ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 листопада 2016 р. Справа № 918/996/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесвіт"

до відповідача 1 Житлово-комунальне спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство "Галузеве"

до відповідача 2 Житлово-комунального підприємства "Галицьке"

про розірвання договору

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1

від відповідача 1: представник ОСОБА_2

від відповідача 2: не з"явився

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 25.10.16 по 01.11.16

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" (надалі Позивач або Товариство або ТзОВ "Телесвіт") звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Житлово-комунального спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства "Галузеве" (надалі Відповідач 1 або Підприємство) та Житлово-комунального підприємства "Галицьке" (надалі Відповідач 2 або ЖКП "Галицьке") в якому просить визнати розірваним договір №59-ТК від 1 травня 2013 року про розміщення технічних пристроїв та мереж в житлових будівлях комунальної власності м.Рівного.

До початку розгляду справи по суті представник Позивача подав заяву про зміну предмету позову в якій просить розірвати договір про розміщення технічних пристроїв та мереж в житлових будівлях комунальної власності м. Рівного від 1 травня 2013 року №59-ТК, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесвіт", Житлово-комунальним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством "Галузеве" та Житлово-комунальним підприємством "Галицьке".

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

1 травня 2013 року між Житлово-комунальним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством "Галузеве", Житлово-комунальним підприємством "Галицьке" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" укладено трьохсторонній договір №59-ТК про розміщення технічних пристроїв та мереж в житлових будівлях комунальної власності м. Рівного.

01.10.2015 року Позивачем на адресу Відповідачів було направлено лист з вимогою про розірвання договору.

Згідно чистини 1 статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно умов п. 2.3 Договору Позивач має право: на платне розміщення телекомунікаційних мереж, технічних елементів (пристроїв) в/на житлових та нежитлових будівлях комунальної власності міста Рівного при умові дотримання "Правил благоустрою міста Рівного"; на безперешкодний доступ його працівників або підрядників (згідно попередньо узгодженого списку) до розміщених телекомунікаційних мереж, технічних елементів (пристроїв), які належать Стороні 3 (Позивачу); встановлювати, змінювати та збільшувати кількість телекомунікаційних мереж, технічних елементів (пристроїв) при умові дотримання "Правил благоустрою міста Рівного". Тобто за своїм змістом Договір передбачає право користування нерухомим майном комунальної власності м. Рівного, а отже по суті являється сервітутом.

Згідно частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 2 частини 1 статті 406 Цивільного кодексу України передбачено, що сервітут припиняється у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут.

Таким чином відповідно до положень статей 406 та 651 Цивільного кодексу України за Позивачем за законом закріплено право на одностороннє припинення (розірвання) сервітуту (Договору).

Крім того Позивач стверджує, що Договір підлягає розірванню в звязку з істотною зміною обставин і посилається при цьому на наступне.

Згідно статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Істотна зміна обставин повязана із набранням чинності Законом України від 14.05.2015 р. № 417-УІІІ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Зокрема частиною 1 статті 9 Закону № 417-VIII визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку). Окрім цього, Законну № 417-VIII було внесено зміни до положень статті 382 Цивільного кодексу України. Так відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Оскільки в процесі виконання умов Договору, а саме після набрання чинності Законом № 417-VIII, Відповідачами не було надано підтвердження того, що вони є уповноваженими співвласниками спільного майна багатоквартирних будинків особами на володіння і розпорядження їх спільним майном, Позивач вважає, що Відповідачі із його прийняттям втратили повноваження на виконання умов Договору.

Також Позивач посилається на те, що Відповідачі, на момент укладення Договору не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, і що Договір укладений Позивачем під примусом Рівненської міської ради, що є істотним порушення його прав на вільне волевиявлення.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідачі надали суду письмові відзиви на позов в яких проти вимог Позивача заперечують посилаючись на те, що умовами Договору №59-ТК від 01.05.2013р. не передбачено односторонього його розірвання, і що набуття чинності Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку не призвело до зміни істотних обставин договору від 01 травня 2013 року №59-ТК, оскільки згаданий Закон визначає виключно особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку (преамбула закону), а не запроваджує будь-яких новел щодо зміни самого права власності.

Крім того Відповідачі стверджують що будь-які посилання позивача на недійсність правочину з будь-яких причин є необгрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.

Питання належності майна на якому встановлене обладнання товариства та дійсності і правомірності укладення договору від 01.05.2013 р. № 59-ТК Про розміщення технічних пристроїв та мереж в житлових та нежитлових будівлях комунальної власності м. Рівного" було повністю вирішене постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 р. якою було скасоване рішення Господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 р. по справі №918/1443/15 та прийняте нове, яким відмовлено у задоволенні позову ТзОВ Телесвіт про визнання недійсним договору від 01 травня 2013 року №59-ТК.

Вказана постанова Рівненського апеляційного господарського суду була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016.

Представник Відповідача 1 в судовому засіданні проти вимог Позивача заперечив.

Представник Відповідача 2 в судове засідання не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить його підпис в протоколі судового засідання від 25.10.2016 року.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Рішенням Рівненської міської ради від 27 жовтня 2011 р. №1309 Про методику розрахунку плати за розміщення та експлуатацію телекомунікаційних мереж і обладнання в житлових та нежитлових будівлях комунальної власності міста Рівного і порядок її використання" ЖКСРБП "Галузеве" визначено головним комунальним підприємством з моніторингу та координації робіт з прокладання телекомунікаційних мереж і діяльності з надання послуг населенню суб'єктами господарювання в галузі звязку та інформаційних технологій.

Пунктом 3.2. вищевказаного рішення ЖКСРБП Галузеве було доручено укладати договори на розміщення технічних пристроїв та мереж із субєктами господарювання в галузі звязку та інформаційних технологій.

На підставі вищевказаного рішення Рівненської міської ради, 01 травня 2013 року між Житлово-комунальним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством «Галузеве», Житлово-комунальним підприємством «Галицьке» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» було укладено Договір про розміщення технічних пристроїв та мереж в житлових та нежитлових будівлях комунальної власності м. Рівного №59-ГК (надалі - Договір), предметом якого є розміщення та експлуатація телекомунікаційних мереж та обладнання в/на житлових та нежитлових будівлях комунальної власності міста Рівного, наведеного в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до умов договору ЖКСРБП "Галузеве" виконувало взяті на себе зобов'язання:

- розробило та здійснювало ведення бази даних телекомунікаційних мереж;

- контролювало прокладання телекомунікаційних мереж та встановлення технічних пристроїв;

- розглядало, у визначений законодавством строк, претензії, скарги та спірні або конфліктні питання мешканців будинків.

- своєчасно ознайомлювало мешканців будинків з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг та умовами даного Договору;

- проводило збір плати за розміщення технічних елементів (пристроїв) в/на житлових та нежитлових будівлях міста Рівного.

в свою чергу ЖКП "Галицьке":

- надало ТзОВ "Телесвіт" місце для розміщення технічних елементів (пристроїв) та прокладання телекомунікаційних мереж в/на житлових та нежитлових будівлях комунальної власності у відповідності до проектної документації;

- надало ТзОВ 'Телесвіт" технічну можливість для приєднання активного обладнання до мережі електропостачання з подальшим підписанням 3-х сторонніх актів розмежування балансової належності електромереж між сторонами та енергопостачальною організацією;

- надавало ТзОВ Телесвіт" можливість оперативного, безперешкодного доступу його працівників або підрядників до телекомунікаційної мережі та розміщення технічних елементів (пристроїв), які йому належать.

Так товариству надавався доступ до закритих приміщень житлових будинків, як то горища, підвали тощо, без чого останньому було б неможливо взагалі побудувати свою телекомунікаційну мережу:

- повідомляло ТзОВ "Телесвіт" про проведення на території житлових будівель тих видів робіт, які можуть негативно вплинути на технічні елементи (пристрої).

ТзОВ Телесвіт" у повному обсязі скористалося своїми правами передбаченими договором, а саме:

- розмістило свої телекомунікаційні мережі, технічні елементи (пристрої) в/на житлових та пежитлових будівлях комунальної власності міста Рівного;

- користувалось безперешкодним доступ його працівників або підрядників до розміщених телекомунікаційних мереж, технічних елементів (пристроїв);

- встановлювало, змінювало та збільшувало кількість телекомунікаційних мереж, технічних елементів (пристроїв).

Виходячи з вищевикладеного ЖКСРБП Галузеве" та ЖКП Галицьке було виконано зобов'язання взяті на себе за договором - надано ТзОВ Телесвіт можливість побудувати та забезпечити функціонування телекомунікаційної мережі.

Необхідно наголосити, що за останні 3 роки (час дії договору) з боку ТзОВ Телесвіт на адресу Відповідачів не надходило жодної претензії щодо невиконання ними своїх зобов'язань взятих в межах Договору, що свідчить про відсутність факту порушення будь-яких законних прав ТзОВ "Телесвіт" зі сторони Відповідачів та належного і сумлінного виконання комунальними підприємствами умов договору.

Щодо односторонньої відмови ТзОВ Телесвіт від тристороннього правочину згідно листа від 01.10.2015 р. №1264-01/Ф210.

01.10.2015 ТзОВ "Телесвіт звернулось до Сторін по договору з листом №1264- 01/Ф210 з якого вбачається, що Позивач ставить під сумнів наявність у Відповідачів права на укладення такого договору та просить припинити дію Договору. Крім того вимагає повернути кошти сплачені в рамках виконання Договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору, встановлено, що сторони погодились, що Договір може бути розірвано (змінено) лише за письмовою згодою сторін або за рішенням суду.

Відповідно до ч.7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

В силу ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 206 ГК України господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Стаття 188 ГК України встановлює, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У відповідь на листи ТзОВ "Телесвіт № 1264-01/Ф210 від 01.10.2015 р. щодо розірвання договору ЖКП "Галицьке" було надіслано лист №1406 від 13.10.2015 р., яким зазначило, що вимога про припинення дії Договору є безпідставною.

ЖКСРБП Галузеве" теж не надавало своєї згоди на розірвання договору від 01 травня 2013 року №59-ТК.

Таким чином, сторонами не було погоджено дострокове розірвання Договору, як це передбачено його умовами, а саме, п. 6.2.

Крім того, за умовами п. 6.3 Договору якщо жодна із сторін не повідомить інші сторони в письмовій формі за місяць до закінчення строку дії даного Договору про свій намір припинити його дію, даний Договір вважається продовженим на наступний календарний рік.

Договір було укладено 01.05.2013 р. строком до 01.05.2014 р. (п. 6.1 Договору), в свою чергу 01.10.2015 р. позивач звернувся до відповідачів з листом № 1264- 01/Ф210 із наміром розірвати Договір, а відтак не дотримався вимог п. 6.3 Договору.

Отже Договір не було розірвано позивачем в односторонньому порядку і відповідно Договір є діючим.

Щодо односторонньої відмови від договору №59-ТК від 01.05.2013 року з підстав визначених п. 2. частини 1 ст. 406 ЦК України.

Стаття 395 Цивільного кодексу України визначає право користування (сервітут) як один з видів речових прав на чуже майно.

Відповідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Стаття 403 ЦК України встановлює, що:

1. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

2. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

3. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

4. Сервітут не підлягає відчуженню.

5. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

6. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Відповідно до п. 2. частини 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється, зокрема, у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" не відмовлялося від права користування житловими та нежитловими будівлями комунальної власності міста Рівного, яке воно мало на підставі Договору №59-ТК від 01.05.2013 року.

Лист від 01.10.2015 №1264-01/Ф210 не є відмовою від права користування так як в ньому Позивач направляє Відповідачу оферту (пропозицію) про припинення дії Договору. Крім того в листі Позивач вказує, що у випадку незадоволення його вимог в строк до 31.12.2015р. він буде вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Крім того суд зазначає, що цивільне законодавство України передбачає і припинення правовідносин, і їх розірвання. Однак в разі припинення правовідносин в порядку визначеному законом та/або договором таке правовідношеня вже не може бути розірваним.

Таким чином стверджуючи, що правовідносини стосовно права користування майном за Договором №59-ТК від 01.05.2013 року між сторонами припинилися Позивач необгрунтовано та безпідставно вимагає захисту його цивільного права шляхом розірвання зазначеного Договору.

Щодо розірвання договору у звязку з істотною зміною обставин - прийняттям Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Відповідно до ст. 652 ЦК у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч. 4 ст. 652 ЦК, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з гою. що гака зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частиною 4 ст. 652 ЦК встановлено, що зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов'язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

Виходячи з вищевикладеного набуття чинності Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку не призвело до зміни істотних обставин договору від 01 травня 2013 року №59-ТК, оскільки згаданий Закон визначає виключно особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку (преамбула закону), а не запроваджує будь-яких новел щодо зміни самого права власності.

Разом з тим, суд зазначає, що в разі створення ОСББ та передачі на його баланс будинку де розміщено обладнання позивача, вказаний об'єкт може бути виключеним з Додатку 1 договору в якому відображається фактичне розміщення телекомунікаційних мереж та обладнання в/на житлових та нежитлових будівлях, оскільки такий будинок не може бути віднесено до будівель комунальної власності міста Рівного, шляхом внесення змін до Договору №59-ТК від 01.05.2013 року. Вказані зміни можуть бути внесені в рамках діючого договору, оскільки зазначений договір містить достатні правові механізми (п. 7.1.) для врахування можливих змін обставин в тому числі змін законодавства (п. 7.2.), проте ТзОВ "Телесвіт" не скористалось своїм правом на внесення таких змін.

Факт же подвійної сплати ТзОВ "Телесвіт" за розміщення телекомунікаційного обладнання, як ЖКСРБП "Галузеве так і новоствореним ОСББ може свідчити лише про неналежне виконання позивачем своїх обов'язків та нехтування виконанням положень договору, зокрема абз.7 п.2.3. зазначеного договору, згідно якого ТзОВ "Телесвіт" взяло на себе зобовязання інформувати ЖКСРБП Галузеве" про зміни в кількості прокладених мереж та розміщених елементів та пристроїв на будівлях та спорудах міста Рівного, один раз на місяць.

Судом встановлено, що за весь час дії договору від ТзОВ Телесвіт на адресу Відповідачів не надходило жодної інформації щодо змін в кількості телекомунікаційних мереж та обладнання у зв'язку з передачею житлових будинків, де воно розміщене, на баланс ОСББ або пропозицій щодо внесення змін до договору.

Крім того слід зазначити, що статтею 403 Цивільного кодексу України передбачено, що сервітут (право користування чужим майном) зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Отже перехід права власності на житлові та нежитлові будівлі, в/на яких розміщені телекомунікаційні мережі та обладнання Позивача на підставі Договору №59-ТК від 1 травня 2013 року не може бути підставою для розірвання зазначеного договору.

Посилання Позивача на те, що Відповідачі, на момент укладення Договору не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, і що Договір укладений Позивачем під примусом Рівненської міської ради не є підставами для розірвання договору, а відповідно до законодавства України слугують підставою для визнання договору недійсним.

Однак зазначені посилання позивача на недійсність правочину є необгрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду (надалі РАГС) від 18.05.2016 р. було скасовано рішення Господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 р. по справі №918/1443/15 та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позову ТзОВ Телесвіт про визнання недійсним договору від 01 травня 2013 року №59-ТК.

Вказана постанова Рівненського апеляційного господарського суду була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016.

Зокрема Постановою РАГС від 18.05.2016 р. встановлено, що така підстава недійсності правочину, як недотримання вимог, які наведені у статті 203 ЦК України до даних спірних правовідносин застосована не може бути, оскільки на момент укладення правочину вона не існувала, а сторонами вони були дотримані у повному обсязі.

Крім того зазначеною постановою встановлено, що Рівненська міська рада є власником житлових та не житлових приміщень, у тому числі і тих , які охоплюються умовами Договору № 59-ТК від 01.05.2013 р. Про розміщення технічних пристроїв та мереж в житлових та нежитлових будівлях комунальної власності м. Рівного", і що Житлово-комунальне спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство "Галузеве" та Житлово-комунальне підприємство "Галицьке" укладаючи зазначений договір діяли в межах повноважень, делегованих їм Рівненською міською радою, як власником житлових та не житлових приміщень.

Також постановою РАГС від 18.05.2016 р. встановлено, що умовами спірного Договору не охоплюються правовідносини передачі у користування (оренду) нерухомості чи у власність, а відтак є безпідставною вимога про визнання недійсним Договору з підстав відсутності права власності на будівлі багатоквартирних житлових будинків у відповідачів, і що Позивач не довів, як укладеним Договором порушуються його права та охоронювані законом інтереси, яким саме нормам (конкретним) Цивільного кодексу України він суперечить.

На підставі статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти встановлені Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 р. у справі №918/1443/15 не потребують повторного доказування.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч наведеній нормі Позивач не довів належними доказами наявність підстав для розірвання Договору №59-ТК від 1 травня 2013 року про розміщення технічних пристроїв та мереж в житлових будівлях комунальної власності м.Рівного.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повний текст рішення складено та підписано 04 листопада 2016 року.

Суддя Марач В.В.