РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016Справа №910/16679/16

За позовом Міністерства внутрішніх справ України

до Приватного акціонерного товариства «Астра Люкс»

про стягнення 50 108,18 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Козелько Є.А., за довіреністю № 90/2014 від 24.04.2014

Від відповідача: Поддубний В.О., за довіреністю № 1170 від 04.10.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Міністерства внутрішніх справ України до Приватного акціонерного товариства «Астра Люкс» про стягнення 50 108,18 грн. штрафних санкцій, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 336ю від 07.10.2015 про закупівлю одягу верхнього, іншого, чоловічого і хлопчачого (костюм зимовий (куртка, напівкомбінезон) з плащової тканини в колористиці «камуфляж») (код згідно з ДКПП: 14.13.2).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 порушено провадження у справі № 910/16679/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05.10.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

Представник позивача у судовому засіданні 05.10.2016 надав оригінали документів для огляду в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.10.2016 визнав позовні вимоги та просив розстрочити виконання рішення.

Представник позивача заперечень проти задоволення данного клопотання не навів.

У судовому засіданні 05.10.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процессуального кодексу України оголошено перерву до 26.10.2016 для дослідження доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 26.10.2016 від відповідача надійшла заява про визнання позову та клопотання про відстрочку виконання рішень.

У судовому засіданні 26.10.2016 представник відповідача підтримав подані ним заяви, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні 26.10.2016 заперечив проти клопотання про відстрочку виконання рішення, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіднні 26.10.2016 визнав позовні вимоги.

У судовому засіданні 26.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Міністерством внутрішніх справ України (далі - покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Астра Люкс» (далі - постачальник, відповідач) укладено договір № 336ю від 07.10.2015 про закупівлю одягу верхнього, іншого, чоловічого і хлопчачого (костюм зимовий (куртка, напівкомбінезон) з плащової тканини в колористиці «камуфляж») (код згідно з ДКПП: 14.13.2) (далі - договір) на суму 7 634 000,00 грн.

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов'язується у 2015 році поставити покупцю костюми зимові (куртка, напівкобінезон) з плащової тканини в колористиці «камуфляж» (код згідно з ДКПП: 14.13.2 - одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачій), далі - товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до 1.2. договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці , їх часткове співвідношення (асортимент, сортимент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами та вартість одиниці товару визначається у специфікації (додаток №1) та розмірах (додаток №2). Відповідно до специфікації №1 до договору №336ю від 07.10.2015 постачальник зобов'язувався поставити покупцю товар у кількості 5 500 шт.

Згідно з п. 5.1. договору, постачальник зобов'язується здійснити поставку товару в термін до 15 жовтня 2015 за адресою одержувача покупця: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 8.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.2 договору датою поставки товару вважається дата отримання його одержувачем покупця відповідно до видаткової (видаткових) накладних постачальника та оформлення встановленому чинним законодавством порядку, акту на прийом матеріальних цінностей Центральної бази ресурсного забезпечення МАС України.

Так, товар поставляється зазначеними нижче партіями, що підтверджується підписами уповноважених осіб покупця у видаткових накладних, складених постачальником на відповідні партії товару, та акти на прийом матеріальних цінностей складених Центральною базою ресурсного забезпечення МВС України:

1 партія (115 комплектів) -15.10.2015;

2 партія (800 комплектів) - 15.10. 2015;

3 партія (635 комплектів) - 15.10. 2015;

4 партія (400 комплектів) - 15.10.2015;

5 партія (631 комплектів) - 15.10.2015;

6 партія (564 комплектів) - 19.10.2015 (прострочення 4 дні);

7 партія (605 комплектів) - 22.10.2015 (прострочення 7 днів);

8 партія (335 комплектів) - 28.10.2015 (прострочення 13 днів);

9 партія (265 комплектів) - 28.10.2015 (прострочення 13 днів);

10 партія (250 комплектів) - 02.11.2015 (прострочення 18 днів);

11 партія (430 комплектів) - 02.11.2015 (прострочення 18 днів);

12 партія (100 комплектів) - 02.11.2015 (прострочення 18 днів);

13 партія (370 комплектів) - 05.11.2015 (прострочення 21 день)

Отже, станом на 15.10.2015 з 5500 комплектів товару, що зобов'язуються поставити постачальник, фактично було поставлено 2581 комплектів (не поставлено в установлений термін 2 919 комплектів).

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення строків виконання зобов'язання щодо поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких пропущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивач зазначив, що для вжиття заходів досудового врегулювання спору, керуючись ст.ст. 220, 222 Господарського кодексу України, ст.ст. 6-8 Господарського процесуального кодексу України, МВС пред'явило претензію до відповідача на суму 50 108, 18 грн.

Судом встановлено, що у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання щодо поставки товару штраф складає 50 108,18 грн.

Представник позивача пояснив суду, що оскільки відповідач так і не виконав зобов'язання за договором та товар у встановлений строк не поставив, то Міністерство внутрішніх справ України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Астра Люкс» про стягнення 50 108,18 грн. штрафних санкцій, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 336ю, від 07.10.2015 про закупівлю одягу верхнього, іншого, чоловічого і хлопчачого (костюм зимовий (куртка, напівкомбінезон) з плащової тканини в колористиці «камуфляж») (код згідно з ДКПП: 14.13.2).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що товар поставлявся зазначеними нижче партіями, що підтверджується підписами уповноважених осіб покупця у видаткових накладних, складених постачальником на відповідні партії товару, та акти на прийом матеріальних цінностей складених Центральною базою ресурсного забезпечення МВС України:

1 партія (115 комплектів) -15.10.2015;

2 партія (800 комплектів) - 15.10. 2015;

3 партія (635 комплектів) - 15.10. 2015;

4 партія (400 комплектів) - 15.10.2015;

5 партія (631 комплектів) - 15.10.2015;

6 партія (564 комплектів) - 19.10.2015 (прострочення 4 дні);

7 партія (605 комплектів) - 22.10.2015 (прострочення 7 днів);

8 партія (335 комплектів) - 28.10.2015 (прострочення 13 днів);

9 партія (265 комплектів) - 28.10.2015 (прострочення 13 днів);

10 партія (250 комплектів) - 02.11.2015 (прострочення 18 днів);

11 партія (430 комплектів) - 02.11.2015 (прострочення 18 днів);

12 партія (100 комплектів) - 02.11.2015 (прострочення 18 днів);

13 партія (370 комплектів) - 05.11.2015 (прострочення 21 день)

Отже, станом на 15.10.2015 з 5500 комплектів товару, що зобов'язуються поставити постачальник, фактично було поставлено 2581 комплектів (не поставлено в установлений термін 2 919 комплектів).

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення строків виконання зобов'язання щодо поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких пропущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У зв'язку з вищевикладеним за простроченням виконання зобов'язання, щодо поставки товару позивач нарахував штраф в сумі 50 108,18 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач позов визнав повністю.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем зобов'язання щодо поставки товару за договором поставки №336ю від 07.10.2015, то з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню 50 108,18 грн. штрафу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідач позовних вимог, заявлених позивачем, визнав.

Враховуючи викладене, господарський суд визнає позов Міністерства внутрішніх справ України до Приватного акціонерного товариства «Астра Люкс» обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення в їх сукупності, у задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду суд відмовляє, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 р. № 9 зазначено, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Астра Люкс» (03061, м. Київ, вул. Бориславська, 54, ідентифікаційний код 19255777) на користь Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ідентифікаційний код 00032684) 50 108 (п'ятдесят тисяч сто вісім) грн.18 коп. штрафу та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 01.11.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина