РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2016Справа №910/17238/16

За позовомПриватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО»
доКомунального підприємства «Київпастранс»
простягнення 14 885, 47 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:ОСОБА_1 представник за довіреністю;
від відповідача:ОСОБА_2 представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення 14 885, 47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 від 13.08.2013 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.09.2016 р. порушено провадження у справі № 910/17238/16 та призначено її до розгляду на 21.10.2016 р.

17.10.2016 р. через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 22.09.2016 р.

20.10.2016 р. від представника відповідача через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва надійшли заперечення на позовну заяву, за змістом яких просили відмовити у повному обсязі. Окрім того, зазначали що вартість мийки автомобіля в сумі 166, 67 грн. та заміна ліхтаря крила заднього лівого, ціна якого становить 2 004, 17 грн. не повинна входити в суму страхового відшкодування.

21.10.2016 р. від представника позивача через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва надійшли додаткові докази по справі, а саме платіжне доручення № 12817 від 23.10.2013 р.

У судовому засіданні 21.10.2016 р. з метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, згідно вимог ст.77 ГПК України оголошено перерву до 04.11.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні 04.11.2016 р. надав додаткові пояснення до позовної заяви, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.11.2016 р. надав усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 04.11.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2013 р. між позивачем, як страховиком та ОСОБА_3, як страхувальником було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП.

17.09.2013 р. по вул. Шота Руставелі, 24 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автобусом марки МАЗ203065, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, а саме: ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом автобусом марки МАЗ203065, реєстраційний номер НОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку, та не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9268031 ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4, вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/22263/13-п від 23.10.2013 р. встановлено порушення водієм ОСОБА_4, вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України та визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

19.09.2013 р. страхувальник ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 13.08.2013р.

23.09.2013 р. було складено протокол огляду ТЗ автомобіля марки Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно рахунку № ЮА-1593 від 24.09.2013 р. виставленого володільцю застрахованого транспортного засобу ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки автомобіля марки Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 14 885, 47 грн.

22.10.2013 р. позивачем був складений та підписаний страховий акт № 4590-02, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 14 885, 47 грн.

На підставі складеного страхового акту № 4590-02 від 22.10.2013 р.

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО», виконуючи свої зобов'язання за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 від 13.08.2013 р., перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 14 885, 47 грн. на рахунок ТОВ «Юніком Авто», що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 12817 від 23.10.2013 р.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи, а саме листа № 06-1/1524 від 12.12.2015 р., вбачається, що автобус марки МАЗ203065, реєстраційний номер НОМЕР_2, перебуває на балансі Автобусного парку № 5 Комунального підприємства «Київпастранс».

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, оскільки винною у скоєнні вищезазначеної ДТП особою було завдано матеріальної шкоди страхувальнику позивача, останній, виплативши страхове відшкодування своєму страхувальнику (потерпілому) за договором майнового страхування, правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача шкоди, завданої його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що згідно рахунку складеного ТОВ «Юніком Авто» № ЮА-1593 від 24.09.2013 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 14 885, 47 грн. та включає заміну ліхтаря крила заднього лівого (2 004,17 грн.) і мийку автомобіля (166, 67 грн.). Із посиланням на пункти 17.3.7 та 17.3.12 Договору страхування наземного транспорту № 1-01 від 13.08.2013 р. вказує на неможливість включення вартості даних послуг та обладнання до суми відшкодування.

При цьому, відповідно до абз.6 п.3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв'язку з цим господарський суд, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Суд відзначає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не можуть бути застосовані, оскільки цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відповідач не є суб'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на якого поширюються положення зазначеного Закону.

Разом з тим, згідно з частинами 4, 16, 17, 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Підпунктом 17.3.12 Договору страхування наземного транспорту № 1-01 від 13.08.2013 р. визначено, що пошкодження скла, скляних частин освітлювальних приладів у вигляді сколів, подряпин й вищербин без тріщин не віднесено до страхових випадків.

Одночасно, відповідно до протоколу огляду ТЗ автомобіля марки Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 складеного 23.09.2013 р., виявлено пошкодження ліхтаря заднього лівого, тип ремонтної операції заміна. Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до телеграм наявних в матеріалах справи позивач запрошував уповноважених представників відповідача для участі в огляді пошкодженого транспортного засобу та визначення суми збитку.

Окрім того згідно з п.4.26.6 Методикою та коментарем до Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановлені розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, що є офіційним періодичним виданням, передбачені загальні вимоги до розрахунку варт ості матеріального збитку, перед відновлювальним ремонтом КТЗ повинен бути помитий від бруду.

Судом встановлено факт сплати позивачем за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу в розмірі 14 885, 47 грн., виходячи з фактичної вартості ремонту, визначеної особою, яка здійснила відновлювальний ремонт автомобіля.

Отже, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача та необґрунтованими та не приймаються судом до уваги, а розмір відшкодування, право вимоги виплати якого виникло у позивача до відповідача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника.

Таким чином, доводи відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та приписами чинного законодавства України.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 43 , 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе,2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ідентифікаційний код 31650052) суму страхового відшкодування у розмірі 14 885, 47 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 09.11.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко