ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.11.2016 Справа № 920/1766/15

за позовом Приватного підприємства "Логістік Компані", м. Дніпро,

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш", м. Суми,

про стягнення 23 200 грн. 09 коп.

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача (в режимі відеоконференції) ОСОБА_2 (довіреність № 8 від 13.07.2016);

Від відповідача ОСОБА_3 (довіреність № 04/09-007 від 04.01.2016);

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: з урахуванням поданої 05.02.2016 заяви про зменшення позивних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 43 565 грн. 92 коп. заборгованості за вантажні перевезення відповідно до договору № 84 від 05.03.2015 про надання транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом, 4 346 грн. 68 коп. інфляційних збитків, 29 842 грн. 95 коп. пені, 1 638 грн. 67 коп. 3% річних, а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.02.2016 позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" на користь Приватного підприємства "Логістік Компані 43565 грн. 92 коп. боргу, 23874 грн. 36 коп. пені, 1638 грн. 67 коп. 3% річних, 4346 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань, 1827 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 5968 грн. 59 коп. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2016 у справі № 920/1766/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2016 рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 у справі № 920/1766/15 скасовано; у частині вимог про стягнення 43565 грн. 92 коп. основного боргу, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено; у частині вимог про стягнення 4346 грн. 68 коп. інфляційних втрат, 29842 грн. 95 коп. пені та 1638 грн. 67 коп. 3% річних справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Таким чином предметом нового розгляду у справі № 920/1766/15 є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4346 грн. 68 коп. інфляційних втрат, 29842 грн. 95 коп. пені та 1638 грн. 67 коп. 3% річних відповідно до договору № 84 від 05.03.2015 про надання транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Позивач подав письмове пояснення щодо розрахунку штрафних санкцій за договором, 3% річних та інфляційних витрат (вх. № 9860 від 07.11.2016), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2831 грн. 91 коп. інфляційних витрат, 19020 грн. 95 коп. пені, 1 347 грн. 23 коп. 3 % річних відповідно до договору № 84 від 05.03.2015 про надання транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом, вирішити питання про розподіл судових витрат, а також повернути позивачу надмірно сплачений судовий збір з урахуванням обсягу заявлених позовних вимог.

Враховуючи передбачене ст. 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог, суд приймає до розгляду письмове пояснення щодо розрахунку штрафних санкцій за договором, 3% річних та інфляційних витрат як заяву про зменшення позовних вимог.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що договори заявки № 543, 544 від 27.07.2015 та № 786 від 09.09.2015 не містять посилань на договір № 84 від 05.03.2015, є самостійними господарськими договорами, які не містять умов щодо відповідальності відповідача у вигляді сплати пені. Також позивачем не подано належних та допустимих доказів отримання відповідачем оригіналів актів виконаних робіт, що унеможливлює стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків з урахуванням умов договір заявок щодо строків розрахунків.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

05.03.2015 між сторонами укладено договір № 84, відповідно до умов якого відповідач, в межах даного договору, надає вантажі для перевезення автомобільним транспортом позивача, відповідно до вимог чинного законодавства України, Конвенції КДПГ та МДВ, інших конвенцій і угод в галузі міжнародних перевезень та інших законодавчих та нормативних актів, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в міжнародному сполученні.

Конкретні умови по кожному окремому замовленню обумовлюються у заявці, яка є невід'ємною частиною цього договору. Допускається одержання заявки по факсимільному чи електронному зв'язку (п.п. 2.2. договору).

Згідно пункту 4.1 договору, ціни, порядок і термін оплати, що відповідають конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень), узгоджуються додатково перед кожним перевезенням (групою перевезень) і фіксуються в заявці на перевезення.

Пунктом 4.3. договору сторони передбачили, що оплата послуг виконавця здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця на підставі належним чином оформлених рахунку, акту виконаних робіт, та договору.

Рахунок направляється за допомогою факсимільного звязку або електронною поштою в день завантаження вантажу. Акт виконаних робіт направляється за допомогою факсимільного звязку або електронною поштою протягом двох днів з дати вивантаження, зазначеної в товарно-транспортних документах (CMR), а оригінали висилаються курєрськими службами або Укрпоштою.

З матеріалів справи вбачається, що в рамках вказаного договору між сторонами були укладені договір - заявка № 543 від 27.07.2015 транспортного експедування вантажів автомобільних транспортом на загальну суму 8100,00 дол. США, відповідно до умов якого оплата за надані послуги здійснюється у гривні протягом 5-10 днів з моменту отримання оригіналу акту виконаних робіт; договір - заявка № 544 від 27.07.2015 транспортного експедирування вантажів автомобільних транспортом на загальну суму 8100,00 дол. США, відповідно до умов якого оплата за надані послуги здійснюється у гривні (30% попередня оплата у день завантаження, 70% протягом 5-10 днів з моменту отримання оригіналу акту виконаних робіт); договір - заявка № 786 від 09.09.2015 транспортного експедирування вантажів автомобільних транспортом на суму 7400 грн., відповідно до умов якого оплата здійснюється протягом 10-14 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт виконання позивачем взятих на себе за договором та договорами-заявками зобовязань, зокрема відповідно до заявки № 544 перевезення виконано відповідно до міжнародної вантажної накладної А № 0000320 вантажним автомобілем, який зафрахтував позивач у ОСОБА_4 Колядюка (вантаж завантажено 29.07.2015, а отримано 13.08.2015, що засвідчено відміткою в графі 24 накладної); згідно заявки № 543 перевезення виконано відповідно до міжнародної вантажної накладної А №0002811 вантажним автомобілем, який зафрахтовано позивачем у ФОП ОСОБА_5 (вантаж отримано 03.08.2015, що підтверджується відміткою в графі 24 накладної); за заявкою № 786 від 09.09.2015, виконано перевезення з м. Мінська до м. Суми відповідно до вантажної накладної № 291807.

За надані послуги за договором № 84 від 05.03.2015 позивачем відповідачу виставлені рахунки № 127 від 27.07.2015 на суму 53638,65 грн.; № 148 від 13.08.2015 на суму 121254,65 грн.; № 131 від 30.07.2015 на суму 40 361,35 грн.; № 149 від 13.08.2015 на суму 134118,12 грн.; № 160 від 10.09.2015 на суму 7400 грн. та направлені акти здачі-приймання виконаних робіт № 131 від 13.08.2015, № 132 від 13.08.2015, № 154 від 15.09.2015, що містять посилання на договір № 84 від 05.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобовязань щодо своєчасної оплати наданих послуг, у звязку з чим останньому за прострочення виконання грошового зобовязання нараховано 3% річних, інфляційні збитки та пеню.

Відповідач проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що договори заявки № 543, 544 від 27.07.2015 та № 786 від 09.09.2015 не містять посилань на договір № 84 від 05.03.2015, є самостійними господарськими договорами, які не містять умов щодо відповідальності відповідача у вигляді сплати пені. Також позивачем не подано належних та допустимих доказів отримання відповідачем оригіналів актів виконаних робіт, що унеможливлю стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків з урахуванням умов договір заявок щодо строків розрахунків.

Статтями 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 ст. 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідно до Журналу реєстрації вихідної кореспонденції позивача, згідно з фіскальним чеком № 3611 від 15.08.2015, на адресу відповідача (замовника) було надіслано рекомендованим листом: заявку № 544, акт № 131, рахунки № 127, 148, заявку № 543, акт 132, рахунки 131, 149 (а.с. 54, 104, том 1).

Відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" про доставку рекомендованого листа вбачається, що вищенаведені документи були отримані представником замовника за довіреністю 19.08.2015.

Також відповідно до Журналу реєстрації вихідної кореспонденції позивача, згідно з фіскальним чеком № НОМЕР_1 від 17.09.2015, на адресу відповідача (замовника) було надіслано рекомендованим листом заявку № 786, акт № 154 та рахунок № 160 (а.с. 54, 104, том 1).

Зазначені документи відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" про доставку рекомендованого листа отримані представником замовника за довіреністю 21.09.2015.

Також матеріали справи свідчать про те, що 16.10.2015 позивачем було направлено відповідачу претензію у зв'язку з неповерненням підписаних актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та несплатою заборгованості.

Таким чином суд приходить до висновку про виконання позивачем передбаченого договором № 84 та договорами заявками № 543, 544 від 27.07.2015 та № 786 від 09.09.2015 обовязку щодо надсилання відповідачу оригіналів актів здачі-приймання робіт (надання послуг); факт надсилання позивачем 15.08.2015 та 17.09.2015 та отримання відповідачем 19.08.2015 та 21.09.2015 актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 131 від 13.08.2015, № 132 від 13.08.2015, № 154 від 15.09.2015 та виставлених рахунків підтверджується належними та допустимими доказами.

При цьому суд враховує, що відповідачем здійснено оплати наданих послуг згідно з вказаними актами та рахунками.

Разом з цим, заперечення проти отримання оригіналів актів здачі-приймання робіт (надання послуг), з посиланням на неподання позивачем описів вкладення, за встановлених обставин та наявних в матеріалах справи доказів, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачем, в свою чергу, не подано доказів неодержання вказаних документів чи одержання за поштовими відправленнями № 118, № 694 інших документів.

Таким чином судом встановлено, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 131 від 13.08.2015, № 132 від 13.08.2015 отримані відповідачем 19.08.2015, акт № 154 від 15.09.2015, - 21.09.2015.

З урахуванням умов щодо строків оплати наданих послуг, визначених у договорах-заявках, оплата повинна бути здійснена відповідачем за договором-заявкою № 544 від 27.07.2015 у строк до 30.08.2015, за договором-заявкою № 543 від 27.07.2015 у строк до 30.08.2015, за договором-заявкою № 786 від 09.09.2015 у строк до 13.10.2015.

Разом з цим, судом встановлено, що надані послуги оплачені відповідачем з порушенням строків розрахунків, визначених у договорах-заявках.

Відповідно до п. 6.6. договору № 84 від 05.03.2015, сторони погодили, що у випадку протермінування платежу винна сторона оплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день протермінування.

Згідно з розрахунком позивача, за несвоєчасну оплату наданих послуг, відповідачу нарахована пені в сумі 19 020 грн. 95 коп., виходячи з суми заборгованості за послуги надані згідно з договорами-заявками № 543, 544 від 27.07.2015 та № 786 від 09.09.2015, з урахуванням визначених останніми строків розрахунків та проведених проплат.

Виходячи зі змісту договору № 84 від 05.03.2015, зокрема п. 1.1., п. 2.2., договори-заявки укладені між сторонами в межах договору та є його невід'ємними частинами, що в тому числі підтверджують сторони своїми конклюдентними діями, зокрема позивач, шляхом посилання на договір № 84 від 05.03.2015 у актах здачі-приймання робіт (надання послуг) та виставлених рахунках на оплату послуг № 127 від 27.07.2015, № 148 від 13.08.2015, № 131 від 30.07.2015, № 149 від 13.08.2015 та № 160 від 10.09.2015, та відповідач, шляхом оплати наданих послуг з посиланням у призначенні платежів на договір № 84 від 05.03.2015 та виставлені рахунки № 127 від 27.07.2015, № 148 від 13.08.2015, № 131 від 30.07.2015, № 149 від 13.08.2015 та № 160 від 10.09.2015 (а.с.27-45).

З урахуванням вказаного, суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання відповідача на те, що договори заявки № 543, 544 від 27.07.2015 та № 786 від 09.09.2015 є самостійними господарськими договорами.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату наданих послуг, відповідачу нарахована 3% річних в сумі 1347 грн. 23 коп., інфляційні збитки в сумі 2831 грн. 91 коп., виходячи з суми заборгованості за послуги надані згідно з договорами - заявками № 543, 544 від 27.07.2015 та № 786 від 09.09.2015, з урахуванням визначених останніми строків розрахунків та проведених проплат.

Перевіривши обставини повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, здійснивши оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати наданих послуг, а також те, що право позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних збитків передбачене укладеним між сторонами договором № 84 від 05.03.2015, діючим законодавством України, суд вважає обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 19020 грн. 95 коп., інфляційних збитків в сумі 2831 грн. 91 коп. та 3% річних в сумі 1175 грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 171 грн. 73 коп. суд відмовляє за їх необґрунтованістю, оскільки при розрахунку 3% річних за період з 10 по 30 вересня, замість кількості днів прострочення 21 день, позивачем вказано 30 днів.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш (40020, Сумська область, м. Суми, проспект Курський, буд. 6, код 00220434) на користь Приватного підприємства Логістік Компані (49006, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Талліннська, буд. 4, код 39284432) 19020 грн. 95 коп. пені, 1175 грн. 50 коп. 3% річних, 2831 грн. 91 коп. інфляційних нарахувань, 1218 грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.11.2016

Суддя Є.А. Жерьобкіна