ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" листопада 2016 р.Справа № 922/3736/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Публічного АТ "Мегабанк" м. Харків про вжиття заходів забезпечення позову (вх.№36905 від 03.11.2016 року)

за позовом Публічного АТ "Мегабанк" м. Харків
до Приватного підприємства "Бристоль Клуб", м. Харків
про звернення стягнення на предмет іпотеки та передачу предмета іпотеки в управління

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «МЕГАБАНК» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача ПП «БРИСТОЛЬ КЛУБ», в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 22в/2010-з-5 від 19.01.2015 р., а саме на нежитлові приміщення підвалу № 61-1, 61-2, 61-3, 61-3а, Іа, ІІ загальною площею 75,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», реєстраційний номер 01, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 19, та належать відповідачу, шляхом визнання за позивачем права власності на вказаний предмет іпотеки, для задоволення частини вимог позивача за кредитним договором № 22в/2010 від 08.12.2010 р. в розмірі 1 194 123,00 грн., що відповідає ринковій вартості предмета іпотеки за іпотечним договором № 22в/2010-з-5 від 19.01.2015 року; визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки; передати предмет іпотеки в управління позивачу для отримання доходів та спрямування їх на погашення за кредитним договором на період до його реалізації, з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, а також забезпечити безперешкодний доступ позивачу до предмета іпотеки; надати право позивачу здійснювати дії, повязані з управлінням, передавати в наступне управління, змінювати, розривати, укладати правочини, договори, угоди оренди, суборенди, найму, піднайму, користування предметом іпотеки; надати позивачу право на отримання всіх орендних, суборендних, будь-яких інших платежів за користування предметом іпотеки; надати право позивачу здійснювати дії, повязані з управлінням предметом іпотеки, а саме: змінювати, розривати, укладати правочини, договори, угоди про надання послуг прибирання, про надання послуг з електропостачання, про надання послуг з водопостачання холодної та гарячої води, про надання послуг телефонного звязку, про надання послуг з теплопостачання, про надання послуг з газопостачання, послуг повязаних з утриманням та обслуговуванням нерухомого майна, про надання послуг охоронної, пожежної сигналізації; надати право позивачу здійснювати користування послугами охорони, змінювати, розривати, укладати договори охорони для здійснення охорони предмету іпотеки; та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Ухвалою господарського суду від __.11.2016 р. порушено провадження у справі № 922/3736/16 та призначено справу до розгляду.

03.11.2016 р. від ПАТ «МЕГАБАНК» подано через канцелярію господарського суду Харківської області заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій позивач просить суд: 1) накласти арешт на предмет іпотеки за іпотечним договором № 22в/2010-з-5 від 19.01.2015 р., а саме на нежитлові приміщення підвалу № 61-1, 61-2, 61-3, 61-3а, Іа, ІІ загальною площею 75,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», реєстраційний номер 01, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 19, та належать ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «БРИСТОЛЬ КЛУБ» (61057, м. Харків, вул. Римарська, буд. 19, ), та визначити зберігачем ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, ), для чого вилучити та передати на зберігання зазначений предмет іпотеки, ключі та документи на нього іпотекодержателю - ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, ); 2) заборонити ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «БРИСТОЛЬ КЛУБ» (61057, м. Харків, вул. Римарська, буд. 19, ) та будь-яким іншим особам вчиняти дії, які перешкоджають реалізації ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «МЕГАБАНК» прав Іпотекодержателя відповідно до Іпотечного договору № 22в/2010-з-5 від 19.01.2015 р. щодо зберігання нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень підвалу № 61-1, 61-2, 61-3, 61-3а, Іа, ІІ загальною площею 75,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», реєстраційний номер 01, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 19.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що між ПАТ «МЕГАБАНК» та ФОП ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 22в/2010 від 08.12.2010 р., відповідно до умов якого позивач надав ФОП ОСОБА_2 грошові кошти на строк з 08.12.2010 р. по 07.12.2016 р. в наступному порядку: відкрив відновлювальну кредитну в розмірі 1 025 000,00 доларів США з конвертуванням кредитних коштів в національну валюту на строк з 08.12.2010 р. до 07.12.2016 р., зі сплатою 11,15 % річних; відкрив відновлювальну кредитну лінію в розмірі 4 208 897,48 доларів США з конвертуванням кредитних коштів в національну валюту на строк з 14.06.2012 р. до 07.12.2016 р., зі сплатою 11,50% річних; відкрив відновлювальну кредитну лінію в розмірі 4 711 911,66 грн. на строк з 24.04.2013 р. до 07.12.2016 р., зі сплатою 22 % річних, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти, на умовах, передбачених кредитним договором.

В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір № 22в/2010-з-5 від 19.01.2015 р., згідно з яким в іпотеку банку передані нежитлові приміщення підвалу № 61-1, 61-2, 61-3, 61-3а, Іа, ІІ загальною площею 75,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», реєстраційний номер 01, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 19 (п. 1.2. іпотечного договору).

Дослідивши подані позивачем матеріали, враховуючи обставини спору, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, керуючись вимогами статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з поданих позивачем до матеріалів справи доказів, позичальником не виконуються прийняті на себе зобовязання за кредитним договором у звязку з чим станом на 01.11.2016 р. наявна заборгованість за кредитним договором, яка становить 5 437 884,43 дол. США та 19 446 137,77 грн. Окрім того, відповідачем не виконуються прийняті на себе зобовязання згідно з п. 3.1.2. іпотечного договору щодо страхування предмету іпотеки.

Позивач зазначає, та підтверджує доданими до позову доказами, що звертався до відповідача з вимогами про усунення порушення умов кредитного договору та умов іпотечного договору та попередженням про звернення стягнення на предмети іпотеки у випадку невиконання вимоги. Однак, відповідач не усунув порушення зобовязань та не виконав вимоги банку, що на думку позивача свідчить про відсутність у нього наміру виконувати прийняті на себе зобовязання, та враховуючи характер допущених порушень, може призвести до псування, пошкодження та знищення предмету іпотеки, у звязку з чим позивач просить вжити заходи до забезпечення позову, оскільки їх невжиття зробить неможливим виконання рішення суду та призведе до заподіяння значної шкоди інтересам позивача, а також позбавить його можливості відновити свої порушені права за рахунок іпотечного майна.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Також, як визначено сторонами іпотечного договору в п. 5.1. у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку передбаченому чинним законодавством України.

Позивач вважає, що невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань щодо страхування предмету іпотеки може призвести до його псування, пошкодження, втрати, та позбавить позивача можливості відновити свої порушені права кредитора за рахунок майна, переданого в іпотеку. Також, з огляду на ігнорування відповідачем вимог позивача, заявлення позивачем вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення частини вимог за кредитним договором, ПАТ «МЕГАБАНК» вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на предмет іпотеки з передачею його на зберігання позивачу та забороною відповідачу та іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету іпотеки, зробить неможливим виконання рішення суду по цій справі.

Згідно ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 67 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 р. N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (з подальшими змінами та доповненнями), питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Таким чином, з урахуванням предмету спору по даній справі звернення стягнення на предмет іпотеки та передачу його в управління позивачу, зазначених позивачем порушень, що допущені позичальником та відповідачем, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем припущення щодо можливого псування, пошкодження або знищення іпотечного майна є достатньо обґрунтованими, у звязку з чим майно, що знаходиться в іпотеці у позивача необхідно вберегти за для виконання можливого рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, оскільки дійсно може скластися ситуація, в якій іпотечне майно не виконає свою функцію забезпечення виконання зобовязання, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.

Згідно зі ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Аналогічна норма міститься в п. 11 глави VІІІ. «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

Зважаючи, що позивач є іпотекодержателем, та першочергово зацікавлений у збереженні іпотечного майна, а також у звязку з тим, що позовні вимоги мають в тому числі майновий характер та направлені на звернення стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог позивача за кредитним договором, суд приходить до висновку, що уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову може бути забезпечена шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, визначення зберігачем предмету іпотеки, ключів та документів на нього саме позивача, а також заборони відповідачу та будь-яким іншим особам перешкоджати позивачу реалізації його прав іпотекодержателя.

Відповідно до п. 22 Інструкції з організації примусового виконання рішень передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється у встановлений виконавцем у строк за участю сторін виконавчого провадження.

Згідно з п. 23 Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець в присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі.

З аналізу положень Інструкції з організації примусового виконання рішень суд вбачає, що невідємною частиною передачі майна на зберігання є його вилучення.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність зв'язку між зазначеними заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходів із заявленими позивачем вимогами. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Тоді як, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись статтями 22, 33, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного АТ "Мегабанк" м. Харків про вжиття заходів забезпечення позову (вх.№36905 від 03.11.2016 року) задовольнити.

Вжити заходи до забезпечення позову по справі № 922/3736/16, а саме:

1) Накласти арешт на предмет іпотеки за іпотечним договором № 22в/2010-з-

5 від 19.01.2015 р., а саме на нежитлові приміщення підвалу № 61-1, 61-2, 61-3, 61-3а, Іа, ІІ загальною площею 75,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», реєстраційний номер 01, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 19, та належать ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «БРИСТОЛЬ КЛУБ» (61057, м. Харків, вул. Римарська, буд. 19, ), та визначити зберігачем ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, ), для чого вилучити та передати на зберігання зазначений предмет іпотеки, ключі та документи на нього Іпотекодержателю - ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, ).

2) Заборонити ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «БРИСТОЛЬ КЛУБ» (61057, м. Харків, вул. Римарська, буд. 19, ) та будь-яким іншим особам вчиняти дії, які перешкоджають реалізації ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «МЕГАБАНК» прав Іпотекодержателя відповідно до Іпотечного договору № 22в/2010-з-5 від 19.01.2015 р. щодо зберігання нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень підвалу № 61-1, 61-2, 61-3, 61-3а, Іа, ІІ загальною площею 75,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», реєстраційний номер 01, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 19.

Ухвала підлягає негайному виконанню та є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набула чинності 04 листопада 2016 року та може бути пред'явлена до виконання до 05 листопада 2019 року.

Стягувачем за даною ухвалою є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, ).

Боржником за даною ухвалою є ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТО «БРИСТОЛЬ КЛУБ» (61057, м. Харків, вул. Римарська, буд. 19, ) .

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_3