ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.11.2016 Справа № 920/860/16
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/860/16

за позовом - Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд», м. Суми,

про стягнення 68000,00 грн.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача не зявився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 34000,00 грн. та пеню у розмірі 34000,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управліннях Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. на рахунок позивача.

Відповідач відзиву на позов суду не подав, свого представника в судове засідання не направив.

Копії ухвали про порушення провадження у справі № 920/860/15 від 06.09.2016 року та ухвали від 26.09.2016 року про відкладення розгляду даної справи, надіслані судом відповідачеві за адресою, яку вказано позивачем у позовній заяві, повернуті відділенням поштового звязку на адресу Господарського суду Сумської області з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обовязковою, а відтак незявлення їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 30 від 30.07.2015 року, яке прийняте за результатами розгляду справи № 02-06/25-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмаз-центр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд», що полягали у погодженні ними поведінки під час підготовки та участі у процедурі закупівлі палива рідинного та газу, олив мастильних за лотом № 1 дизельного палива (наливом), проведеної Державним підприємством «Сумське лісове господарство» 02 лютого 2015 року, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), в яких останні брали безпосередню участь.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 резолютивної частини рішення № 30 від 30.07.2015 року, на відповідача накладено штраф у розмірі 34000,00 грн.

Відносини, повязані із порядком сплати штрафу, нарахуванням пені та стягненням цих санкцій врегульовані нормами статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок відсутності посадових осіб чи уповноважених представників субєкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий курєр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Згідно частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обовязковими до виконання.

Частина третя статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 30 від 30.07.2015 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафів 03.08.2015 року отримано керівником відповідача, про що свідчить його особистий підпис на супровідному листі № 02-10/2221 від 31.07.2015 року (а.с. 12).

Таким чином, двохмісячний строк добровільної сплати відповідачем штрафів за рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 30 від 30.07.2015 року закінчився 03.10.2015 року.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на дату звернення до суду з позовом зазначені рішення адміністративної колегії позивача відповідачем виконано не було, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Вищезазначене рішення адмінколегії відповідачем оскаржувалося у судовому порядку і рішенням Господарського суду Сумської області від 09.12.2015 року у справі № 920/1571/15 відмовлено у задоволенні позову про скасування рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 30 від 30.07.2015 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафів. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року у справі № 920/1571/15 залишено без змін рішенням Господарського суду Сумської області від 09.12.2015 року у справі № 920/1571/15, а ухвалою Вищого господарського суду України від 12.04.2016 року у даній справі повернуто касаційну скаргу відповідача на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року у справі № 920/1571/15 повернуто без розгляду.

Також позивач зазначає, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет, з тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

Відповідно до вимог статті 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 Господарського кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до субєктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обовязкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення субєктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення субєктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності субєкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація субєкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до частини пятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 % від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розмір штрафу.

Відповідно до пункту 20.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15, абзацами третім пятим частини пятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

За змістом статті 85 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи в господарському суді закінчується оголошенням прийнятого у цій справі рішення.

У даному випадку з 02.10.2015 року по 09.12.2015 року на час розгляду Господарським судом Сумської області справи № 920/1571/15 та з 11.01.2016 року по 08.02.2016 року на час розгляду зазначеної справи Харківським апеляційним господарським судом нарахування пені за прострочення сплати відповідачем штрафу не відбувалося.

Нарахування пені за прострочення сплати штрафу здійснювалося з 10.12.2015 по 10.01.2016 32 дні; у лютому 2016 21 день; у березні 2016 31 день; у квітні 2016 30 днів; у травні 2016 31 день; у червні 2016 30 днів; у липні 2016 31 день; у серпні 2016 25 днів.

Таким чином, відповідно до обґрунтованого розрахунку позивача, розмір пені за прострочення відповідачем сплати штрафу становить 34000,00 грн.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина перша статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф та пеня відповідачем не сплачені, доказів зворотнього суду не надано.

Відповідач, всупереч вимогам частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ухилився від сплати, накладеного на нього штрафу та пені за прострочення сплати штрафу.

Згідно частин сьомої і девятої статті 56 зазначеного Закону, у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо стягнення з позивача штрафу у розмірі 34000,00 грн. та пені у розмірі 34000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень частини третьої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд» (40020, м. Суми, вул. Чернігівська, буд. 3, ідентифікаційний номер 34592727) штраф у розмірі 34000,00 грн. та пеню у розмірі 34000,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управліннях Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків (Товариства з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд») за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106.

Стягувач: Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (40035, м. Суми, вул. Харківська, буд. 30/1, ідентифікаційний код 21119343).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд» (40020, м. Суми, вул. Чернігівська, буд. 3, ідентифікаційний номер 34592727) на користь Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (40035, м. Суми, вул. Харківська, буд. 30/1, ідентифікаційний код 21119343) витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.11.2016.

Суддя ОСОБА_2