номер провадження справи 4/78/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016 Справа № 908/2328/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7)

до відповідача ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку Будівельник-21 (69114, м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, 12)

про зобовязання укласти договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку в редакції, запропонованій позивачем

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № 19/0003 від 04.01.2016 р.;

від відповідача ОСОБА_3, голова Правління ОСББ Будівельник-21, витяг з протоколу №2, від 23.09.2016р.;

ОСОБА_4, довіреність б/н від 27.09.2016 р.;

ОСОБА_5, довіреність б/н від 17.10.2016р.;

ОСОБА_6, довіреність б/н від 17.10.2016р.;

ОСОБА_7, довіреність б/н від 17.10.2016р.

02.09.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку Будівельник-21, м. Запоріжжя про зобовязання укласти договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку в редакції, запропонованій позивачем.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 02.09.2016р. справу № 908/2328/16 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.09.2016 р. справу №908/2328/16 прийнято до розгляду, справі присвоєно номер провадження 4/78/16, судове засідання призначено на 03.10.2016 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 03.10.2016 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався до 26.10.016р.

В судовому засіданні 26.10.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

За усним клопотанням представника відповідача судове засідання 26.10.2016р. здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації судового процесу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

26.10.2016р. на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява вих. №16/10701 від 26.10.2016 (вх.09-06/26735 від 26.10.2016р.), якою позивач просить зобовязати ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку Будівельник-21 укласти договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку в редакції, запропонованій позивачем.

В пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що статтею 22 ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог, або заявлення додаткових позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Враховуючи викладене, розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи № 908/2328/16, суд дійшов висновку, що за своєю юридичною природою зазначена заява є заявою про зміну предмету позову, з огляду на таке.

Згідно ст. 22 ГПК України позивач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу шляхом подання письмової заяви. Відповідно до п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У первісній позовній заяві позивачем ставилася вимога про зобовязання ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку Будівельник-21 укласти договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку в певній редакції, запропонованій позивачем. Первісні вимоги були обґрунтовані направленням на адресу відповідача проекту договору №994 від 22.07.2016р. В уточненій позовній заяві позивач просить зобовязати відповідача укласти договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку б/н від 26.07.2016р., який містить інші умови, від того який прийнято судом до розгляду. Таким чином, в даному випадку має місце зміна предмету позову.

В судовому засіданні 03.10.2016. судом оголошено про початок розгляду справи по суті.

Отже, розглянувши заяву позивача про зміну предмету позову, дослідивши матеріали справи та заслухавши думку відповідача з цього приводу, суд вважає, що заява про зміну предмету позову подана позивачем після початку розгляду справи по суті, а тому не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та не підлягає задоволенню судом.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на приписах 16, 385 ЦК України, п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, що затверджене постановою КМУ від 16.05.2002р. № 620, Гл. 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, що затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2494 і полягають в тому, що відповідно до приписів Глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, встановлено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Згідно п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку: «Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.». На виконання зобов'язання, визначеного п. 4 Тимчасового положення, листом від 26.07.2016р. №39/6861-73 позивач 29.07.2016р. звернулося до відповідача із пропозицією щодо врегулювання між собою договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі -квартирні лічильники газу, за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку будинку № 12 по пр. Ювілейному в м. Запоріжжя, шляхом укладення відповідного договору про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильників газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Проект даного Договору, підписаний з боку ПАТ «Запоріжгаз», був доданий до зазначеного листа. 16.08.2016р. на адресу ПАТ «Запоріжгаз» надійшов лист з боку ОСББ «Будівельник-21», яким останній відмовив Товариству в укладенні зазначеного Договору та відповідно в організації та встановленні останнім загальнобудинкового вузла обліку природного газу, за його рахунок. У зв'язку з тим, що відмова відповідача від укладання договору порушує права та законні інтереси позивача, позивач просить суд позов задовольнити повністю та зобовязати відповідача укласти договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку в редакції, запропонованій позивачем.

Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог про зобовязання укласти договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку в редакції, запропонованій позивачем, оскільки, по перше в своїй позовній заяві позивач посилається на норми ст. 16 ЦК України, яка встановлює виключний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, однак норми цієї статті не містять такого способу захисту цивільних прав та інтересів таким шляхом, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів). По друге, заначає, що ОСББ не є управителем ані балансоутримувачем будинку, в розумінні глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем. Крім того, зазначає, що відповідно до Тимчасового положення, після встановлення загально будинкового вузла обліку газу, всі побутові споживачі починають сплачувати за спожитий газ відповідно до вищевказаного положення. Тобто на цих споживачів вже не діють норми споживання газу, які встановлені іншими нормативними актами. Фактично такі дії позивача, та запропонований договір, змінюють предмет договору приєднання, саме для споживачів ОСББ «Будівельник 21» та ставлять останніх в нерівні умови з тими споживачами багатоквартирних будинків, в квартири яких позивачем були встановлені індивідуальні лічильники газу відповідно до норм спеціальних Законів. Тобто такі дії є нечесною конкуренцією з боку позивача. Нерівні умови полягають у тому, що споживачі ОСББ «Будівельник 21» повинні сплачувати не за фактично спожитий газ, а за фактично отриманий. Окрім того, текст запропонованого відповідачу договору не відповідає тексту договору який вказаний в позовній заяві. На підставі викладеного, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до приписів Глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, що затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2494 встановлено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Згідно п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, що затверджене постановою КМУ від 16.05.2002р. № 620 (далі - Тимчасове положення): «Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.».

З огляду на зазначені приписи законодавства, листом вих. №39/6861-73 від 26.07.2016р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз звернулося до ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку Будівельник-21 із пропозицією щодо врегулювання між собою договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі, а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку будинку № 12 по пр. Ювілейному в м. Запоріжжя, шляхом укладення відповідного договору про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильників газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

До вказаного листа позивачем було додано два примірники Договору про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильників газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку №994 від 22.07.2016р., підписані з боку ПАТ «Запоріжгаз».

Зазначений лист був направлений на адресу відповідача 29.07.2016р., що підтверджується фіскальним чеком від 29.07.2016р. та описом вкладення в цінний лист, скріплений відбитком календарного штемпелю за 29.07.2016р.

Листом вих. №18 від 12.08.2016р. ОСББ «Будівельник-21» відмовив по ПАТ газопостачанню та газифікації Запоріжгаз в укладенні зазначеного Договору та відповідно в організації та встановленні останнім загальнобудинкового вузла обліку природного газу, за його рахунок.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом про зобовязання ОСББ «Будівельник-21» укласти договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильників газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку в редакції, запропонованій позивачем, з посиланням на Кодекс газорозподільних систем та Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За своєю правовою природою зазначений спір є переддоговірниим, вирішення якого у судовому порядку потребує дотримання сторонами певних умов, визначених главою 20 Господарського кодексу України та главою 53 Цивільного кодексу України. Статтею 179 глави 20 ГК України передбачено загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобовязання.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства (ч. ч. 1, 2 ст. 648 ЦК України).

Відповідно до ст. 187 ГК України судом розглядаються спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до ст. 179 ГК України укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо зокрема існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання, чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 84 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 ст. 179 ГК України).

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений ст. 181 ГК України. Зокрема, згідно з приписами цієї статті господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей по договору, зобовязана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишилися неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Частиною 8 ст. 181 ГК України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Аналогічний порядок укладення договору визначений ст., ст. 638-647 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів, в тому числі на основі примірних і типових договорів, повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та ст. 649 ЦК України, відповідно до яких судом розглядаються спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.

З системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства слідує, що обовязковою умовою укладення господарського договору є направлення проекту договору стороною, яка бажає укласти договір, та одержання цього проекту стороною, якій запропоновано іншою стороною цей проект.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 ГК України, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст. 181 ГК України та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч. 3 ст. 184 ГК України).

Відповідно до пп. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. господарські суди повинні зазначати, зокрема, у рішенні про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Враховуючи, що договір, який просить укласти позивач не є обов'язковим в силу приписів ч.3 ст.179 ГК України, не є договором, який укладається на основі Примірного або Типового Договору, то умови з якими сторона передає переддоговірний спір на вирішення суду повинні відповідати тій пропозиції та проекту, з яким вона звернулася до іншої сторони.

Дослідженні судом матеріали справи свідчать, що згідно з позовними вимогами позивач звернувся до суду з позовними вимогами, відповідно до яких просить суд зобов'язати відповідача укласти з ним договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильників газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку № б/н від 26.07.2016 р.

Судом встановлено, що позивачем направлявся відповідачу (листом вих. №39/6861-73 від 26.07.2016р.) Договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильників газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку №994 від 22.07.2016р.

Однак проект договору в тій редакції, в якій позивач просить зобов'язати укласти договір, а саме № б/н від 26.07.2016 р. позивач не направляв.

Як встановлено судом під час розгляду справи, договір №994 від 22.07.2016р. (який запропонований відповідачу) та договір № б/н від 26.07.2016 р. (який позивач передав на вирішення суду), мають не лише розбіжності в даті укладання зазначених договорів, а й різняться за змістом, а саме, текст договору №994 від 22.07.2016р. не відповідає тексту договору № б/н від 26.07.2016 р. Зокрема, в договорі №994 від 22.07.2016р. в розділі - предмет договору, визначено: «за даним договором власник зобов'язується забезпечити Оператору ГРМ можливість зняття показань будинкових вузлів обліку, а також проводити монтаж та здійснювати експлуатацію будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі/квартирах (за їх наявності), а також забезпечити можливість проведення монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку Тип G 16 (далі ВОГ) , за адресою: пр. Ювілейний, 12», а в договорі № б/н від 26.07.2016 р. в предметі договору позивач визначив: «за даним договором власник зобов'язується сприяти Оператору ГРМ в знятті показань будинкових вузлів обліку, а також проводити монтаж та здійснювати експлуатацію будинкового вузла обліку згідно додатку №1 до даного договору, що є його невід'ємною частиною.», проте зазначеного додатку позивачем не додано. Крім того, Розділ 4 договору №994 від 22.07.2016р., містить 4.6 підпунктів, розділ -5, має 5.3.2 підпункти, Розділ 6 6.3 підпункти, тоді як в договорі № б/н від 26.07.2016 р., Розділ 4 має лише 4.3 підпункти, Розділ 5 містить 5.2.2 підпункти, а Розділ 6 6.2 підпункти. Також, в зазначених договорах різняться й строки дії договору, які викладені в Розділах 9 Договорів, зокрема, в договорі №994 від 22.07.2016р. (запропонований відповідачу) визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і укладається на невизначений строк, а в договорі № б/н від 26.07.2016 р. (який позивач передав на вирішення суду) встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016р.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Отже, з урахуванням того, що позивач не направляв відповідачеві проекту відповідного договору, з яким звернувся до суду, унеможливлює задоволення таких позовних вимог з урахуванням положень ст. 84 ГПК України, а отже відсутні й підстави для укладання відповідного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 10.02.2014р. Вищого господарського суду України у справі №51/148.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. (ст. 43 ГПК України).

Згідно зі ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не довів суду обставин, на яких ґрунтуються заявлені ним позовні вимоги.

На підставі викладеного, в задоволені позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у доведені спору до суду, судові витрати залишаються за позивачем та до відшкодування не присуджуються.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м. Запоріжжя до ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку Будівельник-21, м. Запоріжжя відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 31 жовтня 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.