РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Справа № 906/578/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Василишин А.Р.
судді Філіпова Т.Л. ,

судді Бучинська Г.Б.
при секретарі Першко А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення господарського суду Житомирської області від 01 липня 2015 року у справі №906/578/15 (суддя Гансецький В.П.)
за позовом Державної акціонерної холдингової компанії "Артем"
до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про стягнення 24 499 грн. 20 коп.
за участю представників сторін:
позивача - не з`явився;
відповідача - Максимчук М.П., представник згідно довіреності №1195 від 26 жовтня 2016 року.
Судом роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.
Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:
Державна акціонерна холдингова компанія «Артем» України (надалі - Позивач) звернулася в господарський суд Житомирської області з позовною заявою (том 1, а.с. 3-5) до Військової частини НОМЕР_1 (надалі Відповідач) про стягнення 24 499 грн 20 коп..
Рішенням господарського суду Житомирської області від 1 липня 2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся з апеляційною скаргою ( том 1, а.с. 152-155) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій, з підстав, вказаних у цій апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Житомирської області скасувати та прийняти нове рішення, котрим відмовити в задоволенні позовних вимог.
Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Крім того, Відповідач як на підставу скасування рішення суду посилається на той факт, що Позивач маршруту, який затверджений ДАІ УМВС України під час виконання умов договору не дотримувався, відкрито ігнорував схему маршруту руху, про що зазначено в експертному заключенні № В-1550 від 30 червня 2015 року Житомирської торгово-промислової палати України, який не був прийнятий суддею до уваги. Також, апелянт зауважує, що представникам Відповідача не було відомо, що Позивач під час виконання умов договору, на його думку, систематично порушують схему маршруту руху, а самих актах виконаних робіт завищують показники спідометрів та здійснюють недостовірні записи до шляхових листів на підставі яких робились розрахунки та виставлялись відповідні рахунки для сплати за виконані роботи.
Ухвалою суду від 16 жовтня 2015 року (том 1,а.с. 151) апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження та призначено її розгляд на 25 листопада 2015 року на 14: 50 год..
На виконання вимог ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2015 року, Позивач подав відзив на апеляційну скаргу з додатками (том 1, а.с. 173-222) в якому, з підстав вказаних у даному відзиві, просить суд залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.
В судовому засіданні від 25 листопада 2015 року було оголошено перерву до 9 грудня 2015 року 15 год. 30 хв, про що сторони були повідомлені під розписку-заяву (том 1, а.с. 227).
Розпорядженням голови суду від 08 грудня 2015 року у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Бучинської Г.Б. та відповідно до пункту 6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, внесено зміни до складу колегії суду та визначено її новий склад, а саме: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л.
В судовому засіданні від 09 грудня 2015 року розгляд справи було відкладено на 21 грудня 2015 року на 12:00 год. та зобов`язано Позивача та Відповідача надати суду письмові обгрунтування підставності та необхідності призначення судової експертизи із зазначенням приблизного переліку питань, котрі необхідно поставити на вирішення експерта, та із зазначенням сторони по справі, котра понесе витрати за фактичне проведення даного виду експертизи.
16 грудня 2015 року від Позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення (том 2, а.с. 1-4), в яких Позивач зазначив, що не заперечує проти проведення експертизи, але також вважає, що в проведенні експертизи немає необхідності, тому що останній має достатньо доказів на захист своїх позовних вимог, а саме: всі товаро-транспортні накладні, згідно яких здійснювались перевезення зо Договором. Крім того, Відповідачем підписано та скріплено печаткою акт ревізії взаємних розрахунків, тим самим він підтвердив свій борг.
21 грудня 2015 року на електронну адресу суду від Відповідача надішло пояснення, в якому зазначено, що станом на 17 грудня 2015 року Відповідач не має кошторисних призначень та на рахунках грошових коштів для проведення експертизи, яку необхідно провести в рамках розгляду даного позову.
Однак, як зазначив Відповідач, в разі погодження та підписання договору про проведення еспертизи з установою, яка буде проводити експертизу, Відповідач може здійснити замовлення кошторисних призначень та підкріплень до них на 2016 рік. В такому разі, Відповідач зможе взяти на себе юридичні та фінансові зобов`язання, які виконають у 2015 році на підставі договору, який буде підписано сторонами. Окрім цього, Відповідач до моменту здійснення оплати грошових коштів та виконання умов договору зможе направити на адресу еспертної установи гарантійний лист про сплату відповідних грошових коштів.
Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 21 грудня 2015 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі; апеляційне провадження зупинено. Разом з тим, на дослідження експерту було поставлено наступні питання:
- яка відстань між складськими приміщеннями Військової частини НОМЕР_1 (м. Чуднів, Житомирська область) та складськими приміщеннями військової частини НОМЕР_2 (с. Цвітоха, Хмельницької області) з урахуванням відстані (145 км), визначеної в акті (підписаному представниками сторін) заміру фактичної відстані в зі складів військової частини НОМЕР_1 до складів військовї частини А 1358 (том 1, а.с. 15)?
- чи міг рухатися автомобіль перевізника по маршруту, затвердженому Погодженням № 1184-нб дорожного перевезення, начальником відділу Департаменту ДАІ МВС України (том 1, а.с. 68), відповідно до умов підпункту 2.1.2 Договору № 29 про надання послуг з перевезення небезпечних вантажів (том 1, а.с. 9)?
- яка вартість перевезення, зважаючи на умови пункту 3.1 Договору № 29 про надання послуг з перевезення небезпечних вантажів (том 1, а.с. 10) та результати дослідження відстані від складів Військової частини НОМЕР_1 (м. Чуднів, Житомирська область) та військової частини А 1358 повинна становити за здійснення одного маршрутного рейсу по маршруту між складськими приміщеннями Військової частини НОМЕР_1 (м. Чуднів, Житомирська область) та складськими приміщеннями військової частини НОМЕР_2 (с. Цвітоха, Хмельницької області)?."
16 травня 2016 року на адресу суду від судового експерта Бойко М.В. Київської незалежної судово-експертної установи надійшло клотання (том 2, а.с. 16-17) про забезпечення належних умов для роботи експерта та виклик учасників процесу для дослідження.
Ухвалою суду від 17 травня 2016 року (том 2, а.с 18) поновлено апеляційне провадження у даній справі, задоволено клопотання експерта, зобов`язано учасників процесу бути присутніми під час проведення обстеження об`єкту дослідження та зупинено апеляційне провадження у справі №906/578/15 до закінчення експертних досліджень і отримання судом висновку експерта.
01 вересня 2016 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов висновок експерта №3003 від 22 серпня 2016 року за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду - Турович Н.С. від 02 вересня 2016 року у справі №906/578/15 в зв`язку із перебуванням у відпустці судді Грязнова В.В. та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено автоматизовану заміну складу колегії суддів.
Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02 вересня 2016 року автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до її складу та визначено новий склад, а саме: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.., суддя Сініцина Л.М..
Ухвалою суду від 05 вересня 2016 року поновлено провадження у даній справі та призначено розгляд справи на 19 жовтня 2016 року на 14:30 год..
Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду - Турович Н.С. від 18 жовтня 2016 року у справі №906/578/15 в зв`язку із перебуванням у відпустці судді Сініциної Л.М. та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено автоматизовану заміну складу колегії суддів.
Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18 жовтня 2016 року автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до її складу та визначено новий склад, а саме: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.., суддя Бучинська Г.Б..
Ухвалою суду від 18 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.
На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 05 вересня 2016 року, Позивач надіслав письмові пояснення (том 2, а.с.53-59), з врахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи, в яких з підстав, викладених в них, просить апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
19 жовтня 2016 року на електронну адресу суду від Відповідача надійшло клопотання (том 2, а.с. ) про відкладення розгляду справи, в зв`язку з перебуванням представника Відповідача на стаціонарному лікуванні.
Ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року, з підстав вказаних у ній, розгляд справи було відкладено на 02 листопада 2016 року на 15:10 год..
01 листопада 2016 року на електронну адресу суду від Відповідача надійшло клопотання (том 2, а.с.69 -75), в якому останній зазначає, що Відповідачем за результатами прокурорської перевірки, яка проводилась військовою прокуратурою Житомирського гарнізону, було призначено та проведено службове розслідування, під час якого було встановлено, що під час здійснення перевезення небезпечних вантажів автомобілі рухались за маршрутом: Романівка, Миропіль, Полонне, Хролин, Судилків та Кам`янка. Відтак, на думку Відповідача, відстань становить 128 км, а не 145 км, як зазначено в акті узгодження відстані, а тому загальна вартість наданих послуг повинна становити 13 284 грн, а не 24 499 грн 20 коп., як заявлено Позивачем.
А відтак, на думку Відповідача, беручи до уваги матеріали проведеної експертизи, встановлено, що Позивачем навмисно було завищено кілометраж в актах виконаних робіт, які направлялись до Відповідача, що в свою чергу стало причиною для здійснення перерахунку грошових коштів на користь Позивача під час виконання умов договору №29 від 09 липня 2013 року.
В судовому засіданні від 02 листопада 2016 року представник Відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі та просить суд задоволити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстнції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задовленні позовних вимог в повному обсязі.
В судове засідання від 02 листопада 2016 року представник Позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Враховуючи положення статті 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.
Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Житомирської області від 1 липня 2015 року по даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення. При цьому, суд виходив з наступного.
Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що 9 липня 2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 29 про надання послуг з перевезення небезпечних вантажів (надалі Договір; а.с. 9-12).
Відповідно до пункту 1.1 Договору, сторони погодили, що в силу цього Договору Позивач продає, а Відповідач купує послуги з перевезення вантажів дорожніми транспортними засобами (перевезення небезпечних вантажів 1-го класу небезпеки автомобільним транспортом вантажопідйомністю не менше 20 тонн) обладнаним згідно Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» від 6 квітня 2000 року №1644-111 Правил безпеки при перевезенні вибухових матеріалів автомобільним транспортом, 1997 року (ДНАОП) та забезпечення охорони вантажу, що перевозиться, далі «послуги» та Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 липня 2004 року № 822, що вказаний у специфікації, яка містить вказівку на найменування, одиницю виміру.
У відповідності до підпункту 2.1.2 Договору, Позивач зобов`язаний організувати доставку зазначеного в заявці вантажу, відповідно до вимог «Правил перевезення небезпечних вантажів», технічних умов і за маршрутами, погодженими із Відповідачем та узгодженими з ДАІ МВС України, вказаними в Додатку до даного Договору, який є його невід`ємною частиною.
Згідно пункту 3.1 Договору, вартість послуг по здійсненню перевезень за 1 км. фактичного пробігу автомобіля з вантажем 21 грн 12 коп. з ПДВ.
Відповідно до пункту 3.2 Договору, вартість послуг по організації і здійсненню перевезень визначається виходячи з: вартості послуг по організації і здійсненню перевезень за один кілометр фактичного пробігу автомобіля по маршруту перевезення з вантажем; фактичної довжини маршруту перевезення, погодженого з органами ДАІ МВС України.
Пунктом 3.3 Договору визначено, що: розрахунки за надані послуги здійснюються за фактом надання послуг; Відповідач здійснює оплату послуг по даному Договору згідно з актами виконаних робіт, що складені на підставі товарно-транспортних накладних з відміткою про отримання вантажу в місці розвантаження шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача.
Як визначено пунктом 7.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з дати набрання чинності до 2 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання.
29 листопада 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору (надалі Додаткова угода № 1; том 1, а.с. 17).
Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 1, пункту 7.1 Договору викладено у наступній редакції: « 7.1 Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з дати набрання чинності до 20 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання».
Водночас, 20 грудня 2013 року між Позивачем та Відповідачем було підписано додаткову угоду № 2 до Договору (надалі Додаткова угода № 2; том 1, а.с. 73).
Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 2, пункт 3.4 Договору торона погодили змінити та викласти в наступній редакції: « 3.4 Загальна ціна договору на момент підписання складає 151 324 грн 80 коп.».
Відповідачем, на виконання умов Договору було направлено для Позивача заявку (а.с. 30), в котрій Відповідач просив Позивача в період з 9 грудня 2013 року по 20 грудня 2013 року забезпечити перевезення військового майна за маршрутом: м. Чуднів, Житомирської області (в/ч НОМЕР_3 ) с. Цвітоха, Славутського району, Хмельницької області (в/ч А1358) 10 м/рейсів.
На підтвердження факту надання послуг з перевезення вантажу, за період з липня 2013 року по грудень 2014 року, сторонами підписано акти здачі-приймання робіт (наданих послуг), копії котрих долучені до матеріалів справи (том 1, а.с. 54-60), а саме: акт № 1806 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 22 серпня 2013 року на суму 26 611 грн 20 коп.; акт № 2135 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 23 серпня 2013 року на суму 36 748 грн 80 коп.; акт № 2351 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 15 жовтня 2013 року на суму 3 801 грн 60 коп.; акт № 2687 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 17 жовтня 2013 року на суму 36 748 грн 80 коп.; акт № 2687 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 17 жовтня 2013 року на суму 7 603 грн 20 коп.; акт № 3033 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 19 листопада 2013 року на суму 15 312 грн; акт № 3581 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 20 грудня 2013 року на суму 24 499 грн 20 коп..
Всього, Позивачем було надано послуг по перевезенню вантажу на суму 151 324 грн 80 коп..
Всі вищезазначені акти здачі-приймання робіт (наданих послуг; в тому числі акт № 3581 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 20 грудня 2013 року на суму 24 499 грн 20 коп., котрим було засвідчено факт надання транспортних послуг за маршрутом смт. Чуднів с. Цвітоха; том 1, а.с. 32) підписані Відповідачем без зауважень і скріплені відтиском його печатки.
Позивачем, в підтвердження належного виконання своїх зобов`язань по Договору було долучено до матеріалів справи наступні докази: рахунок-фактура № СФ-0001094 від 20 грудня 2013 року на суму 24 499 грн 20 коп. (том 1, а.с. 31); товарно-транспортні накладні; подорожні листи (том 1, а.с. 180-217).
У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору, Позивач звернувся до нього з претензією № 249 від 18 липня 2014 року (том 1, а.с. 35) про сплату заборгованості в сумі 24 499 грн 20 коп. по акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3581 від 20 грудня 2013 року на суму 24 499 грн 20 коп.. Претензія направлена на адресу Відповідача 21 липня 2014 року цінним листом з описом вкладення (доказ направлення даної претензії - том 1, а.с. 36).
Однак, вказані вимоги залишені Відповідачем без відповіді та задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, котрі б вказували на погашення боргу в сумі 24 499 грн 20 коп. за Договором.
В зв`язку з непогашенням Відповідачем заборгованості за Договором Позивач звернувся в суд з позовом до Відповідача щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 24 499 грн 20 коп. боргу згідно Договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.
В силу дії частини 1 статті 307 Господарського кодексу України: за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до частини 2 статті 307 Господарського кодексу України: договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.
Водночас, за приписами статті 311 Господарського кодексу України, плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.
Відповідно до статті 6 та частини 1 статті 627 Цивільного Кодексу України: сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно статті 307 Господарського кодексу України та статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що: перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення; загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них; умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з частиною 1 статтею 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
Відповідно до статті 50 Закону «Про автомобільний транспорт», договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.
Згідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.
Так, у відповідності до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в сукупності з вищенаведеною нормативно-правовою базою законодавства України, колегія суду звертає увагу на таке.
Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"» передбачає, що: первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"», первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити.
Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами укладено Договір про надання послуг з перевезення вантажів.
На підтвердження факту надання послуг щодо перевезення вантажу сторони підписували акти виконаних робіт відповідно до умов пункту 3.3 Договору. За період з липня 2013 року по грудень 2014 року сторонами підписано акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) на загальна суму наданих послуг 151 324 грн 80 коп..
При цьому, колегія суду звертає увагу, що дана сума наданих послуг перевезення по актах здачі-приймання робіт повністю відповідає ціні Договору, визначені пунктом 3.4 даного Договору.
Окрім того, в матеріалах справи міститься погодження № 1184-нб дорожнього перевезення небезпечного вантажу, котре затверджене начальником відділу Департаменту ДАІ МВС України 3 вересня 2013 року (том 1, а.с. 68), котрим визначено наступне: маршрут перевезення; вантажовідправник; вантажоодержувач; найменування вантажу; вид транспортного засобу.
Тобто, Позивач здійснював свої перевезення керуючись даним погодженням, що в свою чергу відповідає підпункту 2.1.2 Договору.
При цьому, колегія суду відхиляє твердження Відповідача, з приводу того, що Позивач рухався невідповідним маршрутом, оскільки: по-перше, як вбачається з матеріалів справи, даний маршрут затверджено Начальником відділу Департаменту ДАІ МВС України; по-друге, Позивач рухаючись маршрутом, затвердженим даним погодженням, в силу умов Договору не міг відступити від затвердженого маршруту.

Крім того, суд констатує, що висновком проведеної судової будівельно-технічної експертизи (том 2, а.с. 32-44) встановлено, що відстань від контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 (с.Цвятоха, Хмельницької області) до контрольно-пропускного пункту Відповідача (смт. Чуднів, Житомирської області) при русі через населені пункти Кам`янка, Ленківці, Гриців, Любар, Юрівка, Красносілка - приблизно становить 141,0 км, з урахуваннім похибки вимірювання. При цьому колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що на момент проведення обстеження у представника Позивача був відстуній пропуск на території вказаних військових частин, що унеможливлювала вимірювання відстані безпосередньо між складськими приміщеннями.
Відтак, даний висновок опосередковано підтверджує те, що в акті заміру фактичної відстані по маршруту перевезення небезпечних вантажів (том 1, а.с. 15) вірно зазначена приблизна відстань по маршруту перевезення - 145 км.
Водночас, Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що акти здачі-прийняття виконаних послуг (надання послуг), копії яких знаходяться в матеріалах справи, мають найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які надавали та отримували послуги, перелік такої послуги (охоронні послуги), вартість послуг, посилання на Договір та інші необхідні реквізити, а тому прийшов до висновку, що дані акти відповідають вимогам зазначеного закону та є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції.
При цьому, Відповідачем ні в апеляційній скарзі, ні в усному порядку в судовому засіданні не спростовано факт неналежного виконання Позивачем своїх зобов`язань по Договору здійснення перевезень.
Крім того, суд також зазначає, що поданий представником Відповідача експертний висновок № В-1550 від 30 червня 2015 року Житомирської торгово-промислової палати (а.с.91), не приймається господарським судом до уваги оскільки: по-перше, даний висновок не є судовим; по-друге, дані дослідження проведені відповідно до карти Житомирської та Хмельницької областей та даних інтернет ресурсу; по-третє, проводячи дане дослідження експерт, не був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.
З огляду на все вищевказане у даній судовій постанові, доводи Відповідача, висвітлені в апеляційній скарзі, є безпідставними, спростовуються усім вищеописаним в даній судовій постанові, а тому Рівненський апеляційний господарський суд не бере їх до уваги.
З огляду на усе вищевикладене у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Житомирської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.
Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Відповідачем.
Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення господарського суду Житомирської області від 01 липня 2015 року у справі №906/578/15 залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду Житомирської області від 01 липня 2015 року у справі №906/578/15 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.
5. Справу №906/578/15 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.