РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016Справа №910/13474/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» стягнення заборгованості в розмірі 2 056 грн. 15 коп.
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 2 056 грн. 15 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 03.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» (Орендар) було укладено Договір оренди №ДО-01/Б-2015, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування об'єкт оренди: 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно - монтажного управління (літера С), загальною площею 2151,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр.. Перемоги, 49/2 згідно Додатку №1. Як зазначає Позивач, Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати орендної плати за червень 2016 року. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість у розмірі 2 014 грн. 25 коп. перед Позивачем. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» пеню у розмірі 41 грн. 90 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Морозов С.М.) від 27.07.2015 року матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Науково - виробниче підприємство "Більшовик" у справі №910/13474/16 повернуто без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково - виробниче підприємство "Більшовик" задоволено, ухвалу Господарського суду м. Києва від 27.07.2015 року у справі №910/13474/16 скасовано, матеріали справи передано до господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 року призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/13474/16 у зв'язку відпусткою судді Морозова С.М.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/13474/16 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/13474/16, судове засідання призначено на 21.09.2016 року.

21.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що Відповідач погасив частину заборгованості і представнику позивача необхідний час для надання точного розрахунку залишку суми боргу, а також клопотання про продовження строків розгляду спору.

21.09.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 08.09.2016 року не виконали.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача здійснити обґрунтований розрахунок пені із зазначенням періоду початку прострочки Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗУМ ІНВЕСТ" та закінчення такого нарахування відповідно до вимог ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України;

2) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості по орендній платі у розмірі 2 014,25 грн.

Також, Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 року відкладено розгляд справи на 05.10.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.10.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про продовження строків розгляду спору.

05.10.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представники сторін вимоги ухвали суду не виконали.

В судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання та просив Суд надати час для врегулювання спору мирним шляхом.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача в частині відкладення розгляду справи, а в частині продовження строків розгляду спору відмовити, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 року строк розгляд спору вже було продовжено на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.10.2016 року відкладено розгляд справи на 02.11.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

В судове засідання 02 листопада 2016 року представники Сторін не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи в судовому засіданні 05.10.2016 року та відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі № 910/26206/14, представник Відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» є 01133, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕЧНИКОВА, будинок 8, кімната 22.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/13474/16 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач та Відповідач про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Позивач та Відповідач були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Позивача та Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 02 листопада 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

03.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» (Орендар) було укладено Договір оренди №ДО-01/Б-2015, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування об'єкт оренди: 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно - монтажного управління (літера С), загальною площею 2151,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр.. Перемоги, 49/2 згідно Додатку №1.

Відповідно до п.2.1 Договору Орендар вступає у строкове платьне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання - передачі майна.

Згідно з п.3.1 Договору Орендар незалежно від наслідків господарської діяльності сплачує Орендодавцю протягом строку дії договору плату за користування об'єктом оренди 58,33 грн. за 1 кв.м., крім того ПДВ, а всього - 70 грн. 00 коп. Загальна сума за користування об'єктом оренди за базовий місяць (грудень 2014 року) складає - 28 875 грн. 00 коп. Всього з ПДВ - 34 650 грн. 00 коп.

У п.3.2 Договору визначено, що плата за користування об'єктом оренди сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць, на умовах 100% попередньої оплати.

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що у випадку порушення строку сплати орендної плати за користування об'єктом оренди, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочки.

У п.10.1 Договору встановлено, що цей Договір укладено строком на 20 років, що діє з 03.02.2015 року по 03.02.2039 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди №ДО-01/Б-2015 від 03.02.2015 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв у тимчасове платне користування об'єкт оренди: 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно - монтажного управління (літера С), загальною площею 2151,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 49/2, що підтверджується Актом прийому - передачі нежитлового приміщення в оренду від 03.02.2015 року.

07.06.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» було укладено Договір про розірвання договору оренди №ДО-01/Б-2015 від 03.02.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю.А. за реєстровим №939.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про розірвання від 07.06.2016 року договору оренди №ДО-01/Б-2015 від 03.02.2015 року Орендар передав, а Орендодавець в свою чергу прийняв у тимчасове платне користування об'єкт оренди: 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно - монтажного управління (літера С), загальною площею 2151,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр.. Перемоги, 49/2, що підтверджується Актом прийому - передачі майна від 07.06.2016 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати орендної плати за червень 2016 року. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість у розмірі 2 014 грн. 25 коп. перед Позивачем. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» пеню у розмірі 41 грн. 90 коп.

07.06.2016 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №505/53 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 2014 грн. 25 коп., яка залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди №ДО-01/Б-2015 від 03.02.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди №ДО-01/Б-2015 від 03.02.2015 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв у тимчасове платне користування об'єкт оренди: 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно - монтажного управління (літера С), загальною площею 2151,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 49/2, що підтверджується Актом прийому - передачі нежитлового приміщення в оренду від 03.02.2015 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

07.06.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» було укладено Договір про розірвання договору оренди №ДО-01/Б-2015 від 03.02.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю.А. за реєстровим №939.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про розірвання від 07.06.2016 року договору оренди №ДО-01/Б-2015 від 03.02.2015 року Орендар передав, а Орендодавець в свою чергу прийняв у тимчасове платне користування об'єкт оренди: 495 кв.м. від будівлі ремонтного корпусу виробничої бази будівельно - монтажного управління (літера С), загальною площею 2151,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр.. Перемоги, 49/2, що підтверджується Актом прийому - передачі майна від 07.06.2016 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Суд зазначає, що факт наявності заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» перед Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» за Договором оренди №ДО-01/Б-2015 від 03.02.2015 року за червень 2016 року у розмірі 2 014 грн. 25 коп. підтверджується матеріалами справи, а саме: детальним розрахунком заборгованості, наданим Позивачем.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» на суму 2 014 грн. 25 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату орендних платежів в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 2 014 грн. 25 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 11.06.2016 р. по 30.06.2016 р. у розмірі 41 грн. 90 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що у випадку порушення строку сплати орендної плати за користування об'єктом оренди, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Суд, перевіривши розрахунок пені за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 11.06.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 41 грн. 90 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача та до стягнення з Відповідача підлягає пеня за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 11.06.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 38 грн. 47 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» на користь Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2 014 грн. 25 коп. та пеня в розмірі 38 грн. 47 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗУМ ІНВЕСТ» (01133, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕЧНИКОВА, будинок 8, кімната 22, Ідентифікаційний код юридичної особи 39187028) на користь Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (03680, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 49/2, Ідентифікаційний код юридичної особи 14308569) заборгованість у розмірі 2 014 (дві тисячі чотирнадцять) грн. 25 (двадцять п'ять) коп., пеню у розмірі 38 (тридцять вісім) грн. 47 (сорок три) коп., судовий збір у розмірі 1 375 (одна тисяча триста сімдесят п'ять) грн. 70 (сімдесят) коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 листопада 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин