою способу та порядку виконання судового рішення, має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, та є обов'язковою для державної виконавчої служби при виконанні судового наказу.

Ухвала про розстрочку виконання рішення підлягає виконанню на підставі п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, врахувавши стадійність господарського процесу, процедуру виконання рішення господарського суду на підставі наказу, юридичну природу ухвали господарського суду про розстрочку виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що виконавче провадження відкривається на підставі судового наказу, з урахуванням ухвали господарського суду про розстрочку виконання судового рішення.

При цьому, в межах відкритого виконавчого провадження, державний виконавець з'ясовує всі обставини, пов'язані з виконанням виконавчого документа.

Лише в межах виконавчого провадження, державний виконавець враховує ухвалений судом графік розстрочки виконання судового рішення.

У випадку невиконання боржником виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавець відкриває виконавче провадження в частині, за якою сплив строк сплати, а у випадку виконання боржником судового рішення, з випередженням встановленого графіку розстрочення виконання судового рішення керуючись ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець не позбавлений права зупинити виконавче провадження до усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи вищезазначене, дії, а саме відмова ДВС в данному випадку у відкритті виконавчого провадження, на підставі п. 8 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", є незаконними.

Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52358985 від 28.09.2016, винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Міхуріним С.В., є незаконною і підлягає скасуванню.

Тому скарга є правомірною, обгрунтованою, ДВС жодними належними та допустимими доказами не спростована, а тому підлягає задоволенню.

Крім того, заперечення відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» від 19.10.2016 № 17/14107 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при виконанні рішення по справі № 920/861/15 - задовольнити.

2. Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

3. Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52358985 від 28.09.2016, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Міхуріним С.В.

Головуючий суддя О.Ю. Резніченко

Суддя Є.А. Жерьобкіна

Суддя Л.А. Костенко