РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2016Справа №910/15061/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України»

до Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи»

про стягнення 140 397,68 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Чеботарьова І.Г., довіреність № 14-124 від 13.05.2014

від відповідача: Шимко Л.М., довіреність № 14/124 від 13.05.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України»» (далі -позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (далі - відповідач) про стягнення 140 397,68 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 15-739-РО від 25.06.2015р.

Ухвалою суду від 17.08.2016р. порушено провадження у справі № 910/15061/16 та призначено розгляд на 23.09.2016 р.

23.09.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду письмові пояснення та клопотання про витребування доказів.

26.09.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду додаткові пояснення по справі.

23.09.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, підтримав подане клопотання про витребування доказів по справі, надав суду документи по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по справі, проти позову заперечив.

Суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів по справі.

Суд відклав розгляд справи для витребування додаткових доказів по справі на 03.10.2016р.

03.10.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду додаткові документи по справі.

03.10.2016р. представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання витребуваних додаткових документів по справі.

Представник відповідача у судовому засідання заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд задовольнив клопотання представників сторін та відклав судовий розгляд справи на 10.10.2016р.

10.10.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду документи по справі.

10.10.2016р. судове засідання не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному та засідання перенесено на 28.10.2016р.

28.10.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення по справі.

Представник відповідача надав пояснення по справі, заявив клопотання про зменшення позовних вимог.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач, Компанія, Продавець) та Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (далі - Відповідач, Покупець) був укладений договір №15-739-РО про купівлю-продаж природного газу (далі - Договір) з подальшими змінами, внесеними додатковими угодами №1-3.

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві у 2015 році природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим Договором з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №3, використовується Покупцем в період з 01 липня по 30 вересня (включно) 2015року виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), які є кінцевими споживачами газу (далі - споживачі Покупця); в період з 01 жовтня по 30 листопада (включно) 2015року виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям, які є кінцевими споживачами газу; в період з 04 листопада по 31 грудня (включно) 2015року виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), які є кінцевими споживачами газу (далі - споживачі Покупця).

Виходячи із матеріалів справи, Продавець протягом липня-грудня 2015 року поставив, а Відповідач прийняв газ обсягом 312,673 тис.куб.м. на загальну суму 1 177 609,06грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за липень-грудень 2015 року.

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного Сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний та зараховується як оплата за газ.

Як зазначено у позовній заяві, остаточно за спожитий за Договором природний газ Відповідач розрахувався 01 березня 2016 року. Таким чином, на момент звернення з позовом до суду заборгованість Відповідача за отриманий природний газ відсутня.

Однак, Відповідач виконував своє грошове зобов'язання із порушенням, встановленого Договором, строку оплати природного газу.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього договору Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

У зв'язку з цим Позивач, відповідно до умов Договору та чинного законодавства, нарахував пеню за невиконання Відповідачем грошового зобов'язання за спожитий в 2015 році природний газ.

Розмір пені, нарахованої позивачем, складає 112 984 грн. 78коп.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 2 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, Відповідачем неналежним чином виконувались умови Договору щодо оплати отриманого в 2015 році природного газу, тому Позивачем нараховано суму інфляційних втрат Компанії у розмірі 19 710 грн. 68 коп. та 3% річних у розмірі 7 702 грн. 22коп.

Відповідно до пункту 3.4. Договору Покупець (Відповідач) зобов'язаний не пізніше 5- го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, надати Компанії, Продавцю за Договором, підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники актів приймання- передачі природного газу для підписання Продавцем.

Лише після цього Продавець може підписати та повернути Покупцю скріплені печаткою та підписані зі свого боку акти.

Крім того, Договором чітко встановлений момент переходу права власності на природний газ («Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі», п.3.1); момент виникнення зобов'язання з оплати газу («Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу», п.6.1); спосіб визначення кількості фактично переданого природного газу («Кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу споживачів Покупця», п.4.1).

Разом з тим, повернення підписаних Продавцем актів можливе лише, як зустрічне, у відповідь на отримання складених Покупцем актів, які він зобов'язаний направити Продавцю для підписання до 5-го числа, наступного за місяцем продажу газу.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України у справі № 904/11154/15 від 05.09.2016р. «Дійсно, згідно з п. 3.4 договору акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1 цього договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто, настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів, чим спростовуються висновок апеляційного суду про зворотне.

Отже, пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Тобто, прострочення грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом реального підписання відповідного акта.

Слід також зауважити, що умови Договору не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 20-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу. Тому час підписання сторонами відповідного акта ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов'язанням відповідача.»

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобов'язання в силу ст. 525 ЦК України не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (п.2 ст. 625 ЦК України).

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі і передбачені ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання.

Виходячи із положень зазначених норм, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог до відповідача про стягнення з останнього 19 710 грн. 68 коп. - інфляційних втрат, 7 702 грн. 22 коп. - 3% річних.

Що стосується пені, то право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, закріплено в пункті 3 частини 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи сплату відповідачем основного боргу до порушення провадження у справі, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження ймовірності завдання чи наявність збитків позивача у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, пеня підлягає до зменшення на 50 %, тобто - 56 492,39 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача, у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (08150, м. Київ, вул. Кіквідзе, 4-б, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького 6, ) 19 710 (дев'ятнадцять тисяч сімсот десять) грн. 68 коп. - інфляційних втрат, 7 702 (сім тисяч сімсот дві) грн. 22 коп. - 3% річних, 56 492 (п'ятдесят шість тисяч чотириста дев'яносто дві) грн. 39 коп. - пені та судовий збір у розмірі 2 105 (дві тисячі сто п'ять) грн. 97 коп.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення підписано 03.11.2016р. )

Суддя В.І.Мельник