ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.11.16р. Справа № 904/8381/16

За позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариство "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР"

про стягнення заробітної плати

Суддя Єременко А.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, пасп. НОМЕР_2 від 24.05.1999р.;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області з 12.08.14р. перебуває справа № 904/5722/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР".

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Громадянка ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" про стягнення заробітної плати, у якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 19 226, 74 грн.; компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 04.05.16р. по 31.08.16р. у сумі 22 479, 10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні з Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" 04.05.16р. позивачу не було сплачено заборгованість по заробітній платі та не проведено остаточний розрахунок у день звільнення.

Відповідач підтверджує заборгованість по заробітній платі у сумі 19 226, 74 грн. Щодо компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені відповідач зазначає, що оскільки позивач звільнилася у травні 2016 року, то розрахунок середнього заробітку розраховується за березень, квітень 2016 року, а не за лютий, квітень 2016 року, як розраховує позивач. Також відповідач зазначає, що сума заробітної плати за березень, квітень 2016 року ділиться на 37 відпрацьованих у зазначених місяцях робочих дня, а не на середньомісячне число робочих днів, як розраховує позивач, що призвело до завищення майже вдвічі розміру середнього заробітку. За розрахунком відповідача компенсація середнього заробітку за час затримки розрахунку складає суму 14 432, 31 грн.

В судовому засіданні 08.11.16р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, прийнята на роботу до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" на посаду охоронця до відділу охорони 26.10.12р., що підтверджується копією трудової книжки позивача.

04.05.16р. позивача звільнено з посади охоронця Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" на підставі п. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) - за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із матеріалів справи (довідка про заборгованість по заробітній платі № 151/987 від 01.08.16р.) позивачу при розрахунку 04.05.16р., в кінцевий розрахунок підлягає виплаті 19 226, 74 грн.

Відповідачем не надано доказів виплати позивачу заробітної плати у сумі 19 226, 74 грн., чим порушено приписи ст. 116 КЗпП України щодо виплати при звільненні працівнику всіх сум, що належать йому від підприємства, з огляду на що, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 19 226, 74 грн.

У зв'язку з тим, що позивачеві не було виплачено належну йому заробітну плату, останнім нараховано компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.05.16р. по 31.08.16р. у сумі 22 479, 10 грн.

Так, статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100).

Приписами п. 20 постанови пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999р. встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи зазначене, та те, що прострочення сплати заробітної плати з боку відповідача має місце, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені у сумі 10 055, 66 грн.

В решті позовних вимог про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені позов задоволенню не підлягає, оскільки при нарахуванні середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені позивачем допущено помилку, так позивачем в розрахунку зазначено, що останні два місяці, що передують звільненню є квітень та лютий 2016 року, проте останніми двома місяцями, що передують звільненню позивача є квітень та березень 2016 року, також позивач нарахував компенсацію шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів, тоді як нарахування виплат проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід покласти на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" (50045, м. Кривий Ріг, вул. Окружна, буд. 127; ) на користь ОСОБА_1 (50025, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у сумі 19 226, 74 грн., компенсацію середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 04.05.16р. по 31.08.16р. у сумі 10 055, 66 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" (50045, м. Кривий Ріг, вул. Окружна, буд. 127; ) на користь державного бюджету (одержувач - управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 378, 00 грн. - судового збору, про що видати наказ.

Суддя А.В. Єременко

Повне рішення складено 11.11.16р.