ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.11.2016 Справа № 920/803/16

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С. В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прана-Фарм»,

м. Харків

до відповідача: Управління охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації, м. Суми

про стягнення 116 548 грн. 84 коп.,

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 16.09.2016 № 102/16);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 03.08.2016 № 01-25/6/1405);

при секретарі судового засідання Завалій Г.В.

Суть спору: позивач у позовній заяві № 122 від 17.08.2016 просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 116 548 грн. 84 коп., за неналежне виконання умов договору про часткове відшкодування вартості лікарських засобів № 21 Г, який було укладено між сторонами 14.02.2014, а також судовий збір.

22.09.2016 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву б/н б/д, в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивача було проінформовано листом від 03.12.2014 № 01-23/5а/728 «Про призупинення пілотного проекту», в якому зазначалось про необхідність призупинення відпуску лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою в рамках діючого пілотного проекту у звязку з використанням річної суми асигнувань, передбачених у 2014 році на відшкодування. Крім того, у відзиві відповідач зазначає, що позов не підлягає задоволенню, в звязку з тим, що сплинув строк позовної давності, який встановлений ст. 863 ЦК України (1 рік ).

17 жовтня 2016 року позивач надав пояснення по справі № 149 від 12.10.2016 року, в яких вказав, що сума боргу відповідача перед позивачем складає 116 548 грн. 84 коп., а сума 120 675 грн. 68 коп., указана у вимозі помилково. Щодо розбіжностей в датах договору представник позивача, вказує, що позивач має договір № 21Г від 14.02.2014, підписаний обома сторонами та виконував його умови належним чином. Також, позивач вказує, що у відповіді на вимогу (вих. № 96 від 05.07.2016) відповідач не заперечував проти дати та номера договору, за яким співпрацювали сторони та згодний з наявною заборгованістю в розмірі 116 548 грн. 84 коп.

18 жовтня 2016 року відповідач надав пояснення б/н від 18.10.2016 року, в яких зазначив, що згідно наявних в управлінні даних, між сторонами для виконання постанови Кабінету Міністрів України № 907 від 05.09.2012 року у 2014 році укладався лише один договір, це договір № 21 Г. Щодо розбіжностей у датах укладення договору, відповідач пояснює, що це помилка однієї із сторін, яка зазначила дату підписання саме нею у своєму примірнику договору. Відповідач зазначає, що оскільки із 14 лютого по 5 березня 2014 року, сторони будь яких дій по виконанню умов договору не здійснювали, а відшкодування коштів згідно цього договору відповідачем здійснювалось на підставі договору від 05.03.2014 № 21 Г, відповідач вважає вірною дату укладення договору сторонами - 05 березня 2014 року.

27.10.2016 позивачем надані додаткові письмові пояснення від 26.10.2016 № 175, щодо порядку оформлення та надання реєстрів лікарських засобів.

01.11.2016 представниками сторін надані суду примірники актів звіряння взаєморозрахунків між сторонами.

Суд розглянув та долучив до матеріалів справи зазначені документи.

В судовому засіданні 01.11.2016 представник позивача надав усні пояснення по справі та підтримав заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.11.2016, підтвердив, що заборгованість в сумі 116548,84 грн. обліковується у відповідача.

Таким чином, враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

У 2014 році між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прана-Фарм» (позивач, виконавець) та управлінням охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації (відповідач, замовник) було укладено договір про часткове відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою (далі - Договір) (а.с.8).

Відповідно умов договору виконавець відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 907 від 05.09.2012 «Про затвердження Порядку часткового відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою», у 2014 році проводить відпуск лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою, виписаних на рецептурних бланках форми № 1, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 19.07.2005 року № 360 «Про затвердження правил виписування рецептів та вимог-замовлень на лікарські засоби і вироби медичного призначення, Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, Інструкції про порядок зберігання, обліку та знищення рецептурних бланків та вимог - замовлень» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.07.2005 року за № 782/11062, виписаних закладами охорони здоровя Сумської області, незалежно від форм власності та підпорядкування, а замовник в свою чергу здійснює відшкодування вартості відпущених лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою в терміни і на умовах визначених даним Договором (п.1.1. Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору, ціна цього договору визначається згідно з реєстрами, наданими виконавцем.

Відповідно до п. 1.1.2 Договору, виконавець щомісяця складає реєстр відпущених лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою.

Згідно з п. 1.1.3 договору виконавець надає реєстри до 5-го числа наступного за звітним місяцем, до управління охорони здоровя Сумської Обласної державної адміністрації електронною поштою та на паперових носіях за підписом керівника, головного бухгалтера та скріплений печаткою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору він в період з липня 2014 року по листопад 2014 здійснив відпуск лікарських засобів, що підлягають частковому відшкодуванню відповідачем на загальну суму 380889 грн. 12 коп., за період з липня 2014 року по листопад 2014 року (а.с.10-26).

З матеріалів справи вбачається, що позивач листами направляв відповідачу реєстри відпущених лікарських засобів для осіб з гіпертонічною хворобою за період з липня 2014 по листопад 2014 року на загальну суму 380889 грн. 12 коп., зокрема:

- лист від 01.08.2014 № 16 реєстр за липень 2014 року на суму 16242 грн. 74 коп.;

- лист від 03.09.2014 № 25 реєстр за серпень 2014 року на суму 27499 грн. 73 коп.;

- лист від 03.10.2014 № 36 реєстр за вересень2014 року на суму 69285 грн. 12 коп.;

- лист від 04.11.2014 № 34 реєстр за жовтень 2014 року на суму 151312 грн. 69 коп.;

- лист від 03.11.2014 № 45 реєстр за листопад 2014 року на суму 116548 грн. 84 коп.

Зазначені листи та реєстри підписані керівником та головним бухгалтером, а також скріплені печаткою позивача.

Відповідно до п. 3.1. та п. 3.2. договору, замовник проводить оплату за надані послуги виконавцю протягом 15 днів з дня отримання реєстру.

Всупереч п. 3.2 Договору відповідач добровільно не відшкодував позивачу в повному обсязі часткової вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою протягом 15 днів з дня отримання реєстру за листопад 2014 року на суму 116548 грн. 84 коп.

Матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями від 05.12.2014 № 1081, від 10.11.2014 № 1003, від 10.11.2014 № 1004, від 08.10.2014 № 849, від 08.09.2014 № 721, від 06.08.2014 № 581, підтверджується, що відповідачем здійснено відшкодування вартості лікарських засобів за реєстрами відпущених лікарських засобів для осіб з гіпертонічною хворобою за період з липня 2014 по жовтень 2014 року на загальну суму 264340 грн. 28 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено лист - вимогу від 05.07.2016 № 96 з проханням погасити заборгованість

У відповідь на вищезазначений лист-вимогу відповідач листом від 20.07.2016 № 01-25/6/1303 повідомив, що в управлінні за реєстром відпущених лікарських засобів аптечними закладами ТОВ «Прана-Фарм» залишилась невідшкодованою суму, що становить 116 548 грн. 84. коп. Одночасно відповідач зазначив, що в управлінні охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації відсутні кошторисні призначення для зазначених цілей.

Окрім цього, факт наявності заборгованості в сумі 116 548 грн. 84 коп. визнається відповідачем шляхом підписання з позивачем акту взаємозвірки розрахунків станом на 31.10.2016 за період з 01.07.2014 по 28.11.2014.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем на момент розгляду справи становить 116 548 грн. 84 коп..

Доказів, які б спростовували цю заборгованість, або доказів її оплати відповідач суду не надав.

Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України, унормовано, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладені між ними Договір про часткове відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою № 21Г, предметами судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваним не був.

Згідно абзацу 2 п.1, п.п.2, 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України № 907 від 05.09.2012р. «Про затвердження Порядку часткового відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою» часткове відшкодування вартості лікарського засобу здійснюється на рівні затвердженої МОЗ референтної ціни відшкодування на лікарський засіб з урахуванням граничних постачальницько-збутових та торговельних (роздрібних) надбавок, установлених пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2012р. №340 «Про реалізацію пілотного проекту щодо запровадження державного регулювання цін на лікарські засоби для лікування осіб з гіпертонічною хворобою», але не вище фактичного розміру роздрібної ціни упаковки лікарського засобу, що відпускається аптечним закладом.

Відпуск лікарських засобів здійснюється суб'єктами господарювання, перелік яких визначається Міністерством охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, на підставі рецептів на лікарські засоби (за міжнародною непатентованою назвою), виписаних закладами охорони здоров'я незалежно від форми власності та підпорядкування на рецептурних бланках форми №1.

Суб'єкти господарювання здійснюють відпуск лікарських засобів за рецептами з оплатою споживачем різниці між фактичною роздрібною ціною, встановленою на момент придбання лікарського засобу, та референтною ціною, затвердженою МОЗ.

Суб'єкт господарювання щомісяця складає реєстр відпущених лікарських засобів, в якому стосовно кожного лікарського засобу зазначаються його міжнародна непатентована та торговельна назва, дозування, форма випуску, кількість одиниць в упаковці, кількість відпущених упаковок, референтна ціна, зазначене у рецепті найменування закладу охорони здоров'я, сума, що підлягає відшкодуванню за звітний період відповідному суб'єктові господарювання.

Підписаний керівником суб'єкта господарювання реєстр подається до 5 числа місяця, що настає за звітним періодом, розпорядникам субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на часткове відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою за місцевими бюджетами, визначеним рішеннями про такі бюджети відповідно до законодавства, для відшкодування суб'єктові господарювання зазначеної в реєстрі суми протягом 15 днів з дня його отримання.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування (скрутне фінансове становище управління) не звільняє його від виконання зобов'язань щодо відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою, відпущених за Договором № 21Г, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та письмові пояснення сторін, враховуючи укладення між сторонами Договору і не проведення належних розрахунків і платежів по Договору відповідачем, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також беручи до уваги визнання відповідачем суми заборгованості шляхом підписання акту взаємозвірки розрахунків, дійшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого позивачем до відповідача позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 116548 грн. 84 коп.

Однак, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позов не підлягає задоволенню, в звязку з тим, що сплинув строк позовної давності, який встановлений ст. 863 Цивільного кодексу України (1 рік ).

Відповідно до ст. 863 Цивільного кодексу України передбачено, що до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік, а щодо будівель і споруд три роки від дня прийняття роботи замовником.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про неможливість покладення в основу даного судового рішення твердження відповідача, враховуючи наступне.

Аналіз договірних відносин між позивачем та відповідачем свідчить про існування між сторонами, за своєю правовою природою відносин щодо надання послуг, а не відносин, що витікають з договору підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України), натомість за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Окрім цього, для застосування положень ст. 863 Цивільного кодексу України необхідне встановлення факту неналежної якості роботи. Проте відповідачем доказів на підтвердження неналежної якості роботи з боку позивача суду надано не було.

Отже, в даному випадку слід застосовувати до відносин, що склалися між сторонами строк позовної давності обумовлений ст. 257 Цивільного кодексу України, а саме загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи, вищевикладене суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності в один рік.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони, також якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що відповідач порушив умови договору, з нього на користь позивача підлягають стягненню 1748 грн. 24 коп. в рахунок відшкодування витрат останнього зі сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації (40022, м. Суми, вул. Троїцька, 57, код 02013142) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прана-Фарм» (61202, АДРЕСА_1, код 35587587) 116 548 грн. 84 коп. заборгованості по частковому відшкодуванню вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою, 1748 грн. 24 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.11.2016.

Суддя ОСОБА_3