КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Справа№ 925/896/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі Вінницькій О.В.

за участю представників:

від третьої особи: Топор А.М. - представник за довіреністю№ 10-02/9 від 04.10.2016

від інших учасників судового процесу: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.08.2016

у справі № 925/896/16 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Селекційний племзавод «Золотонінський»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Мир-Сем»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області

про виключення майна з акту опису та зняття з нього арешту

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про виключення з акту опису та зняття арешту з поголів'я свиней в кількості 496 голів, з яких 68 кнурів та 428 свиноматок, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Золотонінський район, с. Піщане, вул. Шевченка, 61, які описані та арештовані актом опису головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Горбатюк В.П. б/н від 13.06.2016.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 30.08.2016, повний текст якого складений 06.09.2016, у справі № 925/896/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що позивач належними та допустимими доказами не довів у суді та не надав у справу первинних облікових документів про право власності на спірне свинопоголів'я та його ідентифікацію - реєстраційні свідоцтва, ветеринарні свідоцтва, журнали обліку та переміщення тварин, реєстрація ідентифікаційних номерів тварин, технологічні карти використання поголів'я тварин, а відтак, оскільки первинні докази ідентифікації свиней відсутні, майно виконавчою службою правомірно визначено за родовими ознаками та є власністю відповідача 1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 30.08.2016 по справі № 925/896/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що рішення суду першої інстанції винесено з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування зазначеної позиції позивач послався на те, що, ухвалюючи оспорюване рішення, суд першої інстанції одним із пріоритетних питань в доказуванні визначив саме первинну реєстрацію свиней та їх ідентифікацію, хоча сам же у своєму рішенні вказав, що договір купівлі-продажу свинопоголів'я № ЮР-10/083 від 09.08.2010 (позивач зазначає про те, що саме за вказаним договором він набув права власності на спірне свинопоголів'я - примітка суду) не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку, а відтак, право власності позивача на спірне майно підтверджується матеріалами, долученими до позовної заяви, і додаткові документи щодо реєстрації тварин в будь-якому разі не змінюють даного факту.

Крім того, позивач зазначив про те, що представником третьої особи до матеріалів справи залучено реєстр наявності ідентифікованих та зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин станом на 13.06.2016, згідно з яким відповідачем 1 зареєстровано 314 тварин по виду «свині», в той час як державним виконавцем накладено арешт на свинопоголів'я кількості 496 голів, з чого слідує, що описане поголів'я свиней не може належати на праві власності відповідачу 1.

Також позивач зазначив про те, що спірний арешт на майно, накладений згідно зі зведеним виконавчім провадженням щодо стягнення з відповідач 1 грошових коштів, стягувачами у якому є відповідач 2 та Золотонінська ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області, а відтак, судом не залучено до участі у справі всіх стягувачів зведеного виконавчого провадження, до яких повинен подаватися позов як до відповідачів у справі.

Крім того, позивач вважає спірне рішення незаконним з огляду на те, що представником позивача було подано заяву з проханням відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю саме на день розгляду справи надати витребувані документи, і представником відповідача 1 також було подано заяву про відкладення, які судом першої інстанції залишені без задоволення, що є порушенням вимог процесуального законодавства.

Ухвалою від 05.10.2016 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Агрикова О.В., Чорногуз М.Г. відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

Позивач та відповідачі в судове засідання представників не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників позивача та відповідачів за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник третьої особи надав пояснення, в яких проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить виключити з акту опису та зняти арешт з поголів'я свиней в кількості 496 голів, з яких 68 кнурів та 428 свиноматок, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Золотонінський район, с. Піщане, вул. Шевченка, 61, які описані та арештовані актом опису головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Горбатюк В.П. б/н від 13.06.2016.

В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач послався на те, що вказане майно є його власністю та було придбане ним у відповідача 1 за договором купівлі-продажу свинопоголів'я № ЮР-10/083 від 09.08.2010, а на території відповідача 1 знаходиться згідно з укладеним між позивачем та відповідачем 1 договором про надання послуг по відгодівлі поросят № 09-08-2010/1 від 09.08.2010.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Актом опису й арешту майна від 13.06.2016 (а.с. 67-68), складеним головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Горбатюк В.П. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження, описано та накладено арешт на поголів'я свиней в кількості 496 голів, з яких 68 кнурів та 428 свиноматок, вказане майно передано на відповідальне зберігання директору відповідача 1.

У вказаному акті міститься заява директора відповідача 1 про те, що зазначене майно належить позивачу згідно договору купівлі-продажу свинопоголів'я № ЮР-10/083 від 09.08.2010 та договору про надання послуг по відгодівлі поросят № 09-08-2010/1 від 09.08.2010, а перебуває на території відповідач згідно з останнім договором.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, фактично, для задоволення заявлених позовних вимог позивач має належними та допустимими доказами довести, що спірне майно є його власністю.

На підтвердження свого права власності позивач послався на те, що спірне майно він придбав у відповідача 1 за договором купівлі-продажу свинопоголів'я № ЮР-10/083 від 09.08.2010, а на території відповідач 1 це майно перебуває згідно з укладеним між позивачем та відповідачем 1 договором про надання послуг по відгодівлі поросят № 09-08-2010/1 від 09.08.2010.

З наявної в матеріалів справи копії договору купівлі-продажу свинопоголів'я № ЮР-10/083 від 09.08.2010 (а.с. 17-18) слідує, що за його умовами відповідач 1 взяв на себе зобов'язання передати у власність позивача свинопоголів'я в асортименті, в кількості та по ціні згідно з специфікаціями, що є невід'ємною частиною договору, а позивач зобов'язався прийняти товар та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим договором.

На виконання вказаного договору, сторонами підписані специфікації № 1 від 11.08.2010, № 2 від 18.08.2010 та № 3 від 22.09.2010 (а.с. 19-21), якими сторони погодили, що на виконання договору купівлі-продажу свинопоголів'я № ЮР-10/083 від 09.08.2010 відповідач 1 мав поставити позивачу загалом 5 880 голів з яких: свинопоголів'я племінне 2 421 голова (кнурців 211 голів, свинок 2 210 голів) та свиней кондиційних вагою 95-130 кг 3 459 голів (кнурців 250 голів, свинок 3 209 голів).

На підтвердження факту передачі вказаного товару до матеріалів справи долучено копії актів приймання-передачі свинопоголів'я від 18.08.2010, від 29.09.2010 та від 04.11.2010 та довіреностей на отримання матеріальних цінностей № 018 від 18.08.2010, № 029 від 29.09.2010 та № 033 від 04.11.2010 (а.с. 46-51), а на підтвердження факту оплати позивачем зазначеного товару - копії виписок з банківського рахунку (а.с. 52-61).

Крім того, факт купівлі-продажу вказаного товару позивач підтверджує належним чином засвідченими копіями податкових декларацій з ПДВ відповідача 1 за вересень та листопад 2010 року, розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту відповідача 1 за серпень, вересень та листопад 2010 року, а також відповідними податковими накладними (а.с. 23-45).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає доведеним, що позивач на підставі укладеного з відповідачем 1 договору купівлі-продажу свинопоголів'я № ЮР-10/083 від 09.08.2010 набув права власності на 5 880 голів з яких: свинопоголів'я племінне 2 421 голова (кнурців 211 голів, свинок 2 210 голів) та свиней кондиційних вагою 95-130 кг 3 459 голів (кнурців 250 голів, свинок 3 209 голів).

Однак позивачем не доведено той факт, що майно, на яке спірним актом опису й арешту накладено арешт, є саме тим майном, право власності на яке позивач набув за договором купівлі-продажу свинопоголів'я № ЮР-10/083 від 09.08.2010.

Те, що вказаний договір не розірваний і не визнаний недійсним, вказаних обставин не спростовує.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не надано первинних облікових документів про право власності на спірне свинопоголів'я та його ідентифікацію - реєстраційні свідоцтва, ветеринарні свідоцтва, журнали обліку та переміщення тварин, реєстрація ідентифікаційних номерів тварин, технологічні карти використання поголів'я тварин.

Так, згідно з положеннями ст. 3 Закону України « Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» дія цього Закону поширюється на юридичних і фізичних осіб, що займаються розведенням та утриманням тварин, проводять їх продаж, забій, утилізацію, надають послуги зі штучного осіменіння та організовують виставки тварин.

Об'єктом ідентифікації та реєстрації є сільськогосподарські тварини - велика рогата худоба, коні, свині, вівці, кози (ст. 4 Закону України « Про ідентифікацію та реєстрацію тварин»).

Частина 1 ст. 5 Закону України « Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» визначає, що юридичні та фізичні особи, що провадять діяльність з розведення та утримання тварин, зобов'язані:

- подавати для реєстрації дані про ідентифікованих тварин, господарства їх розведення та утримання, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж тварин;

- ідентифікувати усіх тварин у господарстві;

- вести облік усіх тварин у господарстві, в тому числі щодо їх народження, ідентифікаційних номерів, усіх переміщень тварин між господарствами, а також про забій, утилізацію та падіж тварин;

- зберігати відомості про тварину протягом трьох років після її смерті (забій, падіж, утилізація) або переміщення її з господарства;

- здійснювати переміщення тварин з ідентифікаційними документами;

- подавати дані до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини, про усі переміщення тварин, надходження нових тварин у господарство, а також забій, утилізацію, падіж тварин протягом 5 робочих днів з дати таких дій або подій;

- проводити забій, утилізацію лише ідентифікованих та зареєстрованих тварин.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 31.12.2004 № 497, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2005 за № 103/10383, серед іншого, запроваджено ідентифікацію та реєстрацію свиней та затверджено Положення про ідентифікацію та реєстрацію свиней.

Вказаним положенням, серед іншого, встановлено, що:

- положення є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання - юридичних і фізичних осіб та негосподарюючих суб'єктів - фізичних осіб, що є власниками свиней, займаються їх розведенням, утриманням, торгівлею, транспортуванням, проводять забій, утилізацію тварин, здійснюють ветеринарний контроль, надають сервісні послуги у сфері тваринництва та проводять виставки за їх участю (п. 1.2);

- ідентифікації та реєстрації підлягають усі племінні свині основного стада, що розводяться або утримуються на території України. Тварини інших статево-вікових груп та товарні свині повинні бути ідентифіковані за допомогою вушних бирок або татуювання при їх переміщенні в інше господарство (п. 1.3);

Також вказаним положенням визначений порядок реєстрації господарств, ідентифікації тварин облік тварин у господарстві та переміщення тварин.

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства, всі свині мають бути відповідним чином ідентифіковані та зареєстровані, проте а ні позивач, а ні відповідач 1, незважаючи на те, що вказані документи судом першої інстанції витребовувались (ухвала від 18.08.2016), не надали доказів ідентифікації та реєстрації спірного поголів'я свиней у кількості 496 голів (первинні облікові документи на свинопоголів'я, ветеринарні свідоцтва, журнали обліку та переміщення тварин, реєстрація ідентифікаційних номерів тварин, технологічні карти використання поголів'я тварин).

Таким чином, обставинами, які викладені вище, спростовуються посилання позивача на те, що його право власності на спірне майно підтверджується матеріалами, долученими до позовної заяви, і що додаткові документи щодо реєстрації тварин в будь-якому разі не змінюють даного факту.

Щодо договору про надання послуг по відгодівлі поросят № 09-08-2010/1 від 09.08.2010 (а.с. 22, 22зворот), на який позивач посилається як на доказ того, що арештоване майно належить саме йому, слід зазначити таке.

За умовами вказаного договору (п. 1.1), відповідач 1 прийняв на себе зобов'язання надати послуги по утриманню та відгодівлі поросят, що належать позивачу, власними кормами та із залученням необхідних працівників.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 3.1 договору про надання послуг по відгодівлі поросят № 09-08-2010/1 від 09.08.2010 за вказаним договором відповідач 1 надає послуги з:

- утримання поросят;

- відгодівлі поросят;

- забезпечення санітарного та ветеринарного нагляду, у відповідності до санітарних та ветеринарних норм України.

В розділі 3 договору про надання послуг по відгодівлі поросят № 09-08-2010/1 від 09.08.2010 сторони погодили, що:

- вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах про надані послуги (п.3.1);

- акт про надані послуги підписується сторонами до 05 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому надавались послуги (п.3.2);

- позивач зобов'язаний перерахувати суму, зазначену в актах про надані послуги, разово до 31 грудня за поточний рік (п.3.3).

Отже, за умовами вказаного договору відповідач 1 прийняв на себе зобов'язання надати послуги з утримання, відгодівлі та забезпечення санітарного та ветеринарного нагляду, у відповідності до санітарних та ветеринарних норм України поросят (а не дорослих свиней - примітка суду), в той час як обсяг, вартість таких послуг повинні бути підтверджені підписаними сторонами щомісячними актами про надані послуги, а оплата по договору мала бути проведена раз на рік.

Позивачем не надано жодного доказу виконання сторонами договору про надання послуг по відгодівлі поросят № 09-08-2010/1 від 09.08.2010 (докази передачі поросят на утримання, акти про надані послуги, докази, які свідчать про оплату послуг), як не надано й доказів того, що поголів'я, на яке накладено арешт, є відгодованими за цим договором поросятами.

Отже, матеріалами справи не підтверджується, що описане та арештоване майно знаходиться на території відповідача 1 згідно з укладеним між позивачем та відповідачем 1 договором про надання послуг по відгодівлі поросят № 09-08-2010/1 від 09.08.2010.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено його права власності на спірне свинопоголів'я, та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про виключення з акту опису та зняття арешту з поголів'я свиней в кількості 496 голів, з яких 68 кнурів та 428 свиноматок, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Золотонінський район, с. Піщане, вул. Шевченка, 61, які описані та арештовані актом опису головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Горбатюк В.П. б/н від 13.06.2016.

Щодо посилань позивача на те, що в Реєстрі наявності ідентифікованих та зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин станом на 13.06.2016 (а.с.170-175), копію якого долучено до матеріалів справи представником третьої особи, за відповідачем 1 зареєстровано 314 тварин по виду «свині», в той час як державним виконавцем накладено арешт на свинопоголів'я кількості 496 голів, з чого слідує, що описане поголів'я свиней не може належати на праві власності відповідачу 1, слід зазначити таке.

З наявних в матеріалах справи копій документів матеріалів зведеного виконавчого провадження № 51231036 (а.с. 91-118), а саме з Інформації по свинарству за 13.06.2016 ТОВ «СП «Золотонінський» та пояснюючої записки завідуючої Піщанської державної дільниці ветмедецини Золоніського району Черкаської області слідує, що станом на 13.06.2016 (дата проведення опису та арешту спірного майна - примітка суду) кількість поголів'я свиней, які перебувають у відповідача 1, становить 496 голів (на які фактично і було накладено арешт), в той час як згідно з Реєстром наявності ідентифікованих та зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин станом на 13.06.2016 (а.с. 170-175) за відповідачем 1 на вказану дату зареєстровано 314 тварин по виду «свині».

Проте, незалежно від того, кому саме на праві власності належить поголів'я в кількості 496 голів, на яке накладено спірний арешт, вказані обставини не спростовують того факту, позивачем не доведено належними і допустимими доказами його право власності на жодну з вказаних свиней.

Вказаного факту також не спростовує перебування на території відповідача 1 на дату опису та арешту більшої кількості свиней, ніж зареєстровані ним Реєстрі тварин станом на 13.06.2016.

З огляду на предмет та підстави позову, обставини, пов'язані з розбіжностями у кількості голів, які зареєстровані відповідачем 1 та які перебували на його території на дату опису і арешту майна, судом не досліджуються як такі, що не мають значення для справи.

Щодо посилань позивача на те, що спірний арешт на майно накладений згідно зі зведеним виконавчім провадженням щодо стягнення з відповідач 1 грошових коштів, стягувачами у якому є відповідач 2 та Золотонінська ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області, а відтак, судом не залучено до участі у справі всіх стягувачів зведеного виконавчого провадження, до яких повинен подаватися позов як до відповідачів у справі, слід зазначити таке.

З наявних в матеріалах справи копій документів виконавчого провадження та з письмових пояснень третьої особи слідує, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження № 51231036, до складу якого входять наказ Господарського суду Черкаської області від 28.01.2016 № 925/949/15 про стягнення з відповідача 1 на користь відповідача 2 боргу в сумі 9 811 498,грн.. (ВП № 50340824) та вимога Золотонінської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області № Ю-405-25 від 04.03.3016 про стягнення з відповідача 1 на користь ОДПІ боргу в сумі 1 077 597,80 грн. (ВП № 50611970).

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», яка є чинною, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Відповідачами у справі 925/896/16 за позовом про виключення майна з акту опису та зняття з нього арешту є ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» та ТОВ «Мир-Сем».

Водночас, як слідує з матеріалів справи, стягувачем за наказом Господарського суду Черкаської області № 925/949/15 від 30.09.2015 про стягнення коштів з ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський», на виконання якого державним виконавцем в рамках виконавчого провадження складений спірний акт опису й арешту майна, є ТОВ «Мир-Сем», яке і є особою, в інтересах якої накладено арешт на виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 925/949/15 від 30.09.2015.

Інші стягувачі за вказаним судовим наказом відсутні, а відтак, як то і передбачено законом, відповідачами у справі № 925/896/16 за позовом про виключення майна з акту опису та зняття з нього арешту є боржник і стягувач у спорі, що розглянутий в рамках справи № 925/949/15, на виконання рішення суду у якій видано наказ від 28.01.2016 № 925/949/15.

Той факт, що опис майна та накладення на нього арешту сталося при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження, за яким стягувачем є також інша особа (Золотоніська ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області) за іншими борговими зобов'язаннями боржника ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський», не є підставою вважати, що вказана особа є стягувачем за наказом Господарського суду Черкаської області № 925/949/15 від 30.09.2015 в розумінні вищезгаданих постанов Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 № 6 від 17.10.2012 № 9.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок позивача про те, що Золотоніська ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області також має бути відповідачем у цій справі, і не вбачає правових підстав для залучення вказаної особи до участі у справі.

Щодо посилань позивача на те, що спірне рішення є незаконним, оскільки суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального законодавства, залишив без задоволення заяву позивача з проханням відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю саме на день розгляду справи надати витребувані документи та заяву відповідача 1 про відкладення, які судом першої інстанції залишень без задоволення, слід зазначити таке.

Ухвалою від 01.08.2016 судом першої інстанції порушено провадження у справі № 925/896/16 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 18.08.2016.

18.08.2016 до канцелярії суду першої інстанції від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач повідомив про неможливість представника прибути на судове засідання та просив справу розглядати без участі представника позивача.

Ухвалою від 18.08.2016, з огляду на необхідність витребувати додаткові документи, розгляд справи відкладено на 30.08.2016, позивача, серед іншого, зобов'язано надати оригінали всіх поданих копій документів, первинні облікові документи на свинопоголів'я - в оригіналі, ветеринарні свідоцтва, журнали обліку та переміщення тварин.

29.08.2016 до канцелярії суду першої інстанції від позивача та від відповідача 1 надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, в яких позивач, з посиланням на те, що представнику не було надано витребуваних судом документів через перебування відповідної особи у відпустці, а відповідач 1 - на неможливість забезпечення явки свого представника, просили відкласти розгляд справи на інший день. Жодних документів на підтвердження вказаних обставин до клопотань додано не було.

За таких обставин, враховуючи відсутність документів на підтвердження обставин, на які позивач та відповідач 1 послались як на підставу для відкладення розгляду справи, та те, що сторони мали достатньо часу для надання суду документів та доказів (з огляду на присутність в минулому судовому засіданні представника відповідача 1 та обізнаність позивача про слухання цієї справи), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання позивача та відповідача 1 про відкладення розгляду справи.

При цьому слід відмітити, що жодних доказів на підтвердження ідентифікації та реєстрації спірного поголів'я свиней в кількості 496 голів позивачем суду апеляційної інстанції також надано не було, а правом взяти участь у судовому засіданні, будучі належним чином повідомленим про час та місце його проведення, позивач не скористався.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика» задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 30.08.2016 у справі № 925/896/16 не вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної скарги, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика».

Керуючись ст. 99, ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика» на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.08.2016 у справі № 925/896/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 30.08.2016 у справі № 925/896/16 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Черкаської області справи № 925/896/16.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова