Р І Ш Е Н Н Я

08 листопада 2016 року Справа № 913/985/16

Провадження №1/913/985/16

За позовом позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю виробничої комерційної фірми «Електропромремонт», м. Дніпро

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Лисичанськвугілля в особі відокремленого підрозділу Шахта імені ОСОБА_3 ПАТ Лисичанськвугілля, м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 36368 грн. 96 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання-помічник судді Антонова І.В.

Представники не викликалися;

Суть спору: про стягнення 31200 грн. 00 коп. боргу за договором поставки від 21.04.2016 № 21-04 та 168 грн. 96 коп. 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву за листом від 20.09.2016 № 1204 підтверджує існування за бухгалтерськими даними заборгованості у сумі 31200 грн. 00 коп., втім, проти позову заперечує з посиланням на відсутність вини у невиконанні зобовязання через відсутність державної дотаційної підтримки підприємства.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступник висновків щодо причин виникнення спору між сторонами.

Так, 21.04.2016 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою Електропромремонт (позивачем) та ОСОБА_2 акціонерним товариством Лисичанськвугілля в особі відокремленого підрозділу Шахта ім. Д.Ф.Мельникова (відповідачем) було укладено договір поставки № 21-04, за умовами якого постачальник (позивач) прийняв зобовязання поставити матеріали та обладнання замовнику (відповідачу), який мав провести оплату на протязі 5 банківських днів з моменту поставки товару.

Відповідно до п. 2.1. договору сторони передбачили, що загальна сума договору складає 31200 грн. 00 коп., а ціна товару узгоджується в специфікації, яка є невідємною частиною договору.

Як свідчить зміст позову, спір між сторонами виник у звязку з тим, що на порушення вказаних вище умов договору відповідачем не було сплачено борг за товар, одержаний за накладною № РН-0000326 від 03.06.2016 на суму 31200 грн. 00 коп.

Крім цього, до стягнення заявлені додаткові вимоги у вигляді 3% річних у сумі 168 грн. 96 коп. за період з 13.06.2016 по 17.08.2016.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та повне задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Так, правове регулювання правовідносин поставки здійснюється § 3 глави 54 ЦК України. Зокрема, ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За Господарським кодексом України договір поставки регулюється ст. 265, а саме: за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Як було встановлено при розгляді справи, оплату товару, поставленого позивачем відповідачу за накладною № РН-0000326 від 03.06.2016 на суму 31200 грн. 00 коп., не проведено у строк, передбачений п. 2.2 договору, тому утворилась заборгованість та позивач звернувся до суду.

Факт поставки товару за вказаною видатковою накладною підтверджується відміткою особи про його отримання на підставі довіреності замовника № 319 від 03.06.2016.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином матеріалами справи підтверджено факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов'язання по сплаті боргу за отриманий товар за видатковою накладною № РН-0000326, тому суд встановлює факт прострочення його сплати на суму 31200 грн. 00 коп., що дає підстави для застосування відповідальності за прострочення оплати товару, встановленої законом.

Так, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, до стягнення заявлені 168 грн. 96 коп. 3 % річних за період з 13.06.2016 по 17.08.2016, що відповідає фактичним обставинам справи, умовам договору та загальним вимогам, які ставляться до порядку проведення розрахунків 3% річних, тому є обґрунтованими.

Заперечення відповідача за відзивом судом відхиляються, оскільки у відповідності до ст. 617 ЦК України, яка регулює підстави звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, не є таким випадком, зокрема, відсутність у боржника коштів (за відзивом відповідача - відсутність державної дотаційної підтримки підприємства).

За таких обставин позов підлягає повному задоволенню на суми 31200 грн. 00 коп. боргу та 168 грн. 96 коп. 3% річних з віднесенням на відповідача судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України.

Щодо вирішення питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача 5000 грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката у справі, то суд звертає увагу, що ці вимоги не є збитками, а існують у складі судових витрат у відповідності до ст. 44 ГПК України.

Так, у пункті 6.3 постанови пленуму ВГС України Про деякі питання практики

застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013 зазначено, що відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Оскільки зазначені вище докази понесення витрат на послуги адвоката у справі на суму 5000 грн. відсутні, у їх відшкодуванні позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства "Лисичанськвугілля", м. Лисичанськ Луганської області, вул. Малиновського, буд. 1, ідент. код 37471933 в особі відокремленого підрозділу Шахта імені ОСОБА_3 ПАТ Лисичанськвугілля, м. Лисичанськ Луганської області, вул. Малиновського, б. 1, ідент. код 26349183 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Електропромремонт", м. Дніпро, вул. Краснозаводська, буд. 14, ідент. код 25021316 - 31200 грн. 00 коп. боргу, 168 грн. 96 коп. 3% річних та 1378 грн. 00 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.11.2016.

Суддя Н.М.Зюбанова