РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016Справа №910/15217/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про стягнення 5 621,50 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Боярська Г.П. за довіреністю № 108/2016 від 05.09.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 5 621,50 грн., в результаті настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.02.2014 о 00 год. 20 хв. по вул. Бережанській, 22 у м. Києві трапилась дорожньо-транспотрна пригода, за участю транспортних засобів "Mercedes-Benz ML350", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу "Volvo", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/15217/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.09.2016, зобов'язано сторін надати певні документи, також направлено запит до МТСБУ для витребування інформації.

Через відділ діловодства суду 12.09.2016 від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит та 14.09.2016 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю вчасно прибути у судове засідання.

Розглянувши дане клопотання, суд його відхилив.

Сторони уповноважених представників до судового засідання 14.09.2016 не направили, проте, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, вимог ухвали суду не виконали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2016 відкладено розгляд справи до 19.10.2016, у у зв'язку з неявкою представників сторін у призначене судове засідання та не виконанням ними вимог ухвали суду.

Позивач уповноважених представників до судового засідання 19.10.2016 не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, вимог ухвали суду не виконав.

Представник відповідача просив припинити провадження у справі, у зв'язку зі сплатою ним страхового відшкодування. Повідомив, що на підтвердження сплати належних доказів наразі надати не може, у зв'язку з чим просить суд відкласти розгляд справи для надання можливості представити додаткові докази у справі.

Розглянувши дане клопотання, суд його задовольнив з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 19.10.2016 відкладено розгляд справи до 26.10.2016, у зв'язку з неявкою представника позивача у судове засідання, не виконанням вимог ухвали суду та необхідністю витребування у сторін додаткових доказів у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.10.2016 надав суду докази сплати страхового відшкодування, які залучені до матеріалів справи, надав усні пояснення по суті спору.

Позивач уповноважених представників до судового засідання 26.10.2016 не направив, вимог ухвали суду не виконав, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, вимог ухвали суду не виконав.

У судовому засіданні 26.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (надалі - Закон України «Про страхування»), а відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - також Законом України від 01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

03.02.2014 р. між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К`Ю БІ І Україна» (на підставі рішення Загальних зборів акціонерів №18-12/15 від 18.10.2015, була здійсненна державна реєстрація змін найменування Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К`Ю БІ І Україна» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) був укладений договір страхування автотранспорту цивільної відповідальності водіїв та пасожирів від нещасних випадків № САS0023024, за умовами якого застраховано ризики, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля марки "Mercedes-Benz ML350", державний номер НОМЕР_1.

За вказаним договором вигодонабувачем визначено ОСОБА_4, страхова сума - 790 000,00 грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

19.02.2014 о 00 год. 20 хв. по вул. Бережанській, 22 у м. Києві трапилась дорожньо-транспотрна пригода, за участю транспортних засобів "Mercedes-Benz ML350", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу "Volvo", державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується довідкою про ДТП № 9352743 від 19.02.2014 р., виданою МВСУ Оболонського РУГУМВС України в місті Києві (копія в матеріалах справи).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль марки "Mercedes-Benz ML350", державний номер НОМЕР_1, зазнав пошкоджень.

Згідно з довідкою № 9352743 від 19.02.2014 р., виданою МВСУ Оболонського РУГУ МВС України в місті Києві, особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_3, і його вина встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2014 р. у справі № 756/2702/14-п.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

20.03.2014 р. було складено звіт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) та ремонтна калькуляція за системою Audatex.

ТОВ «ІТС Моторс» надало висновок відповідно до звіту № 1399 від 20.03.2014 р., згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу "Mercedes-Benz ML350", державний номер НОМЕР_1 внаслідок пошкодження складає 14 337,09 грн.

24.03.2014 р. позивачем було складено страховий акт № 150001371, згідно з яким сума виплати страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком складає 14 121, 59 грн.

На виконання умов договору страхування, позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику шляхом перерахування ОСОБА_4 14 121, 59 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 000029673 від 25.03.2014 р. (копія в матеріалах справи).

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до полісу Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" № АС/3793420 застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу "Volvo", державний номер НОМЕР_3.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу "Volvo", державний номер НОМЕР_3, зокрема, до відповідача у даній справі - Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс".

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 ст. 1198 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

У відповідності до п. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Полісом цивільно-правової відповідальності обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3793420 встановлена франшиза у розмірі - 510,00, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000, 00 грн.

Отже, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Наведене вище відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 15.04.2015 у справі №3-50гс15, яка вказує, що Законами України "Про страхування" та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування», тобто у даному випадку - позивача, визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої Звітом про оцінку транспортного засобу.

Проте, як наведено вище, ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" стосується не обсягу зобов'язання страховика за договором добровільного страхування, а обсягу відповідальності страховика за полісом обов'язкового страхування перед третіми особами у випадку завдання його страховиком шкоди цим третім особам.

Відповідач надав суду платіжні доручення про сплату позивачу страхового відшкодування у зв'язку з страховим випадком, зокрема:

- платіжне доручення № 1450 від 27.11.2014 на суму 1 500,09 грн.

- платіжне доручення № 1493 від 19.12.2014 на суму 1 000,00 грн.

- платіжне доручення № 1505 від 23.12.2014 на суму 2 000,00 грн.

- платіжне доручення № 1512 від 24.12.2014 на суму 1 000,00 грн.

- платіжне доручення № 1 від 21.01.2015 на суму 1 000,00 грн.

- платіжне доручення № 6 від 23.01.2015 на суму 2 000,00 грн.

- платіжне доручення № 8 від 02.02.2015 на суму 1 000,00 грн.

- платіжне доручення № 215 від 18.10.2016 на суму 4 111,50 грн.

Отже, судом було встановлено, що відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування у зв'язку з страховим випадком на загальну суму 13 611,59 грн., з них суму 9 500,09 грн. - до порушення провадження у даній справі і 4 111,50 грн. після порушення провадження у даній справі.

Враховуючи наведене у позивача не було підстав звертатися до суду з даним позовом в частині стягнення 1000,00 грн., оскільки ця сума була сплачена відповідачем раніше, та в частині стягнення 510, 00 грн. франшизи, тому в цій частині суд відмовляє у позові.

Що стосується решти позовних вимог в розмірі 4 111,50 грн., то провадження у цій частині підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1-1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, п. 1 ч. 1-1 ст. 80, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 4 111,50 грн.

2. У позовних вимогах про стягнення 1 510,00 грн. відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) 1 007 (одна тисяча сім) грн. 85 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 31.10.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина