ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Справа № 914/851/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Желіка М.Б.

ОСОБА_1

при секретарі Лагдан Ю.О.

розглянув апеляційну скаргу Обєднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, м. Вашингтон та Представництва Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, м. Львів, вх. №01-05/3278/16 від 05.07.2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 06.06.2016 року

у справі № 914/851/16

за позовом 1: Обєднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, м. Вашингтон,

за позовом 2: Представництва Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, м. Львів

до відповідача 1: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) БК Львівська мрія, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, 1: Міністерство культури України, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, 2: Львівська обласна державна адміністрація, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, 3: Відділ Держгеокадастру у м. Львові, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, 4: ВАТ Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація, м. Львів

про: визнання недійсним ухвал Львівської міської ради від 01.10.2015 р. №5302 та №4671 від 21.05.2015 р. в частині п.2; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий №:02:005:0024,

За участю представників сторін:

від позивача-1 ОСОБА_2 представник (довіреність у матеріалах справи);

від позивача-2 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 представники (довіреності у матеріалах справи);

від відповідача- 1 ОСОБА_5 представник (довіреність у матеріалах справи);

від відповідача -2 ОСОБА_6 представник (довіреність у матеріалах справи);

від третіх осіб -1,2,3,4 - не зявилися (належно повідомлені).

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось.

За клопотанням сторони здійснювалася технічна фіксація судового процесу.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.2016р. (головуючий суддя Костів Т.С., судді: Желік М.Б., Малех І.Б.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 02.08.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.08.2016р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 30.08.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.08.2016р. задоволено заяву судді Костів Т.С. про самовідвід.

У звязку з задоволенням заяви головуючого судді Костів Т.С. про самовідвід розпорядженням керівника апарату суду №65 від 05.09.2016р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.09.2016р. до складу колегії входять: головуючий суддя Дубник О.П., судді: Желік М.Б., Малех І.Б.

Новим складом суду розпочато розгляд справи по суті спочатку та завершено її розгляд прийняттям постанови.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.09.2016 р. призначено розгляд справи на 27.09.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2016р. відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи з питань землеустрою та відкладено розгляд апеляційної скарги на 19.10.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2016р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 26.10.2016р.

Треті особи участь своїх уповноважених представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованих листів ( т.2 а.с.114, 116-118, 149, 151-152, списками згрупованих рекомендованих відправлень від 08.09, 28.09, 21.10.2016р.).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.06.2016 року у справі №914/851/16 (суддя Березяк Н.Є.) в задоволенні позову Обєднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництва Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу до відповідача 1: Львівської міської ради, до відповідача 2: ТОВ БК Львівська мрія, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 1: Міністерство культури України, 2: Львівська обласна державна адміністрація, 3: Відділ Держгеокадастру у м. Львові, 4: ВАТ Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація про визнання недійсними ухвал Львівської міської ради № 5302 від 01.10.2015 р. Про передачу ТОВ БК Львівська мрія земельної ділянки на вул.Єрошенка,22 та № 4671 від 21.05.2015 р. Про затвердження ПАТ Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул.Єрошенка,22 в частині п.2, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 12.11.15 р., укладеного між Львівською міською радою та ТОВ БК Львівська мрія, кадастровий №:02:005:0024 відмовлено.

Судове рішення у справі мотивоване ст. 58 Конституції України, ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ч. 1, 2 ст. 20, ч.ч. 1, 6 ст. 123 Земельного кодексу України (надалі ЗК України), ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997р. №280/97-ВР (зі змінами) (далі Закон №280/97-ВР), п.11 ст.6 Закону України Про охорону культурної спадщини від 08.06.2000 року №1805-III (зі змінами) (надалі Закон №1805-III), п.п. 2.4, 3.1-3.5, 4.1 Порядку обліку об'єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013р., і зроблено висновок, що спірні ухвали місцевого органу самоврядування не порушують прав національних меншин на збереження національних культурних традицій єврейського народу. Зокрема, місцевим господарським судом констатовано, що на зазначений позивачами об'єкт культурної спадщини не укладений охоронний договір та не присвоєний охоронний номер в порядку, передбаченому ст. 23 Закону № 1805-Ш, він не внесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток України у відповідності до розділу III Закону № 1805-Ш. Також, об'єкти нерухомості та земельна ділянка не входили до Реєстру пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, будь-які застереження щодо земельної ділянки і нерухомості на час прийняття ухвали Львівської міської ради №4671 від 21.05.2015р. були відсутні. Позивачі жодним чином не обґрунтували, яких вимог, необхідних для чинності правочину, не дотрималася сторона (сторони) спірного договору оренди земельної ділянки по вул. Єрошенка, 22 у м.Львові.

Обєднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництво Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу не погоджуються з ухваленим рішенням суду і вважають його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі неповного зясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими. Зокрема, вони обгрунтовують свою апеляційну скаргу тим, що спірні ухвали та договір підлягають визнанню недійсними з підстав, встановлених ст. 21 ЗК України, оскільки цільове призначення земельної ділянки землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення та можливість їх переведення до земель житлової та громадської забудови, за функцією використання землі комерції, визначено без достатніх правових підстав, а жодні документи, які б підтверджували підстави визначення цільового призначення земельної ділянки відсутні. Зазначають, що вони діють в рамках Міжурядової угоди, укладеної 04.03.1994 року між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки Про охорону та збереження культурної спадщини, а судом не спростовано прав громадських організацій на участь в охороні культурної спадщини, передбачених ст. 11 Закону №1805-III. Стверджують, що статус нововиявленої памятка набуває не з моменту внесення до реєстру нерухомих памяток України, а з моменту виявлення згідно Порядку обліку об'єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013р. Судом, на думку апелянтів, здійснено підміну понять обєкта культурної спадщини та памятки культурної спадщини. Обєднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництво Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу просять скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 06.06.2016 року у справі №914/851/16, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ БК Львівська мрія вважає доводи апелянтів необґрунтованими та безпідставними, оскільки на його думку, обєкт набуває статусу щойно виявленого обєкта культурної спадщини після внесення його до Переліку обєктів культурної спадщини, доказів чого не було надано позивачами. Згідно угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки Про охорону та збереження культурної спадщини від 04.03.1994 року виконавчим органом відповідальним за виконання цієї угоди є Комісія з питань збереження спадщини Америки за кордоном. Зазначає, що жодних доказів наявності поховань на спірній земельній ділянці позивачами не надано. Просить відмовити апелянтам у задоволенні апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу Львівська міська рада заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що єврейський цвинтар є частиною муніципального цвинтаря - Янівське кладовище і немає жодного відношення до земельної ділянки, яку орендує ТОВ БК Львівська мрія, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами Комісії з питань збереження спадщини Америки за кордоном. Зазначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не міститься в переліку, що підлягає обовязковій державній експертизі. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Треті особи не скористалися своїм правом та не надали відзивів на апеляційну скаргу.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивами на неї та поясненнями на письмові заперечення відповідачів, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані по справі докази, та дослідивши фактичні обставини у справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, при цьому, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду встановила наступні обставини та керувалася такими мотивами.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Львівської міської ради № 4671 від 21.05.2015 року Про затвердження ПАТ Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. В. Єрошенка,22 вилучено за згодою з користування ПАТ Львівгаз земельну ділянку площею 0,5179 га на вул. В.Єрошенка,22, затверджено ПАТ Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку на вул. В. Єрошенка,22 (кадастровий № :02:005:0024) в оренду на 10 років для будівництва і обслуговування готелю вищого розряду перевівши із земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення до земель житлової і громадської забудови за функцією використання землі змішаного використання (землі комерції)( а.с. 219, т. 1).

29.07.2015 року між ПАТ Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація та ТОВ БК Львівська мрія було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до якого відповідач-2 придбав будівлі та споруди на вул.. В.Єрошенка,22 у м.Львові (а.с.157-158 т.1).

Ухвалою Львівської міської ради № 5302 від 01.10.2015 року ТОВ БК Львівська мрія передано земельну ділянку на вул. В.Єрошенка, 22 у м.Львові площею 0,5179 га (кадастровий № :02:005:0024) із земель, які є власністю територіальної громади м.Львова, в оренду терміном на 10 років для будівництва і обслуговування готелю вищого розряду за рахунок земель житлової і громадської забудови за функцією використання землі змішаного використання ( землі житлової забудови, землі комерції) ( а.с. 220, т. 1).

На виконання зазначеної вище ухвали, 12.11.2015 року між Львівською міською радою та ТОВ БК Львівська мрія укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий № :02:005:0024 , що розташована по вул. В.Єрошенка,22 у м.Львові (а.с. 159-160, т. 1).

У позовній заяві позивачі зазначають, що перед прийняттям рішень про надання земельної ділянки для будівництва, Львівська міська рада зобовязана була замовити проведення археологічних досліджень на предмет наявності археологічних памяток, обстежити та вивчити земельну ділянку, що планувалась для передачі в оренду, чого не зробила, чим порушила норми чинного законодавства та права єврейської громади, поховання якої, як стверджують позивачі, знаходяться на спірній земельній ділянці.

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковим до виконання на відповідній території.

Згідно з пунктом 34 статті 26 №280/97-ВР (зі змінами) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст. 16 Закону №280/97-ВР).

Частиною 3 ст. 24 Закону №280/97-ВР передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч.1 ст. 73 Закону №280/97-ВР).

Як передбачено частиною 10 статті 59 Закону №280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України (в редакції станом на час прийняття оскаржуваних ухвал) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 1 ст. 123 ЗК України (в редакції станом на час прийняття оскаржуваних ухвал) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України (в редакції станом на час прийняття оскаржуваних ухвал) передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

На земельній ділянці кадастровий номер № :02:005:0024 розміщені об'єкти нерухомості, що перебували у власності ПАТ Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.04.2008р. (а.с. 175-176, т. 1) і набуті в процесі приватизації (Реєстраційне посвідчення від 08.06.1998р. видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки) (а.с. 177, т.1).

Згідно Довідки про правовий статус земельної ділянки від 15.03.2011 року № 40/01-15/2364 за категорією земель дана земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспорту, звязку, оборони, енергетики та іншого призначення (а.с. 227, т. 1).

До матеріалів справи долучено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва готелю вищого розряду у м. Львові на вул. В.Єрошенка,22, ( а.с.225-265, т. 1).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України (у редакції станом на 21.05.2015р.) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 124 ЗК України (у редакції станом на 21.05.2015р.) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Враховуючи те, що предметом спору у даній справі є визнання недійсними актів органу місцевого самоврядування і доказуванню підлягає невідповідність їх вимогам чинного законодавства або/та визначеній законом компетенції органу, який видав ці акти, з врахуванням вищенаведеного, спірні ухвали прийняті в межах компетенції та у відповідності до чинного на час її прийняття вимогам законодавства.

Позивачі зазначають, що спірна земельна ділянка належить до меж Юдейського цвинтаря, ХІХ ст., зазначена територія цвинтаря була предметом вивчення і дослідження, на неї виготовлено паспорт обєкта культурної спадщини та облікова картка обєкта культурної спадщини.

Згідно п.11 ч. 1 ст.6 Закону №1805-III, п. 2.4 ст.2 Порядку обліку об'єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013р ( зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.04.13р. за № 528/23060) (далі Порядок) визначено, що виявлення об'єктів культурної спадщини, складання на них облікової картки, короткої історичної довідки, акта технічного стану забезпечують органи охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, відповідно до їх повноважень, зокрема виконують функції замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження об'єктів культурної спадщини з метою визначення наявності та культурної цінності об'єкта культурної спадщини, а також одержання нової інформації про ці об'єкти.

Згідно паспорта та картки обєкта культурної спадщини, дослідження можливого об'єкту культурної спадщини за адресою м. Львів вул. Єрошенка,22 підготовку документів ТзОВ Зелемінь здійснювало без відповідного розпорядження та укладення контракту з виконавчим органом місцевого самоврядування, в ньому не зазначено, що дана пам'ятка є зареєстрована.

Відповідно до п. 3.3 Порядку орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій на підставі висновків, викладених в протоколі науково-методичної, консультативної або наукової (вченої) ради, приймають рішення про занесення (незанесення) об'єктів культурної спадщини до Переліку об'єктів культурної спадщини.

Пунктами 3.1-3.2 Порядку передбачено, що підставою внесення до Переліку нововиявленого об'єкта культурної спадщини є Протокол відповідності критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 Порядку визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760.

Відповідно до п. 4.1 Порядку обліку об'єктів культурної спадщини, такий паспорт повинен бути складений після занесення об'єкта культурної спадщини до переліку об'єктів культурної спадщини.

У матеріалах справи відсутні докази внесення об'єкта Юдейський цвинтар, ХІХ ст. на вул. Єрошенка у Львові до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, а також до Переліку об'єктів культурної спадщини.

Судовою палатою у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 09.09.14 р. (справа № 5011-48/950/2012) висловлена правова позиція, що в силу ст.13 Закону № 1805-Ш порядок визначення категорій памяток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на обєкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус памятки.

Встановлено також, що суд адміністративної юрисдикції розглядає, зокрема, спір про визнання протиправною бездіяльність Львівської міської ради та виконкому Львівської міської рази за позовом позивачів щодо невиконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.98 р. № 604-р Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України саме в частині невжиття заходів, спрямованих на організацію обстеження та вивчення території Нового юдейського цвинтаря ХІХ ст.. на вул..Єрошенка у м.Львові (справа 2-а/461/180/16).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 16.10.1969р.№ 522 об'єднано території Янівського та Єврейського (Юдейського) кладовищ та створено єдину службу по експлуатації Янівського кладовища. На даний час територію Янівського кладовища обслуговує КП Виробничо-реставраційний комбінат похоронного обслуговування, якому у постійне користування передана земельна ділянка по вул. Шевченка,128 заг. пл. 32,3338 га. На цій земельній ділянці розміщене і Єврейське кладовище. Таким чином, межі земельної ділянки по вул. Шевченка, 128 (на якій розміщене єврейське кладовище) встановлені та визначені. Рішенням комітету Львівської міської ради народних депутатів від 19.06.80 р. № 268 Янівський цвинтар закрито та заборонено захоронення на ньому.

29.07.2015р. між ПАТ Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація та ТОВ БК Львівська мрія укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Єрошенка, 22 (а.с. 157-158, т. 1).

Укладення вищезазначеного договору та звернення ТОВ БК Львівська мрія до Львівської міської ради про переоформлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер № :02:005:0024 у відповідності до вимог ч.3 ст.6 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998р. №161-XIV стало підставою прийняття Львівською міською радою оскаржуваної ухвали №5302 від 01.10.2015 р. та укладення 12.11.15 р. договору оренди земельної ділянки кадастровий номер № :02:005:0024. Позивачі стверджують, що спірний договір оренди землі порушує Міжурядову Угоду та чинне законодавство України щодо збереження памяток культурної спадщини та в сфері земельних відносин.

Згідно ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 215 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р. (далі постанова пленуму № 11) визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Отже, для визначення земельної ділянки як історико-культурного призначення не достатньо встановлення обставин знаходження на ній історико-культурного обєкта, а необхідною умовою є вчинення компетентними державними органами дій шляхом прийняття відповідних актів, в даному випадку прийняття рішень щодо включення такого об акта до реєстру пам яток національного чи місцевого значення.

Позивачами не доведено наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Відповідно до п.2.10 постанови пленуму № 11 в силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обовязок доведення наявності обставин, з якими закон пов язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, у звязку із чим згідно із ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційному порядку слід покласти на Представництво Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 06.06.2016 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Представництво Американського Обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 31.10.2016р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Малех І.Б.