ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 року Справа № 912/2255/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К.

при секретарі: Погорєловій Ю.А.

Представники сторін:

позивача - Ришков В.О., дов. № 37/12/23/1 від 20.07.2016р.;

відповідача - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м.Олександрія на рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2016 року по справі № 912/2255/16

за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м.Олександрія Кіровоградської області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Олександрія Кіровоградської області

про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 82 910,61 грн.

В судовому засіданні 25.10.2016р. була оголошена перерва до 01.11.2016р. (ст.77 ГПК України).

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст..ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2016р. по справі № 912/2255/16 (суддя Шевчук О.Б.) за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м.Олександрія Кіровоградської області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Олександрія Кіровоградської області про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 82 910,61 грн. в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі (а.с.122-124).

Рішення господарського суду мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено склад цивільного правопорушення, необхідного для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності у виді збитків; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст. 224, 225 ГК України, ст.22 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, його оскаржив в апеляційному порядку позивач по справі - Олександрійська міська рада Кіровоградської області, м.Олександрія Кіровоградської області, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права при його прийнятті, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарський суд не звернув уваги на доводи позивача про те, що відповідачем проігноровано рішення Олександрійської міської ради № 1084 від 26.06.2009р. «Про оренду земельних ділянок» в частині необхідності оформлення договору оренди земельної ділянки, що належить до комунальної власності міста, на якій розташована власність відповідача; відповідач і на даний час зволікає з укладенням договору, в зв`язку з зазначеними обставинами, позивач несе збитки у виді неотриманої орендної плати за земельну ділянку;

- також господарський суд не взяв до уваги, що в зв`язку наданням в оренду Олександрійською міською радою земельної ділянки відповідачу, то саме на землекористувача покладається обов`язок по укладенню відповідного договору оренди, суд не з`ясував причин не оформлення або несвоєчасного оформлення відповідачем права землекористування та обставин, пов`язаних із вжиттям господарюючим суб`єктом усіх залежних від нього заходів щодо одержання документів, за якими набувається право землекористування;

- також скаржник зазначає, що судом не взято до уваги норми законодавства, за яким користування землею в Україні відбувається на платній основі, в зв`язку з чим неоформлення відповідачем права землекористування та відсутність оплати, відповідно, орендних платежів, спричиняють позивачу реальні збитки, які підлягають відшкодуванню, а користування землею здійснюється безоплатно;

- крім того, скаржник вказує на те, що самим відповідачем вже в судовому засіданні в суді першої інстанції визнавався факт виготовлення технічної документації на земельну ділянку та користування земельною ділянкою, але меншою площею, при цьому з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду терміном на 15 років земельної ділянки для обслуговування будівель та споруд, площею 0,2076 га відповідач звернувся до позивача лише 23.03.2016р., тобто через 6 років та 8 місяців, після надання в оренду землі; на даний факт господарський суд не звернув увагу взагалі та не надав йому належної правової оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, посилається на відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем дій щодо укладення договору з відповідачем; при цьому відповідачем тривалий час здійснювались дії щодо оформлення технічної документації на земельну ділянку; так, 18.03.2016р. відповідач звернувся до позивача з клопотанням про надання дозволу ФОП ОСОБА_2 на розробку документації землеустрою щодо відведення в оренду терміном на 49 років земельної ділянки для обслуговування будівель та споруд, площею 0,2076 га за адресою: АДРЕСА_1 Кіровоградської області, але отримав відповідь, що за вказаною адресою вже сформована земельна ділянка площею 7041,03 кв.м. Також відповідач вказує на те, що господарським судом був досліджений склад правопорушення, необхідний для притягнення до цивільно-правової відповідальності у виді стягнення збитків, з урахуванням п.3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» та не знайдено підстав для задоволення позову; також відповідач зазначає, що не погоджується з розміром збитків, оскільки використовував земельну ділянку не в розмірі 7041,03 кв.м., а лише 0,2077 га. При цьому відповідач вважає необхідним застосувати до спірних відносин положення ст.1166 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Кіровоградської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухав пояснення представників сторін, присутніх в судових засіданнях 15.09.2016р., 25.120.2016р., 01.11.2016р., колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати на підставі п.1 ч.1 ст.104 ГПК України, з урахуванням повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст.103 ГПК України, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2016р. Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулась до господарського суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Олександрія Кіровоградської області про відшкодування заподіяних збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 82910,61 грн. (а.с.3-6).

При цьому позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач використовує земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 7041,03 кв.м, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, належний останньому на праві власності, без будь-яких правових підстав, договір оренди земельної ділянки відповідачем не укладено; до теперішнього часу не сплачується орендна плата, хоча земельна ділянка використовується для розміщення об'єкту нерухомості, що призвело до ненадходження до міського бюджету земельних платежів та завдало позивачу значних збитків.

Як встановлено судом першої інстанції, державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було здійснено 11.07.1996р., що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.31).

Відповідно до рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українських виробників обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів» від 18.08.2008 у справі № 94/18/08-2008 ОСОБА_2 є власником комплексу будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Також право власності ОСОБА_2 на комплекс будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується реєстраційним посвідченням Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації та архівною довідкою № 414 від 10.06.2013р. (а.с.10, 11), не спротсовується жодним доказом будь-якою із сторін по справі.

26.06.2009р. Олександрійською міською радою було прийнято рішення № 1084 «Про оренду земельних ділянок», відповідно до пункту 1 якого Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 надано в оренду строком на 3 роки земельну ділянку площею 7041,03 кв.м по вул. Островського, 131а для обслуговування будівель та споруд, які належать йому на підставі рішення постійно діючого третейського суду від 18.08.2008 року №94/18/08-2008, за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення Олександрійської міської ради; визначено оренду плату в розмірі 3% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та пунктом 3 цього рішення відповідача зобов`язано оформити договір оренди земельної ділянки (а.с.12).

Згідно доказів, поданих відповідачем, а саме фотознімків, по периметру земельної ділянки площею 7041,03 кв.м., наданої відповідачу в оренду згідно рішення міськради, на якій розташована власність відповідача (об`єкти нерухомості), огороджена бетонованим парканом, встановлені металеві ворота, отже, земельна ділянка має ознаки індивідуального окремо визначеного майна. Отже, неможливо погодитись з висновками господарського суду про те, що відповідач не використовував та не приступав до використання спірної земельної ділянки.

Згідно з матеріалами справи в період 2009-2011 роки відповідачем здійснено оформлення технічної документації наданої в оренду земельної ділянки (а.с.69-99, 110-112), проте, договір з позивачем укладений не був. Доказів причин поважності неоформлення договору оренди земельної ділянки відповідачем не надано.

Також відсутні докази про те, що відповідач протягом 2009-2015 років звертався до позивача з вимогою укласти договір оренди та йому було відмовлено.

01.02.2016р. позивач листом № 96 звернувся до відповідача з претензією щодо безпідставного користування земельною ділянкою та сплатою в зв`язку з цим збитків в розмірі 82 910,61 грн. (а.с.14). Зазначену претензію надіслано відповідачу, що підтверджується описом вкладення в цінний лист (а.с.15), але повернуто адресату за закінченням терміну зберігання (а.с.16).

Колегія суддів зазначає, що, як зазначено вище, технічна документація на земельну ділянку була повністю оформлена відповідачем, але не надана позивачеві, подальших дій щодо оформлення договору оренди останнім здійснено не було, відповідач користувався земельною ділянкою без належно оформлених документів, орендної плати не сплачував; при цьому для оформлення документів щодо належного користування земельною ділянкою (меншої площі) відповідач звернувся до позивача лише 18.03.2016р., вже після пред`явлення останньому претензії щодо сплати збитків за безпідставне користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими виконання на відповідній території.

Згідно частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Оскільки всупереч положенням частини 1 статті 144 Конституції України та частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідачем проігноровано пункт 3 рішення Олександрійської міської ради № 1084, будь-який договір оренди земельної ділянки, зокрема, і площею 7041,03 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, відповідачем не укладений, тобто, у відповідача не виникло право на оренду даної земельної ділянки, користування землею фактично відбувалось безоплатно, та враховуючи положення статті 206 Земельного кодексу України, позивач вважає необхідним сплату орендних платежів за користування відповідачем земельною ділянкою, в зв`язку з чим і звернувся до господарського суду про стягнення збитків.

При цьому за розрахунком позивача річна сума орендної плати, яку відповідач мав сплатити у 2013-2014 роках становить 25518,81 грн., яка розрахована за формулою 120,81 х 7041,03 х 3%, де:

120,81 грн. - нормативно-грошова оцінка одного квадратного метра земельної ділянки по вул. Островського, 131а відповідно до рішення міської ради від 25.05.2012 № 615 (землі промисловості в 50 оціночній зоні);

7041,03 кв.м - площа земельної ділянки;

3% - розмір ставки орендної плати від нормативно грошової оцінки відповідно до рішення міської ради від 26 червня 2009 року № 1084 за земельну ділянку по вул. Островського, 131а.

А сума орендної плати, яку відповідач мав сплатити за 2015 рік, становить 31872,99 грн. та розрахована за формулою 25518,81 х 1,249, де:

25518,81 грн. - річний розмір плати за оренду земельної ділянки за 2014 рік;

1,249 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2014 рік.

Таким чином, загальна сума неодержаної позивачем орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою по вул. Островського. 131а в м. Олександрія, площею 7041,03 кв.м за 2013-2015 роки становить 82910,61 грн. (25518,81 за 2013 рік + 25518,81 за 2014 рік + 31872,99 за 2015 рік). Зазначені розрахунки підтверджені позивачем витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земель м.Олександрії та спірної земельної ділянки (а.с.25, 38-45).

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією; кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» регламентовано, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності; підстави настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним; об`єктом плати за землю є земельна ділянка; плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтями 122, 123, 124 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; надання земельних ділянок державної або комунальній власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.ст.152, 156, 157 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 792 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату; земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них; відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.377 ЦК України, яка повністю кореспондується зі ст.120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналізуючи зміст ст.ст.182, 331, 657 ЦК України колегія суддів зазначає, що покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно; у разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку; з виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов`язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Право власності на нерухомість відповідач набув за рішенням третейського суду; факт набуття права користування попереднім власником нерухомості на земельну ділянку площею 7041,03 кв.м. не підтверджений відповідачем також жодним доказом у справі, такі докази відсутні.

Відповідно до ст.ст.13, 16, 21 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства; укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України; орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Статтями 287, 288 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою; підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктами 3.7, 3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (зі змінами та до поясненнями) передбачено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 № 284; вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України; для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, у вигляді упущеної вигоди (неодержаних доходів) відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, враховуючи, що відповідно до ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконання умов пунктів 1, 3 Рішення Олександрійської міської ради від 26.06.2009р. № 1084 є обов`язковим, зокрема, і для відповідача, останній набув право власності на нерухомість, за його зверненням у 2009 році було прийнято вищевказане рішення від 26.06.2009р. № 1084, право користування не було оформлено відповідачем без жодної поважної причини, докази протилежного матеріали справи не містять, хоча землевпорядна документація була оформлена; доказів того, що відповідач звертався до позивача з такою документацією та вимагав оформлення договору протягом 2009-2015 років або доказів того, що йому було відмовлено в такому оформленні, відсутні; спірна земельна ділянка, як зазначено відповідачем, що підтверджується фотознімками, ним безпосередньо огороджена по периметру бетонним парканом, встановлені ворота (знімки, що містяться у справі, надані відповідачем), а також використання земельної ділянки підтверджується актом контрольного обстеження додержання правил торгівельного та побутового обслуговування від 01.06.2016р. (а.с.117), відповідно до якого "на земельній ділянці міститься добудова з ознаками самочинної, будівельні матеріали, автомобілі, електричний трансформатор, а також робітники, які приїхали за отриманням замовлення - плитки тротуарної", то неможливо погодитись з висновком господарського суду про те, що відповідач не використовував спірну земельну ділянку протягом спірного періоду часу 2013-2015 роки; жодної оплати за користування земельною ділянкою відповідач протягом 2009-2015 років не здійснював, користування здійснювалось безоплатно, докази протилежного відсутні, а отже, колегія суддів вважає, що склад правопорушення з боку відповідача є доведеним (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона - у виді бездільності відповідача, причинно-слідчий зв`язок між бездіяльністю та протиправним користуванням землею безоплатно), а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі згідно з розрахунком, наведеним в позові та доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зазначена правова позиція повністю підтверджується висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України по справі № 3-210гс14 від 28.01.2015р., яка є обов`язковою для виконання всіма судами України (ст.111-28 ГПК України) та долучена до матеріалів цієї справи (а.с.162-163).

Посилання представника відповідача про наявні в розрахунку позову помилки не приймаються колегією суддів, оскільки: по-перше, контррозрахунок позову не надано, а по-друге, як свідчать пояснення представника в судовому засіданні 25.10.2016р. сума позову підлягала б збільшенню.

Доводи відповідача про сплив позовної давності також не знаходять підтвердження, оскільки позивач звернувся з позовом 08.06.2016р. про стягнення збитків за 2013-2015 роки; враховуючи, що відповідні обов`язкові платежі відповідач повинен був здійснити за 2013 рік у 2014 році, то трьохрічний строк позовної давності, відповідно, не є пропущеним.

Висновок господарського суду та посилання відповідача про те, що останньому міськрадою не направлявся проект договору оренди, ініціювання такого укладання повинно здійснюватись позивачем та відповідач відмовився від такого укладання договору, не приймаються, оскільки в силу приписів ст.206 Земельного кодексу України використання землі здійснюється лише на оплатній основі та з урахуванням положень ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а також надання проекту договору міськрадою можливо лише після виготовлення землевпорядної документації відповідачем і подання її позивачу, чого зроблено не було.

За цих обставин апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, рішення у справі - скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Керуючись ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м.Олександрія Кіровоградської області - задовольнити.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2016 року у справі № 912/2255/16 - скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Олександрія Кіровоградської області на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м.Олександрія Кіровоградської області 82 910,61 грн. збитків, 1378 грн. судового збору.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Олександрія Кіровоградської області на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м.Олександрія Кіровоградської області 1515,80 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів згідно зі ст.ст.116-117 ГПК України доручити господарському суду Кіровоградської області.

Справу повернути до господарського суду Кіровоградської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.11.2016р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко