РІШЕННЯ

31 жовтня 2016 року Справа № 913/1026/16

Провадження №19/913/1026/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ

до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 27260 грн 00 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Воронько В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, юрисконсульт 2 категорії станції Синельникове-1 структурного підрозділу Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця за довіреністю №2040 від 25.10.2016;

від відповідача ОСОБА_2, заступник начальника юридичного управління за довіреністю №01-026/874 від 26.06.2016.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 27260 грн 00 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.09.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 04.10.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 04.10.2016 розгляд справи відкладений на 17.10.2016.

Клопотанням про зменшення розміру штрафу №026-66/3 від 17.10.2016 відповідач просив зменшити розмір штрафу.

Відповідач відзивом №026-66/2 від 17.10.2016 вимоги позову відхилив, оскільки позивач не довів, що відповідач неправильно зазначив масу вантажу; що надана позивачем копія виписки з книги обліку контрольних переважувань та перевірки кількості вантажу в вагонах не може бути прийнята у якості належного доказу переважування вагону №52839644, оскільки з наданої до позовної заяви копії не вбачається, що дана книга прошита чи скріплена, відсутня нумерація сторінок.

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 17.10.2016 була оголошена перерва до 31.10.2016.

Запереченням на відзив б/н від 31.10.2016 позивач заперечив проти зменшення штрафу та зазначив, що має місце перевантаження вагону на 9450 кг, що впливає на безпеку руху.

Доповненням до відзиву №026-66/5 від 28.10.2016 відповідач зазначив, що перед здачею вагону №56312853 на залізницю було здійснено його переважування на вагонних механічних вагах Т675П200, заводський номер 0065 і маса вантажу нетто в вагоні склала 41100 кг відповідно до відвісної квитанції №119 від 19.03.2016. Повірка ваг здійснювалась 16.12.2015 та 15.06.2016 на станції Вуглекоксова.

Заявою №026-66/4 від 28.10.2016 відповідач просив суд відстрочити виконання рішення у справі до 31.12.2016.

В судовому засіданні 31.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

19.03.2016 Публічне акціонерне товариство Алчевський металургійний комбінат здійснило відправлення вантажу кокс доменний, у вагоні №56312853 зі станції Комунарськ Донецької залізниці на станцію Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці одержувачу вантажу Публічному акціонерному товариству Дніпровський металургійний комбінат, згідно накладної №52839644.

23.03.2016 при проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць залізницею проведено перевірку маси вантажу. Контрольне переважування вагону №56312853 проводилось на 150-тонних електротензометричних вагах, під час якого встановлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній: в накладній №52839644 у вагоні №56312853 вказана маса вантажу 41100 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 50550 кг, що є на 9450 кг більше, ніж зазначено у накладній.

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у залізничній накладній (перевізному документі), та виявленою і засвідченою комерційним актом масою вантажу, позивач на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізному документі масу вантажу у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить 27260 грн 00 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908, ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, з подальшими змінами, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст.23 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником (ст.37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч.4 ст.52 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобовязаний на вимогу залізниці предявити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

23.03.2016 при проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу. В результаті переважування вантажу виявлена невідповідність маси вантажу, зазначеної в перевізному документі, фактичній масі вантажу. Так, в накладній №52839644 у вагоні №56312853 вказана маса вантажу 41100 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 50550 кг, що є на 9450 кг більше, ніж зазначено у накладній.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503), передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

За обставинами виявленої у спірних відносинах невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі, фактичній масі вантажу на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено комерційний акт РА №013083/83/6 від 23.03.2016 та акт загальної форми від 23.03.2016 №224 (а.с.11).

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати. Надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Суд зазначає, що розходження визначення маси нетто, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній №52839644 у вагоні №55312853 41100 кг та масою, визначеною на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці - 50550, в даному випадку виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2% , на 18,69%.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній, у тому числі, масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф стягується у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З наведеного в позовній заяві розрахунку вбачається, що розмір провізної плати за вагон №56312853 становить 5452 грн 00 коп., відповідно, пятикратний розмір провізної плати за вагон №56312853 складає - 27260 грн 00 коп.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу.

Відносно заяви відповідача про зменшення розміру штрафу господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У пп.3.17.4 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причин неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Підпунктом 6.4 п.6 Розяснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею передбачено, що відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Виходячи з цього, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що основні виробничі фонди підприємства знаходяться у місті Алчевську Луганської області і залізничною станцією, яка примикає до комбінату є станція Комунарськ Донецької залізниці; що 03.06.2016 ПАТ Укрзалізниця була введена конвенція №ЦЦО-12/131 на заборону прийому до перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі станцій Донецького і Луганського напрямів, в т.ч. і станція Комунарськ; що численні аварійні скорочення енергопостачання та зупинки в період збоїв в енергопостачанні, приводять до простоїв печей з наступним роздмухуванням, що в свою чергу, вимагає завантаження додаткової сировини, енергоресурсів, газоподібного і твердого палива, тобто веде до їх перевитрат, що є дуже критичним при недоліку залізорудної сировини і палива на складах комбінату; що станом на 01.07.2016 дебіторська заборгованість іноземних підприємств перед відповідачем за відвантажену продукцію складає 10 592 528 тис. грн; що за перше півріччя 2016 відповідач має збитки на суму 3 119 656 тис. грн; що вантажопідйомність вагону №56312853 складає 69,5 тон, а виходячи з комерційного акту фактична маса вантажу склала 50,55 т, тобто навантаження вказаної маси коксу доменого не перевищило передбачену максимально допустиму норму вантажопідйомності для вагону №56312853.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем в порушення вказаних приписів законодавства документально не підтверджено в даному випадку винятковості обставин для зменшення розміру штрафу, який заявлений до стягнення позивачем.

З огляду на викладене у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Відносно заяви відповідача №026-66/4 від 28.10.2016 про відстрочку виконання рішення у справі до 31.12.2016, суд зазначає наступне.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідач посилається на те, що виконання рішення суду шляхом єдиноразового платежу в теперішній час є неможливим, а у разі його примусового виконання може взагалі призвести до зупинки підприємства; що місцезнаходженням виробничих потужностей відповідача є м.Алчевськ Луганської області; що під час активної фази АТО внаслідок бойових дій було пошкоджено залізничні ділянки контактних мереж, а саме Ясинувата, станції Донецького вузла, Горлівка, Стаханов, Антрацит, Луганськ, Комунарськ, в результаті цього для відповідача стали неможливими залізничні перевезення по цим напрямкам; що 03.06.2016 ПАТ Укрзалізниця була введена конвенція №ЦЦО-12/131 на заборону прийому перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького та Луганського напрямів; що станом на 01.07.2016 дебіторська заборгованість іноземних підприємств перед відповідачем за відвантажену продукцію складає 10 592 528 тис. грн.; що також відповідач найближчим часом сподівається отримати кошти від контрагентів-нерезидентів зі сплати дебіторської заборгованості, яка є предметом розгляду Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС №112/2016 в сумі 23 733 921,34 доларів США та у справі АС №161к/2016 в сумі 2 135 876,22 доларів США; що за перше півріччя відповідач має збитки в сумі 3 119 656 тис. грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підпунктами 7.1.1 та 7.1.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 №9 передбачено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з пп.7.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 №9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач повинен довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у справі.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Відповідно до звіту про фінансові результати роботи Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат за перше півріччя 2016 року відповідач має збитки на суму 3 119 656 тис. грн.

Господарський суд вважає, що вказані відповідачем обставини безпосередньо вплинули на господарську діяльність підприємства відповідача та його фінансовий стан.

В судовому засіданні 31.10.2016 представник позивача не заперечив щодо надання відповідачеві відстрочки виконання рішення у справі.

З огляду на викладене, враховуючи згоду позивача на надання відповідачеві відстрочки виконання рішення у справі, суд прийшов до висновку про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат №026-66/4 від 28.10.2016 та відстрочення виконання рішення в частині стягнення штрафу в сумі 27260 грн 00 коп. до 31.12.2016.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, вул.Вілєсова, б.20А, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 05441447, на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, вул.Тверська, б.5, м.Київ, ідентифікаційний код 40075815, в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, пр.Дмитра Яворницького, б.108, код ЄДРПОУ ВП: 40081237, штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 27260 грн 00 коп., судовий збір у сумі 1378 грн 00 коп., відстрочивши виконання до 31.12.2016, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.11.2016.

Суддя Т.В. Косенко