ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

03.11.2016р. Справа №7/405

за заявою від 29.09.2016р. №28-23/22837 Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька АЕС, м.Енергодар

про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу суду по справі №7/405

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія

Енергоатом, м.Енергодар

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Макіївський металургійний комбінат,

м.Макіївка

про стягнення 3% річних у розмірі 1335154,73 грн., інфляційних витрат у розмірі 8093498,75 грн., суми відсотків за простими векселями у розмірі 591698,63 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - по дов.

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.01.2012р. по справі №7/405 задоволені позовні вимоги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м.Енергодар до ОСОБА_1 акціонерного товариства Макіївський металургійний комбінат, м.Макіївка про стягнення трьох процентів річних у розмірі 1335154,73 грн., інфляційних витрат у розмірі 8093498,75 грн., суми відсотків за простими векселями у розмірі 591698,63 грн.

07.02.2012р. на виконання рішення виданий відповідний наказ суду.

05.10.2016р. Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька АЕС, м.Енергодар звернулось до господарського суду Донецької області з заявою від 29.09.2016р. №28-23/22837 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду по справі №7/405 до виконання та видачу його дублікату.

Ухвалою від 07.10.2016р. частково відновлено справу №7/405.

Розглянувши вищевказану заяву, заслухавши пояснення позивача, господарським судом встановлено наступне:

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як вказувалось вище, господарським судом Донецької області видано наказ на примусове виконання рішення суду від 07.02.2012р. по справі №7/405.

При цьому, строк предявлення вказаного наказу суду до виконання становив до 07.02.2013р.

Згідно ст.120 Господарського процесуального кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Відповідно до ст.119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Відновлення пропущеного процесуального строку передбачено також і ст.53 Господарського процесуального кодексу України.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

При цьому, відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Копотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Дослідивши надані заявником копії документів, судом встановлено, що 11.10.2012р. стягувач направив на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькі області заяву про відкриття виконавчого провадження.

Постановою від 08.11.2012р. відділом примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 07.02.2012р. №7/405.

15.11.2012р. постановою державного виконавця вищевказане виконавче провадження зупинено на підставі п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та приєднано до зведеного виконавчого провадження.

19.04.2016р. листом №28-33/9694 стягувач звернувся до органу стягнення з клопотанням надати інформацію щодо ходу виконавчого провадження з примусового виконання наказу №4/705 від 07.02.2012р., оскільки станом на дату звернення подальші процесуальні документи виконавчого провадження на адресу стягувача не надходили.

Згідно з відповідю відділу примусового виконання рішень від 06.06.2016р. №2-16-446/4193, 07.11.2014р. органом стягнення винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Надати іншу інформацію та копії запитуваних документів відділ примусового виконання рішень не вбачає можливим, оскільки всі архівні виконавчі провадження та журнали вихідної кореспонденції залишилися на тимчасово окупованій території. Крім того, останнім запропоновано стягувачу звернутися до суду з заявою про видачу дублікату наказу.

За приписами статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до ДВС з заявою про виконання рішення суду) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання, частковим виконанням рішення боржником. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, внаслідок предявлення наказу суду по справі №7/405 до виконання відповідний строк предявлення до виконання даного документу перервався. При цьому, повторний перебіг строку предявлення до виконання наказу господарського суду Донецької області від 07.02.2012р. №7/405 розпочався 08.11.2014р. Проте, про дані обставини позивач дізнався лише з відповіді відділу примусового виконання рішень від 06.06.2016р. №2-16-446/4193. Інших відомостей з цього приводу матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що пропуск встановленого строку пред'явлення до виконання наказу господарського суду Донецької області у справі №7/405 відбувся поза межами волевиявлення стягувача, відтак такий процесуальний строк підлягає поновленню на підставі ст.53 Господарського процесуального кодексу України.

Із матеріалів справи вбачається, що в якості доказу втрати наказу стягувач надає довідку Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №2-16-102 від 27.07.2016р., підписану в. о. начальника відділу. З останньої вбачається, що 07.11.2014р. відділом примусового виконання рішень винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з проведенням на території Донецької області активної фази антитерористичної операції та неможливості проведення подальших виконавчих дій. Як зазначає орган стягнення, вказана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом наказу про примусове виконання рішення по справі №7/405 від 07.02.2012р. направлені на адресу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м.Енергодар.

Згідно з довідкою Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м.Енергодар від 02.07.206р. №27, підписаною в.о. начальника загального відділу ВП ЗАЕС, вищезазначені процесуальні документи на адресу стягувача не надходили.

Згідно ст.129 Конституції України одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду. Статтею 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів визначено поняття обовязковість судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних відносин Рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", згідно якого Європейський суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідно положень Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" рішення господарського суду підлягають обов'язковому безумовному виконанню на території України та їх виконання здійснюється на підставі виданих господарськими судами наказами, за відсутності в матеріалах справи доказів, що свідчать про повне виконання рішення, суд приходить до висновку про необхідність видачі дублікату наказу.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.53, 86, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву від 29.09.2016р. №28-23/22837 Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька АЕС, м.Енергодар задовольнити.

Відновити стягувачу, ОСОБА_3 підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька АЕС, м.Енергодар, строк для пред'явлення наказу господарського суду Донецької області від 07.02.2012р. по справі №7/405 до виконання.

ОСОБА_3 підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька АЕС, м.Енергодар дублікат наказу від 07.02.2012р. про примусове виконання рішення по справі №7/405.

Додаток: дублікат наказу від 07.02.2012р. господарського суду Донецької області по справі №7/405 на 1 аркуші.

Суддя Г.В. Левшина