РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016Справа № 910/13838/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

про стягнення 354 338, 00 грн.

за участю представників:

від позивача:Майоров В.О.- представник за довіреністю б/н від 21.10.2016 р.
від відповідача:Василевський О.Л.- представник за довіреністю № 0116-99 від 25.07.2016 р.

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомир" (далі - ТОВ "Автомир") з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "Українська страхова група") про стягнення страхового відшкодування в сумі 354 338, 00 грн. за договором обов'язкового страхування предмета іпотеки.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у порушення умов договору обов'язкового страхування нерухомого майна № 94-1501-14-00001 від 22.10.2014 р. відповідач не сплатив суму страхового відшкодування у зв'язку з настанням 03.01.2015 р. страхового випадку, а саме - пошкодження майна (будівлі магазину та СТО) внаслідок стихійного явища та подальшого затоплення приміщення, що знаходиться за адресою вул. Гайдара, 13а, м. Одеса.

У позові ТОВ "Автомир" просить суд стягнути з ПрАТ "СК "Українська страхова група" суму страхового відшкодування у розмірі 354 338,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що подія, яка сталась 03.01.2015 р. не відноситься до страхового випадку, передбаченого умовами договору обов'язкового страхування іпотеки, при цьому страхувальником було подано неправдиву інформацію про предмет договору та про факт настання страхового випадку, а тому у виплаті страхового відшкодування необхідно відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22.10.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомир" (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) за згодою Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" (вигодонабувач) був укладений договір № 94-1501-14-00001 обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування (далі - договір страхування).

Предметом цього договору є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням нерухомим майном (нерухомістю), що є предметом договору іпотеки № Z1/1244669 від 12.12.2012 р., а саме - будівлею магазину та будівлею СТО, загальною площею 482,9 кв. м., що знаходяться за адресою: вул. Гайдара, 13а, м. Одеса.

Пунктом 2.4 сторони погодили, що під страховий ризик підпадають стихійні явища, зокрема, зливові дощі, тиск снігового шару, повінь.

Відповідно до п. 3 договору страхування страховик бере на себе зобов'язання відшкодувати страхувальнику/вигодонабувачу в межах страхової суми збитки, завдані внаслідок випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки.

Згідно з п. 15 договору страхування виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком згідно з цим договором на підставі заяви страхувальника/вигодонабувача або його правонаступника про виплату страхового відшкодування та страхового акта (аварійного сертифіката), що складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) за формою, визначеною страховиком.

Згідно з п. 18 договору страхування рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страховик повинен прийняти протягом 15 робочих днів з дати отримання документів, необхідних для встановлення факту, обставин, причин настання страхового випадку та/або розміру завданих збитків.

Цей договір набирає чинності 24.10.2014 р. з 00 год., але не раніше дати надходження першого страхового платежу, та діє до 24 год. 23.10.2015 р. (п. 34 договору страхування).

Судом встановлено, що 09.01.2015 року позивач звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" з заявою про настання страхового випадку, в якій зазначив, що 03.01.2015 року в м. Одесі на вул. Гайдара, 13 а, сталося пошкодження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, внаслідок протікання води у приміщення, що сталось в результаті тривалого потепління, у зв'язку з чим велика кількість снігу з даху перетворилась на воду.

27.03.2015 р. відповідач, розглянувши подану заяву та надані з нею документи, прийняв рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що страхувальником було порушено істотні умови договору страхування щодо неповідомлення страховику інформації про настання інших страхових випадків із предметом страхування, а також надання страхувальником неправдивої інформації щодо об'єкту страхування, про що було письмово повідомлено ТОВ «Автомир» (лист № 03/1919).

Позивач, не оскаржуючи саму відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування, вважає, що є підстави для такої виплати.

Вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи сторін щодо наявності підстав для виплати страхового відшкодування або їх відсутності, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 вказаного Закону страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України "Про страхування" у разі необхідності страховик може робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також може самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Підприємства, установи та організації зобов'язані надсилати відповіді страховикам на запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, у тому числі й дані, що є комерційною таємницею.

Також умовами п. 25 Порядку і правил обов'язкового страхування предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 38 від 06.04.2011 р. (далі - Порядок), а також п. 25.7 договору страхування передбачено, що страховик має право самостійно з'ясовувати причини, проводити розслідування обставин настання страхового випадку, робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів, інших підприємств, установ та організацій, які можуть володіти інформацією про причини і обставини настання страхової події.

З матеріалів справи вбачається, що отримавши повідомлення ТОВ «Автомир» про настання страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування, ПрАТ "СК "Українська страхова група" листом № 03/0831 від 10.02.2015 року повідомило позивача про те, що відповідно до п. 25.7 договору страховиком (відповідачем) призначене страхове розслідування. У цьому ж листі відповідач просив позивача надати інформацію щодо укладення договорів страхування предмету іпотеки з іншими страховами компаніями, а також відшкодування такими страховими компаніями збитків внаслідок настання страхового випадку із предметом іпотеки.

У відповідь на вказаний лист, позивач повідомив страховика (лист № 20/02 від 20.02.2015 р.), що раніше договори страхування майна укладались зі страховими компаніями - СК «Аха Страхування»; СК «ПЗУ»; СК «Провіта»; АТ «Просто-страхування». Цим же листом позивач повідомив, що збитки і компенсації йому раніше не сплачувались.

У той же час, у ході власного розслідування вказаної події відповідач встановив, що 20.11.2009 р. між ТОВ «Автомир» та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений договір № 11/1108057/1602/09 добровільного страхування заставленого майна, яке знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Гайдара, 13 а. За даним договором страхування страхувальником була заявлена страхова подія, яка сталась 20.12.2009 р. внаслідок стихійного явища із майном ТОВ «Автомир», розташованого за вказаною адресою.

У подальшому ПрАТ «СК «Провідна» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та перерахування його на рахунок ТОВ «Автомир», однак у зв'язку із закриттям розрахункового рахунку товариства, кошти були повернуті і до теперішнього часу нових реквізитів страхувальник не надав.

Окрім того було встановлено, що 12.10.2012 р. між ТОВ «Автомир» та ПрАТ «СК «Уніка» був укладений договір страхування майна. За цим договором 01.02.2013 р. року ТОВ «Автомир» був заявлений страховий випадок (затоплення внаслідок аварії каналізації), за результатами настання якого 15.04.2013 р. страховик виплатив страхове відшкодування позивачу у розмірі 14 967,00 грн.

При цьому з акту огляду застрахованого майна, наданого ПрАТ «СК «Уніка» вбачається, що страховий випадок із застрахованим майном трапився за тих самих обставин, що і випадок, за яким позивач звернувся до ПрАТ "СК "Українська страхова група", а саме - проникнення талої води, яка утворилась в результаті танення снігу, внаслідок чого застраховане майно було пошкоджене.

У той же час, у договорі сторони передбачили (п. 24.2), що під час укладення цього договору страхувальник зобов'язаний подати страховику інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеня страхового ризику, і надалі письмово інформувати його про будь - яку зміну ступеня страхового ризику та необхідну інформацію про майно, яке підлягає страхуванню, умови його експлуатації та про інші чинні договори страхування щодо зазначеного майна.

Однак, як встановлено судом, в порушення умов договору страхування (п. 25.7) ТОВ «Автомир» не надало страховику (відповідачу) інформації щодо спричинення у минулому (до укладення договору обов'язкового страхування № 94-1501-14-00001 від 22.10.2014 р.) пошкоджень об'єкту страхування внаслідок стихійних явищ (танення снігу), які були визнані страховими випадками, а також відомостей про отримання страхувальником за такі страхові випадки страхових відшкодувань.

Указані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, заявою-анкетою на добровільне страхування, у п. 3.24 якої страхувальник особисто зазначив, що предмет страхування не підпадав під вплив стихійного лиха протягом 10 років.

Також судом встановлено, що з метою виявлення причин залиття приміщення, що є об'єктом договору страхування № 94-1501-14-00001 від 22.10.2014 р., відповідач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4, який за результатами дослідження події від 03.01.2015 р. із застрахованим майном, розташованим за адресою м. Одеса, вул. Гайдара, 13 а, склав звіт № 743 від 20.03.2015 р.

Вказаним дослідженням було встановлено, що у 2007 році на застрахованому об'єкті було виконано реконструкцію приміщення магазину. При цьому під час дослідження наданих документів на реконструкцію облаштування покрівлі та самостійного огляду покрівлі суб'єктом оціночної діяльності виявлено невідповідність проектних рішень фактично виконаним роботам, оскільки по проекту покрівля повинна бути м'яка та утеплена, а фактично була виконана з гофрованого профнастилу із самостійним виконанням водозливу. Також виявлено відсутність частини кріплень покрівлі.

Окрім вказаного, дослідженням було встановлено, що стан покрівлі СТО незадовільний (втрата несучої властивості), викликаний утворенням значного вигину та деформації матеріалу покрівлі, стіни приміщення мають тріщини, що впливає на негативні фактори експлуатації, при цьому з'єднання листів покрівлі приміщення СТО виконано з порушенням норм, а в місцях перехреста наявні щілини.

Отже, за результатами проведеного дослідження ФОП ОСОБА_4 був зроблений висновок, що причинами виникнення пошкоджень приміщень, виявлених під час розслідування події від 03.01.2015 року, є порушення вимог ДБН В2.6-14-97 «Покриття будівель та споруд» в частині утримання та експлуатації будівель, зокрема, експлуатації покрівлі, що призвело до накопичення та посилення існуючих дефектів, які проявились у вигляді затоплень приміщення під час всього періоду експлуатації приміщень. А проникнення води з наступним пошкодженням приміщень виникло внаслідок невідремонтованих дефектів покрівлі. При цьому страхувальник не вчиняв дій по усуненню раніше отриманих пошкоджень покрівлі.

Указаний звіт суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 суд приймає у якості належного доказу, який узгоджується з установленими по справі обставинами у їх сукупності.

Натомість, доданий до позову звіт Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2505 від 15.06.2015 р., яким позивач обгрунтовує настання страхового випадку, суд відхиляє, оскільки вказаним дослідженням не було враховано обставин щодо проведення у 2007 році реконструкції будівель, фактів затоплення приміщень у 2009 та 2013 роках, про що зазначено у листах ПрАТ «СК «Провідна» та ПрАТ «СК «Уніка». При цьому позивачем не надано доказів усунення наслідків вказаних затоплень (кошторисної документації, актів виконаних робіт, тощо) до виникнення спірних правовідносин. За таких обставин суд вважає, що наданий позивачем висновок не є належним доказом у розумінні ст.ст. 33-34 ГПК України.

Відповідно до п. 24.2 договору страхувальник зобов'язаний дотримуватись умов утримання та експлуатації застрахованого майна, правил протипожежної безпеки, а також використовувати таке майно тільки за прямим призначенням.

Відповідно до Порядку і правил обов'язкового страхування предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 38 від 06.04.2011 р., не визнаються страховим випадком подія, що сталася внаслідок проникнення у приміщення застрахованого майна дощу, снігу, граду або води через незачинені вікна, двері, невідремонтовану покрівлю або інші отвори в будинках, за страхувальника/вигодонабувача або як наслідок страхового випадку.

Також згідно з п. 21 Порядку страховик має право відмовити страхувальнику/вигодонабувачу у виплаті страхового відшкодування у разі подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору обов'язкового страхування іпотеки або про факт настання страхового випадку; неповідомлення страховика про зміну ступеня страхового ризику та інших випадків, передбачених законом.

Згідно з п.п. 21.4, 21.7, 21.8 договору страхування страховик має право відмовити страхувальнику/вигодонабувачу у виплаті страхового відшкодування у разі подання страхувальником неправдивих відомостей про предмет договору обов'язкового страхування іпотеки або про факт настання страхового випадку; неповідомлення страховика про зміну ступеня різику; інших випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку є підставою для відмови у страховій виплаті або страховому відшкодуванні.

Оскільки, судом встановлено, що ТОВ «Автомир» було порушено умови договору страхування, що виявилось у поданні страховику неповної інформації (неправдивих відмостей) про предмет страхування, зокрема, неповідомлення про залиття приміщення у 2009 та 2013 роках, про відшкодування страховими компаніями страхових виплат, а також про неусунення страхувальником пошкоджень, спричинених залиттям приміщень у терміни, що передували укладенню договору обов'язкового страхування № 94-1501-14-00001 від 22.10.2014 р., при тому, що вказані обставини впливають на зміну ступеня ризику, передбаченого договором страхування, суд приходить до висновку, що випадок, про який вказує позивач, не є страховим, а отже, ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для виплати страхового відшкодування немає.

Окремо суд зазначає, що встановлена висновком Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2505 від 15.06.2015 р. сума страхового відшкодування, яка заявлена позивачем у розмірі 354 338,00 грн., не має значення для суду, оскільки, як зазначено вище, підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. З тих же підстав суд відхиляє звіт про незалежну оцінку, виконаний ПП "Пліч-о-Пліч", що був наданий відповідачем.

У той же час, відповідно до звіту суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4, останнім зроблено висновок, що відсутність ремонтних робіт по усуненню спричинених пошкоджень в приміщеннях автомагазину та СТО не дає можливості визначити розмір пошкоджень та, як наслідок, - розмір матеріального збитку, завданого подією від 03.01.2015 р.

З урахуванням викладеного та зважаючи на встановлені обставини справи, суд відмовляє ТОВ "Автомир" у задоволенні його позову про стягнення страхового відшкодування в сумі 354 338, 00 грн. за договором обов'язкового страхування № 94-1501-14-00001 від 22.10.2014 р.

У разі відмови у позові витрати по сплаті судового збору за правилами ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про стягнення 354 338, 00 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні в присутності представників сторін 24 жовтня 2016 року.

Повний текст рішення підписано 31 жовтня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.