КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. Справа№ 910/11858/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Яценко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Березівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.08.2016

у справі №910/11858/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС",

до 1) Державної казначейської служби України,

2) Березівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

про стягнення 6 094,14 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (надалі - позивач, ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (надалі - відповідач 1) та Березівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (надалі - відповідач 2, Березівський РВДВС ГТУЮ в Одеській області) про відшкодування шкоди в розмірі 6 094,14 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Господарського суду Київської області від 06.11.2014 у справі № 911/4369/14 позовні вимоги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" до ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та СТОВ "Агрофірма імені Степана Олійника" задоволено частково, стягнуто солідарно ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та СТОВ "Агрофірма імені Степана Олійника" на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" 376,14 грн штрафу, 166,94 грн судового збору та 500 грн витрат на оплату послуг адвоката. Також стягнуто з СТОВ "Агрофірма імені Степана Олійника" на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" 2 845,84 грн пені, 545,16 грн - 3% річних та 1 660,06 грн судового збору.

Посилаючись на те, що зазначене рішення з 24.12.2014 знаходиться на виконанні ВДВС Березівського МРУЮ Одеської області, проте в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 (Закон №606-ХІV) своєчасно не виконано, що підтверджується ухвалою Господарського суду Київської області від 21.03.2016 у справі № 911/4369/14, якою визнано незаконною бездіяльність ВДВС Березівського МРУЮ Одеської області щодо виконання наказів Господарського суду Київської області від 24.11.2014 у виконавчому провадженні №45932917 і №45932820, просив стягнути з відповідача-2 через Державну казначейську службу України 6 094,14 грн в рахунок відшкодування шкоди (збитків).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/11858/16 позов ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" задоволено повністю. Судове рішення мотивоване обгрунтованістю та доведеністю позивачем позовних вимог належними доказами.

Березівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із прийнятим рішенням не погодився та звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій порушив питання про його скасування та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю, посилаючись на неповне дослідження та невірне встановлення судом фактичних обставин справи, у зв'язку з чим висновки, викладені у рішенні не відповідають цим обставинам. Одночасно скаржник просив поновити йому строк на подання апеляційної скарги, подавши відповідне клопотання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги, скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Мальченко А.О., судді Дикунська С.Я., Жук Г.А. та призначена до розгляду на 19.10.2016.

В судове засідання сторони своїх уповноважених представників не направили, про дату, місце та час розгляду справи судом апеляційної інстанції були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення учасникам судового процесу поштових відправлень.

Від сторін на адресу суду не надійшло будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи.

Згідно п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що апеляційним судом явка сторін не визнавалась обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні за відсутності уповноважених представників сторін.

Позивач скористався правом, наданим йому статтею 96 ГПК України, надав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких висловив свою незгоду з доводами скаржника, які на його думку є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін.

19.10.2016 у справі № 910/11858/16 колегією суддів було проголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням Господарського суду Київської області від 06.11.2014 у справі № 911/4369/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Степана Олійника" задоволено частково.

24.11.2014 на виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області від 06.11.2014 у справі № 911/4369/14 було видано накази.

Так, за наказом Господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14 з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" і СТОВ "Агрофірма імені Степана Олійника" на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" підлягає стягненню у солідарному порядку 376,14 грн штрафу, 166,94 грн судового збору та 500 грн витрат на оплату послуг адвоката, а за іншим наказом у цій же справі стягненню з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Степана Олійника" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" підлягає 2 845,84 грн. пені, 545,16 грн. - 3% річних, 1 660,06 грн. судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що постановою ВДВС Березівського МРУЮ Одеської області від 24.12.2014 відкрито виконавче провадження №45932917 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" і Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Степана Олійника" 1 043,08 грн.

Постановою ВДВС Березівського МРУЮ Одеської області від 24.12.2014 також відкрито виконавче провадження №45932820 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14 про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Степана Олійника" на користь ТОВ "НІКО-ТАЙС" 5 051,06 грн.

Таким чином, загальна сума стягнення за виконавчим провадженням №45932917 та виконавчим провадженням №45932820 складає суму 6 094,14 грн.

Через порушення відповідачем-1 шестимісячного терміну на примусове виконання вищевказаних наказів, який сплив 25.06.2015, бездіяльність ВДВС Березівського МРУЮ Одеської області позивачем була оскаржена в судовому порядку.

Вказана обставина об'єктивно підтверджується ухвалою Господарського суду Київської області від 21.03.2016 у справі № 911/4369/14, якою скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність ВДВС Березівського МРУЮ Одеської області щодо виконання наказів Господарського суду Київської області від 24.11.2014 задоволено та визнано за період з 24.12.2014 по 25.12.2015 бездіяльність ВДВС Березівського МРУЮ Одеської області у виконавчому провадженні №45932917 і №45932820 при примусовому виконанні наказів Господарського суду Київської області від 24.11.2014 незаконною.

З наведених підстав позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача-2 через Державну казначейську службу України шкоди (збитків), завданої тривалим невиконанням судового рішення в розмірі 6 094,14 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач послався на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини та наголосив на тому, що пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України унормовано, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, предмет спору у даній справі становить вимога про відшкодування внаслідок протиправних дій ВДВС шкоди у вигляді не отриманих позивачем у встановлений законом строк грошових коштів у розмірі, зазначеному в судовому рішенні.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем існування незаперечного причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача-2, встановленою судовим рішенням та заподіяною позивачеві шкодою, відтак останній для відновлення свого порушеного права має право на її відшкодування.

Однак, колегія суддів з такою позицією суду першої інстанції погодитись не може та вважає висновки суду помилковими з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 3 статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За приписами частини 2 статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час прийняття оскаржуваного судового рішення)

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Аналогічні приписи містить стаття 87 Закону України «Про виконавче провадження», згідно положень якої збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встанвленому законом.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1173 цього Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної виконавчої служби до відповідальності у вигляді стягнення збитків є факти неправомірних дій - бездіяльності державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між бездіяльністю державного виконавця і заподіяною ним шкодою.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її реальний розмір), протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до пункту 9 роз'яснення Вищого господарського суду України від 01.10.1994 № 02-5/2015 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, у вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, господарським судом слід враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотриманого кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

У розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій державних виконавців при виконанні судового рішення, слід враховувати, що згідно зі статтею 85 Закону України «Про виконавче провадження» на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або відмову від вчинення ними дій може бути подано скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду.

Отже, факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен бути встановлений відповідними засобами доказування.

Місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги, погодився з доводами позивача про наявність усіх необхідних умов відповідальності органу державної виконавчої служби щодо відшкодування шкоди, а саме, невідповідність дій відповідача-2 приписам Закону України «Про виконавчу службу»; наявність понесених позивачем збитків, які виразились у неотриманні позивачем грошових коштів у виконавчому провадженні №45932917 та №45932820 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області, у зв'язку із підтвердженою бездіяльністю відповідача-2; вина останнього у порушенні приписів Закону при виконанні вищевказаних виконавчих проваджень; безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями відповідача-2 під час виконання судового рішення та заподіянні зазначених збитків у вигляді неотримання у визначений законодавством строк позивачем грошових коштів у визначеному в рішенні розмірі.

Однак, суд першої інстанції не врахував особливостей відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом місцевого самоврядування, а також їх посадовими або службовими особами.

Так підставою відшкодування шкоди є її заподіяння. Присуджені до стягнення з боржника на користь кредитора грошові кошти, є майном останнього. Втрата кредитором можливості отримати своє майно, є його майновою шкодою.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/11858/16 про стягнення з органу ДВС за рахунок державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 6 094,14 грн є рішенням про відшкодування ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» майнової шкоди.

Бездіяльність органа ДВС щодо виконання рішення про відшкодування шкоди у розмірі, присудженому до стягнення не є діями, що спричинили майнову шкоду.

Свою правову позицію стосовно того, що сума боргу, нестягнутого органом ДВС у порядку виконавчого провадження не може вважатися збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, висловив і Верховний Суд України у постанові № 6-48цс13 від 11.09.2013.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач не довів належними та допустимими доказами тієї обставини, що він позбавлений можливості вимагати виконання судового рішення у справі №911/4369/14, а стягнення ж судом заборгованості, визнаної рішенням суду як шкоди, може призвести до незаконного отримання позивачем коштів у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційні доводи скаржника про порушення судом першої інстанцій під час ухвалення судового рішення норм матеріального права переконливими, оскільки їх обґрунтованість підтверджується наявними матеріалами справи.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

У відповідності до пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія находить апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/11858/16 - скасуванню та постановленню нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, сплачений скаржником судовий збір підлягає стягненню з позивача. Оскільки апелянтом за подання апеляційної скарги було сплачено 1 515,00 грн, з позивача необхідно достягнути в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 0,80 грн.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Березівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/11858/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/11858/16 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд.38, офіс 23, ) на користь Березівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65028, Одеська область, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 34, ) 1 515,00 (Одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) гривень 00 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд.38, офіс 23, ) 80 (вісімдесят) копійок судового збору в доход Державного бюджету України за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання зазначеної постанови суду.

7. Матеріали справи №910/11858/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук