ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 листопада 2016 р.

Справа № 902/852/16

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Російське підприємство Росдизельсервіс" (50105, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 84 А)

до:Публічного акціонерного товариства "Іванівський Спеціалізований кар'єр"

( 22432, с. Іванів, Калинівський район, Вінницька область, вул. Заводська, буд. 1)

про стягнення 137195,21 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Матущак О.В.

Представники

позивача : ОСОБА_1

відповідача : не з"явився

ВСТАНОВИВ :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Російське підприємство Росдизельсервіс" заявлено позов до публічного акціонерного товариства "Іванівський Спеціалізований кар'єр" про стягнення 137195,21 грн..

Ухвалою суду від 05.10.2016 року порушено провадження у справі з призначенням судового засідання на 03.11.2016 року.

Відповідно до ухвали господарського суду Вінницької області від 18.10.2016 р. судове засідання (03.11.2016 р.) було призначено в режимі відеоконференції.

В судове засідання 03.11.2016 року з'явився представник позивача, який позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 03.11.2016 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення, яке наявне в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому, суд констатує, що відповідачем не подано жодного клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Беручи до уваги приписи ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

17.02.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Російське підприємство Росдизельсервіс" та публічним акціонерним товариством "Іванівський Спеціалізований кар'єр" було укладено договір купівлі-продажу № 01-01-14.

Відповідно до п. 1.1. договору - продавець продає, а покупець купує товар, вказаний в заявочних специфікаціях до цього договору.

Пунктом 3.1. договору - продавець постачає покупцю товар на умовах купівлі - продажу на протязі 30 календарних днів після заявки покупця, а покупець оплачує товар що постачається за цінами згідно виставленого рахунку.

Поставка товару за даним договором здійснюється на умовах самовивозу зі складу у м. Кривому Розі (п. 3.2. Договору).

Оплата за даним договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Умовою розрахунку за товар є передоплата у розмірі 100% на розрахунковий рахунок продавця відповідно виставленого рахунку (п.п. 4.1.- 4.2. Договору).

Порушення договірних зобов'язань тягне за собою оплату винуватою стороною на користь добросовісної сторони неустойки-штрафу та пені в розмірі, зокрема за прострочку оплати товару 0,3 % вартості товару за кожний день прострочення, але не більш ніж подвійна ставка НБУ (п. 5.1. Договору).

Приймання товару проводиться представниками покупця та продавця згідно товарно супроводжувальними документам, при передачі товару (п. 7.1. Договору).

Підпунктом 9.1.встановлено, що всі розбіжності, які виникають внаслідок або у зв'язку з цим договором, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами.

Як видно з матеріалів справи позивачем було отримано від відповідача заявки на поставку запасних частин, копії яких містяться в матеріалах справи.

В свою чергу позивачем було виставлено відповідні рахунки на оплату товару, копії яких містяться в матеріалах справи.

Матеріалами справи стверджується, що відповідачем було отримано товар в повному обсязі на загальну суму 262822,80 грн., без претензій та зауважень, що підтверджується обопільно підписаними представниками сторін видатковими накладними.

Натомість відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлених товар в розмірі 209043,20 грн., що підтверджується виписками по рахунку, копії яких містяться в матеріалах справи.

З врахуванням часткових проплат заборгованість відповідача становить 53779,60 грн.

Відповідач дану заборгованість фактично визнає, що стверджується, актом звіряння за період з 17.02.2016 року по 04.10.2016 року. При цьому, фактичні розрахунки не здійснив.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 05.09.2016р. вих. № 0509/1, з вимогою сплатити заборгованість. Дану претензію було вручено відповідачу 09.09.2016р.,що стверджується матеріалами справи та яка залишена без задоволення.

Несплата відповідачем заборгованих коштів спонукало позивача звернутись з позовом до суду про стягнення боргу та як наслідок із нарахованими штрафними санкціями, які передбачені договором та чинним законодавством.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події..

Статтею 193 Господарського Кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті за отриманий товар.

Як випливає з договору, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що випливають з договору купівлі-продажу.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи з викладеного, враховуючи доведеність боргу наявними у справі доказами, суд вважає вимогу позивача про стягнення основного боргу в розмірі 53779,60 грн. правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Крім стягнення основної суми заборгованості відповідачу нараховано штрафні санкції, а саме: 18424,27 грн. пені; 59468,50грн. інфляційних втрат; 5522,84 грн. 3 % річних. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав зобов'язання у вказаний строк, він є боржником, що прострочив.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1,2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з п. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 господарського суду України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як видно з матеріалів справи відповідач порушив умови договору, а саме останнім не було вчасно здійснено розрахунки за поставлений товар.

Порушення договірних зобов'язань тягне за собою оплату винуватою стороною на користь добросовісної сторони неустойки-штрафу та пені в розмірі, зокрема за прострочку оплати товару 0,3 % вартості товару за кожний день прострочення, але не більш ніж подвійна ставка НБУ (п. 5.1. Договору).

Суд, здійснивши перерахунок нарахованих штрафних санкцій прийшов до висновку про правильність їх нарахування, а тому останні підлягають до задоволення, а тому з відповідача слід стягнути 18424,27 грн. пені; 59468,50грн. інфляційних втрат; 5522,84 грн. 3 % річних.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з положеннями ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 47, 49, 82, 84, 115,116 ГПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір" -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Іванівський Спеціалізований кар'єр" ( 22432, с. Іванів, Калинівський район, Вінницька область, вул. Заводська, буд. 1; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Російське підприємство Росдизельсервіс" (50105, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 84 А4 ) 53779,60 грн. сума основного боргу; 18424,27 грн. пені; 59468,50 грн. інфляційних втрат; 5522,84 грн. 3 % річних; 2057,92 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом.

Повне рішення складено 07 листопада 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу ( 22432, с. Іванів, Калинівський район, Вінницька область, вул. Заводська, буд. 1)