РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016Справа №910/17314/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 397 005,05 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Оліна О.М - представник за довіреністю № 07/16 від 18.07.16

від відповідача Щербина В.М. - представник за довіреністю № Ц-2/3-04/183-16 від 29.04.16

В судовому засіданні 02.11.16, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 3397 005,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» на підставі договору № Д/НХ-131832/НЮ від 30.09.2013 та специфікації до нього на адресу Державного підприємства «Донецька залізниця», правонаступником прав та обов'язків якого, згідно з Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанов КМУ від 25.06.2014 № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та № 735 від 02.09.2015 «Питання Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» а також витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 31.08.2016, є Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», здійснило поставку засобів індивідуального захисту при роботі на висоті - поясів запобіжних різної модифікації на загальну суму 440 911,50 грн. Отримання товару разом з усіма передбаченими договором документами здійснено уповноваженою особою ДП «Донецька залізниця» за довіреністю № 120 від 31.03.2014. За доводами позивача, ДП «Донецька залізниця» прийняло товар та частково оплатило у сумі 212 245,80 грн, у зв'язку з чим утворився борг у розмірі 228 668,40 грн. Оскільки, як стверджує позивач, ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця», то на адресу відповідача було направлено претензію від 14.06.2016. щодо погашення заборгованості за договором. Так як відповідачем вимоги претензії не виконано, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення боргу з відповідача у розмірі 397 077,05 грн, з яких 228 668,40 грн - сума основного боргу, 154 351,17 грн - інфляційні нарахування, 14 057,48 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2016 порушено провадження у справі № 910/17314/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 12.10.2016.

03.10.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяв, відповідно до якого зазначив, про помилковість твердження позивача, що відповідач є правонаступником усіх прав та обов'язків ДП «Донецька залізниця». Так, відповідач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (із ідентифікаційним кодом 40075815) як нова юридична особа утворене згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови КМУ від 25.06.2014 № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Статут публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, відповідно до якого ПАТ «Укрзалізниця» утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

За твердженнями відповідача, сама по собі вказівка в Законі та постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 та Статуті, а також у виписці з ЄДР про те, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту (в тому числі й ДП «Донецька залізниця»), не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і в кінці - припинення юридичних осіб таких підприємств.

Зокрема, у зазначеній вище постанові Кабінету Міністрів України в пункті 5 установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

З доводами відповідача, вищенаведені нормативно-правові акти прямо вказують на те, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця». При цьому в балансі ПАТ "Укрзалізниця" мають тимчасово відображатися тільки активи таких підприємств (зобов'язання не відображаються і до ПАТ «Укрзалізниия» не переходять).

Таким чином, ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Згідно із cm. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

А оскільки, між ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Укрзалізниця» відсутній передавальний акт, який би підтверджував перехід від ДП «Донецька залізниця» всіх прав, активів і зобов'язання і боргів в статутний капітал Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», відповідно відповідач, не набув прав та зобов'язань Державного підприємства «Донецька залізниця».

Також відповідач вказує на те, що Державне підприємство «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою в м. Донецьк), залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до ПАТ «Укрзалізниця» не передавало (відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися) і не могло передати в силу вищенаведених нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України; свої господарські функції до ПАТ «Укрзалізниця» не передавало, самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність, веде претензійну роботу і розрахунки, бере участь в судових процесах (про що є відкрита інформація в Єдиному реєстрі судових рішень), а тому продовжує самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

Таким чином, ПАТ «Укрзалізниця» є неналежним відповідачем (боржником), оскільки не є правонаступником ДП «Донецька залізниця. Тому заявлені вимоги до ПАТ «Укрзалізниця» є безпідставними, а заміна сторони відповідача - Державного підприємства «Донецька залізниця» на правонаступника - ПАТ «Укрзалізниця» є незаконною і недопустимою.

У судовому засіданні 12.10.2016 оголошувалась перерва до 02.11.2016.

У судовому засіданні 02.11.2016 представник позивача подав пояснення щодо доводів, викладених у відзиві, в яких зазначив про помилковість доводів відповідача та наполягав, що вимоги заявлені до належного відповідача, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові та проси суд задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи, наведені у відзиві та просив відмовити у позові, оскільки останній є неналежним відповідачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

30 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» (надалі - позивач/постачальник) та Державним підприємством «Донецька залізниця» (надалі - покупець) було укладено договір поставки № № Д/НХ-131832/НЮ (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору предметом договору є поставка постачальником покупцю товару в асортименті та у кількості згідно з специфікації (додаток 1), яка є невід'ємною частиною чинного договору.

Як вбачаться із матеріалів справи, сторонами договору підписано додаток 1 до договору, яким затверджено специфікацію щодо кількості товару та його ціни, загальна вартість якого складає 440 911,50 грн.

За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, згідно з видатковими накладними № 3879 від 27.03.2014 та № 4036 від 31.03.2014, постачальник поставив товар на загальну кількість 440 911,50 грн. Покупець в свою чергу даний товар прийняв та частково оплатив у сумі 212 245,80 грн, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Оскільки, покупцем товар не оплачено у повному обсязі, борг складає 228 668,40 грн, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за договором з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» як правонаступника Державного підприємства «Донецька залізниця».

Вирішуючи питання щодо того чи є ПАТ «Українська залізниця» правонаступником ДП «Донецька залізниця» судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», як нова юридична особа утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства " Українська залізниця, норми яких визначають, що всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ "Укрзалізниця", реорганізовуються шляхом злиття.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2014 № 4442-VI, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735.

Згідно із п. 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015, товариство є правонаступником усіх прав та в тому числі ДП «Донецька залізниця»

У відповідності до відомостей, що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця".

Разом з тим, суд зазначає, що реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями.

Так, в силу положень ч. 1, ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 107 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до наведеного, при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів визначено також у постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства" Українська залізниця".

Згідно із вищенаведеними нормами законодавства, вказівка в Законі України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанові Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 та Статуті ПАТ "Українська залізниця" про те, що останнє є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств.

Відповідно до пунктів 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

В пункті 5 постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 визначено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №604 від 12.11.2014.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Згідно із ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, процедура реорганізації підприємств залізничного транспорту загального користування та передача всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

До матеріалів справи надано передавальний акт ДП "Донецька залізниця" від 05.08.2015, затверджений Міністром інфраструктури України 18.08.2015, яким підтверджено вартість та склад активів та зобов'язань ДП "Донецька залізниця". Правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення АТО не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається на балансі і закріплюється в частині активів ПАТ "Укрзалізниця" на праві господарського відання до проведення інвентаризації та оцінки.

Вказаний акт не підтверджує передання зобов'язань від ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця», що виникли за договором поставки № Д/НХ-131832/НЮ від 30.09.2013.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що Державне підприємство "Донецька залізниця", яке знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою в м. Донецьк), залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" не передавало (відповідні передавальні акти за зобов'язаннями не складалися і не затверджувалися), самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність та має нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" № 755-IV від 15.05.2003, у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Припинення вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП "Донецька залізниця" знаходиться в стані припинення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів переходу прав і обов'язків від Державного підприємства "Донецька залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та згідно із наявних у матеріалах справи документів, на даний час комісія з припинення не завершила роботу з ліквідації ДП "Донецька залізниця", передавальні акти за зобов'язаннями не складено та боржник не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, то у ПАТ "Українська залізниця" не виникло зобов'язання по відшкодуванню збитків у розмірі втраченого майна. У зв'язку із наведеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 9797,24 грн.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у своїх постановах № 34/16 від 15.12.2015 року, № 5015/4612/11 від 06.06.2012 року, № 904/3006/14 від 11.02.2016 року, № 910/24774/15 від 07.06.2016 року, 910/5096/16 від 03.10.2016 року.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В порядку передбаченому ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доказів, які б підтверджували факт порушення відповідачем його прав і охоронюваних законом інтересів, не надано, за таких обставин в задоволенні позовних вимог, з викладених у позові правових підстав, необхідно відмовити.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.11.2016

Суддя Пукшин Л.Г.