ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р.Справа № 922/3674/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "Харківгаз", м. Харків
до Відділ освіти Валківської РДА, м. Валки
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за дов. №3871 від 01.09.2016 р.,

відповідача ОСОБА_2, зо дов. №7 від 07.11.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Харківгаз», м. Харків (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Відділу освіти Валківської районної державної адміністрації, м. Валки про стягнення заборгованості за роботи з експлуатації обєктів в розмірі 10768,20 грн., пені 2053,72 грн. , 3% річних 489,59 грн. та інфляційних витрат в розмірі 1132,66 грн.

Свої вимоги позивач мотивував неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №392-В від 05.03.2015 р. в частині повного та своєчасного розрахунку за виконану роботу.

Ухвалою суду від 01.11.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.11.2016 р. о 11:00.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 07.11.2016 р. за вх. № 37111, надав клопотання про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню на 50% у звязку з обмеженим фінансуванням. На підтвердження обґрунтованості клопотання відповідачем додано кошторис Відділу освіти Валківської РДА на 2016 рік.

Надане клопотання разом з додатком судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% заперечував.

Представник відповідача позовні вимоги визнавав, просив суд зменшити розмір пені, що підлягає стягненню на 50%.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05 березня 2015 року між ПАТ «Харківгаз» та Відділом освіти Валківської РДА було укладено договір №392-В (надалі Договір) на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газорозподільним підприємством).

Відповідно до предмету Договору замовник передає виконавцю в експлуатацію складові Єдиної газотранспортної системи, які безпосередньо приєднані до газових мереж виконавця, який є газорозподільним підприємством, та використовуються для забезпечення розподілу природного газу.

Згідно п. 1.3 Договору надання послуг з експлуатації обєкта включає здійснення виконавцем комплексу технічних заходів, необхідних для забезпечення розподілу (транспортування) природного газу, виконання робіт з технічного обслуговування, огляду, обстеження та поточного ремонту, в строки та порядку, що передбачені Договором та чинними НПА.

Відповідно до п. 2.4 фактичні обсяги наданих послуг (робіт) оформлюються щомісячно актом наданих послуг (робіт), який складається та подається виконавцем на розгляд замовника у двох примірниках.

Сплата вартості послуг (робіт) здійснюється замовником на поточний рахунок виконавця, згідно акту наданих послуг (робіт), не пізніше десяти календарних днів (п. 2.2 Договору).

Протягом 2015 року ПАТ «Харківгаз» було надано послуги з експлуатації обєктів відповідача, відповідно до умов Договору, на загальну вартість 25576,20 грн. На підтвердження чого позивачем надано наступні докази:

- акт виконаних робіт за березень 2015 року на суму 10325,10 грн.,

- акт виконаних робіт за квітень 2015 року на суму 3586,40 грн.,

- акт виконаних робіт за травень 2015 року на суму 385,40 грн.,

- акт виконаних робіт за червень 2015 року на суму 443,10 грн.,

- акт виконаних робіт за липень 2015 року на суму 371,40 грн.,

- акт виконаних робіт за серпень 2015 року на суму 371,40 грн.,

- акт виконаних робіт за вересень 2015 року на суму 443,10 грн.,

- акт виконаних робіт за жовтень 2015 року на суму 4528,00 грн.,

- акт виконаних робіт за листопад 2015 року на суму 4114,30 грн.,

- акт виконаних робіт за грудень 2015 року на суму 1008,00 грн.

Всі акти підписано виконавцем та замовником.

В результаті нездійснення повної оплати за виконані роботи у Відділу освіти Валківської РДА утворилась заборгованість перед ПАТ «Харківгаз» у розміні 10768,20 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 5.2 Договору за несвоєчасну оплату робіт передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із зазначеного, позивачем на заборгованість було нараховано:

- пеню в розмірі 2053,72 грн.,

- 3% річних 489,59 грн.,

- інфляційні витрати 1132,66 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Разом з тим, відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру пені на 50%, мотивуючи його тим, що установа відповідача є неприбутковою та фінансується з Державного бюджету, що створює значні фінансові обмеження. На підтвердження зазначеного відповідачем надано кошторис на 2016 рік.

Суд, розглянувши зазначене клопотання відповідача щодо зменшення розміру неустойки на 50% вважає за можливе його задовольнити та зменшити розмір пені на 50%, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 3.17.4 постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'ясняє, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 223 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром боргу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Судом було зроблено перерахунок розміру нарахованої позивачем пені у зв'язку зі зменшенням розміру пені на 50%, і з урахуванням перерахунку, підлягає стягненню сума пені в розмірі 1026,86 грн., а в стягненні іншої частини - 1026,86 грн., суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в сумі 1378,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 503, 509, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти Валківської районної державної адміністрації (63002, Харківська обл., Валківський район, м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 5, код 02146392) на користь ПАТ «Харківгаз» (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, код 03359500) основний борг за договором №392-В від 05.03.2015 р. в розмірі 10768,20 грн., пеню - 1026,86 грн., 3% річних 489,59 грн., інфляційні втрати 1132,66 грн. та суму судового збору в розмірі 1378,00 грн.

В іншій частині позовних вимог по стягненню пені в розмірі 1026,86 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_3