ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. Справа № 911/2549/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства Телесистеми України

до Вишгородського районного комунального підприємства Вишгородтепломережа,

за участі третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

за участі третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

секретар судового засідання: Діхтярук Є.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 27.02.2014 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 16.05.2016 р.);

від третьої особи 1: не зявився;

від третьої особи 2: не зявився

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство Телесистеми України (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Вишгородського районного комунального підприємства Вишгородтепломережа (далі відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням, на думку позивача, приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1 процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, та Законом України «Про нотаріат», при вчиненні виконавчого напису № 636 від 02.06.2016 р. про стягнення з ПрАТ Телесистеми України на користь ВРКП Вишгородтепломережа заборгованості в сумі 146206,50 грн., оскільки до ПрАТ «Телесистеми України» не надходило рахунків від відповідача з відміткою про непогашення заборгованості, а також попереджень про заборгованість, тож відповідач, на переконання позивача, передчасно звернувся до нотаріуса, а нотаріус, у свою чергу, з порушенням п. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 прийняв неналежний пакет документів на виконання. Також позивач вважає, що сума боргу не є безспірною, зокрема, щодо нарахованої суми пені, з розміром якої позивач не погоджується. Крім того, нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не дотримано встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» річного строку з дня виникнення права вимоги.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.08.2016 р. до участі у даній справі в якості третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.09.2016 р. до участі у даній справі в якості третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1.

01.09.2016 р. до господарського суду Київської області представником відповідача було подано відзив на позов № 1371/08-01 від 31.08.2016 р. (вх. № 17839/16 від 01.09.2016 р.) з документальним обґрунтуванням його висновків, а також копію заяви про вчинення виконавчого напису та доданих до неї документів. За змістом відзиву відповідач проти позову заперечує у повному обсязі, вважаючи відсутніми порушення законодавства при вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису.

19.09.2016 р. до господарського суду Київської області представником позивача було подано клопотання б/н від 19.09.2016 р. (вх. № 19122/16 від 19.09.2016 р.) про долучення до матеріалів справи пояснень до позовної заяви від 19.09.2016 р.

19.09.2016 р. до господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1 б/н від 19.09.2016 р. (вх. № 19132/16 від 19.09.2016 р.), за змістом яких остання заперечує проти задоволення позовних вимог у даній справі, наголошуючи на дотриманні вимог законодавства при вчиненні оспорюваного виконавчого напису.

19.09.2016 р. до господарського суду представником відповідача було подано клопотання б/н від 19.09.2016 р. (вх. № 19132/16 від 19.09.2016 р.) про продовження строку вирішення спору понад строк, встановлений ст. 69 ГПК України, яке було задоволено ухвалою суду від 19.09.2016 р.

У судовому засіданні 24.10.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримував, представник відповідача проти позову заперечувала, треті особи представників до суду не направили.

У судовому засіданні 24.10.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.11.2013 р. між ВРКП «Вишгородтепломережа» (орендодавець) та ПрАТ Телесистеми України (орендар) був укладений договір № 01/13 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною комунальною власністю територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району.

Згідно з п. 3.1 договору місячна орендна плата складає 3062,25 грн. та за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції відповідно до чинного законодавства України (при дефляції коефіцієнт дорівнює 1).

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному розмірі, підлягає індексації і стягується на користь орендодавця за весь період заборгованості з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (пункт 3.7 договору).

Договір був укладений строком на 2 роки 11 місяців, до 30.09.2016 р. включно.

Як свідчать матеріли справи, умови договору щодо порядку та розміру орендної плати не змінювались.

У звязку з утворенням у орендаря заборгованості зі сплати орендної плати, ВРКП «Вишгородтепломережа» звернулось до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1 із заявою від 31.05.2016 р. про вчинення виконавчого напису, до якої були надані засвідчені копії рахунків, надіслані боржникові, з відміткою про їх непогашення; копії поштових квитанцій про надсилання рахунків боржникові, а також копії письмових попереджень боржника про погашення заборгованості та первинні бухгалтерські документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника: банківські виписки з рахунку відповідача про надходження орендної плати; акти виконаних робіт (надання послуг) за кожний місяць, підписані боржником; акт звіряння розрахунків між підприємствами, підписаний боржником (копію заяви та доданих до неї документів долучено до матеріалів справи).

Приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1 02.06.2016 р. за реєстровим номером 636 було вчинено виконавчий напис про стягнення на користь ВРКП «Вишгородтепломережа» з ПрАТ «Телесистеми України» заборгованості за договором оренди № 01/13 від 01.11.2013 р., яка станом на 02.06.2016 р. становить: 116084,12 грн. боргу за вказаним договором, 15132,38 грн. пені за кожне прострочене зобовязання, а також витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса, в розмірі 15000,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню за вказаним виконавчим написом, складає 146206,50 грн.

Не погоджуючись з вчиненням вказаного виконавчого напису нотаріусом, ПрАТ «Телесистеми України» звернулось до суду з позовом у даній справі про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та позиції сторін, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо субєктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК.

При цьому, за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 Господарського процесуального кодексу України, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 ГПК України справи у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Слід зазначити, що виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобовязання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису не є вирішенням спору між кредитором та боржником, а є підтвердженням безспірності зобовязань боржника.

Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 було затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За загальним правилом, згідно з п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису на нотаріально посвідчених угодах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України № 15/5025/428/12 від 11.12.2012 р.

Поряд з цим, відповідно до п.п. 1-3 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., в редакції, яка була чинною на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса (стаття 89 Закону України «Про нотаріат»).

Поряд з цим, згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

За приписами ч. 1 статті 251 ЦК України строком є певний період часу, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Слід зазначити також, що до правовідносин сторін даної справи застосовуються вимоги Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно з ч. 3 ст. 18 та ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено істотні умови договору оренди та встановлено, що укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди майна, що перебуває у комунальній власності, затверджують органи місцевого самоврядування.

Типовий договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною комунальною власністю територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, затверджений рішенням Вишгородської районної ради від 29.09.2012 р. № 284-21-VI (копію долучено до матеріалів справи).

Згідно з п. 3.8 договору оренди № 01/13 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною комунальною власністю територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району від 01.11.2013 р., який укладено сторонами згідно з типовим договором, затвердженим рішенням Вишгородської районної ради, орендар сплачує орендну плату щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяця, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», стягнення заборгованості по орендній платі провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з п. 9 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, стягнення заборгованості з орендної плати за користування державним та комунальним майном провадиться за документами, що встановлюють заборгованість орендарів з орендної плати за користування об'єктом оренди. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору оренди; б) засвідчена стягувачем копія рахунка, надісланого боржникові, з відміткою про непогашення заборгованості після вручення письмового попередження.

Як вбачається з матеріалів заяви про вчинення виконавчого напису, зокрема, з довідки про рахунки № 928/08 від 31.05.2016 р., до стягнення з орендаря шляхом вчинення виконавчого напису орендодавцем заявлено суму основного боргу з орендної плати в загальному розмірі 116084,12 грн. за 13 календарних місяців, починаючи з орендної плати за квітень 2015 року.

У пункті 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (із змінами і доповненнями) зазначено, що якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Відтак, право вимоги щодо сплати орендної плати за квітень 2015 року виникло у орендодавця 15 травня 2015 року.

Таким чином, на час звернення відповідача 31.05.2016 р. із заявою до нотаріуса та вчинення 02.06.2016 р. останнім оспорюваного виконавчого напису, за вимогою про стягнення заборгованості з орендної плати за квітень 2015 року сплив річний строк, встановлений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у звязку з чим у нотаріуса не було правових підстав для вчинення відповідної нотаріальної дії.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис було вчинено з порушенням річного строку з моменту виникнення права вимоги, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис.

Як зазначено у п. 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/164 від 18.03.2008 р., вчинення виконавчого напису поза межами встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» строку є порушенням вимог вказаного закону і підставою для визнання зазначеного напису недійсним.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Подані сторонами до матеріалів справи докази, а також письмові пояснення та доводи учасників процесу були досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1, № 636 від 02.06.2016 р. про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02054, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 7, код 22599262) на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, будинок 3-В, код 13713569) 146206,50 грн.

3. Стягнути з Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, будинок 3-В, код 13713569) на користь Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02054, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 7, код 22599262) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 01.11.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна