РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016Справа №910/1524/16

За позовом приватного підприємства "УКРСПЕЦІНДУСТРІЯ"

до відповідачів:

1. Компанії "AKS Consulting Limited" "АКС Консалтінг Лімітед",

2. товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТ-ТОП"

про стягнення 11 021 496,00 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом приватного підприємства "УКРСПЕЦІНДУСТРІЯ" до Компанії "AKS Consulting Limited" "АКС Консалтінг Лімітед"; товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТ-ТОП" про стягнення 443155,85 дол.США., що еквівалентно 11 021 496,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року порушено провадження у справі № 910/1524/16.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання умов Контракту позивачем відвантажено товар, а саме брухт та відходи чорних металів масою 1429,54 тонн загальною вартістю 443 155,85 доларів США. Вказаний товар відповідачем-1 оплачено не було, в зв'язку з чим у відповідача-1 рахується перед позивачем заборгованості за поставлений товар. На підставі Договору поруки №П-29-10-15 від 29.10.2015 року відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання зобов'язань відповідача-1 за Контрактом, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути солідарно суму боргу в розмірі 443155,85 дол.США, що еквівалентно 11 021 496,00 грн. з відповідачів.

22.09.2016 року відповідачем-1 подано клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, мотивована тим, що зобов'язання відповідача-1 за Контрактом №2/10 від 15.10.2014 року переведено на іншу юридичну особу - «Max Trade Dinasty Ltd» на підставі Договору переведення боргу від 28.11.2015 року.

Відповідно до ст.24 ГПК України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Враховуючи відсутність згоди позивача на заміну первісного відповідача, підстави для заміни відповідача-1 на іншого відповідача - «Max Trade Dinasty Ltd» відсутні, а клопотання відповідача-1 про заміну первісного відповідача належним відповідачем задоволенню не підлягає.

В судове засідання 27.10.2016 року представник відповідача-1 не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у відповідності до Гаагзької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (Гаагзькою конвенцією 1965 року) шляхом направлення судового доручення про вручення ухвал через Supreme Court Registry. Враховуючи надходження від відповідача 22.09.2016 заяви про заміну первісного відповідача належним відповідачем, знаходження в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу-1, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача-1.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час та місце розгляду справи судом.

З огляду на те, що ухвали суду про порушення провадження у справі від 01.02.2016 року та ухвали про відкладення розгляду справи від 01.03.2016, від 27.09.2016 надсилалися судом за адресою місцезнаходження позивача та відповідача-2, зазначеною в позовній заяві, яка збігається з адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, надходження від позивача документів по справі, позивач та відповідач-2 вважаються обізнаними та повідомленим про час та місце розгляду справи, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справи за відсутності позивача та відповідача-2.

У судовому засіданні 27.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2014 року між приватним підприємством «Укрспеціндустрія» (продавець) та компанією «АКС Консалтінг Лімітед» (Британські Віргінські острови, далі - покупець) укладено Контракт №2/10 від 15.10.2014 року (далі - Контракт).

Відповідно до розділу 1. Контракту продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Морські порти України (Бердянський, Ільїчевський, Керченський, Миколаївський, Херсонський, Севастопольський, Феодосійський) та річкові порти України 50000 МТ сталевого вуглецевого брухту (товар) по технічним умовам, вказаним в п.2 даного Контракту. Товар призначений для подальшої поставки на ринки Туреччини, Греції, Італії, Єгипту, Іспанії, Тайваню, Індонезії, Китаю, Кореї, Японії, Філіппін, Таїланду, Албанії.

Відповідно до п.3 Контракту валюта контракту і валюта платежу - долари США. Ціна становить 310 доларів США за 1 МТ на умовах FOB всі річкові та морські порти України у відповідності до «Інкотермс-2000». Загальна вартість контракту - 15 500 000,00 доларів США.

Згідно з п.4 Контракту продавець поставляє товар морським та річковим транспортом в обсязі судової партії. Датою поставки товару вважається дата відмітки в транспортній накладній в пункті призначення. Загальний строк поставки судової партії товару у відповідності з даним Контрактом - 20 днів.

28.11.2015 року між сторонами Контракту укладено Додаткову угоду №3-1 від 28.11.2015 року (далі-Додаткова угода).

Відповідно до п.1 Додаткової угоди розділ 6 Контракту викладено в наступній редакції: «розрахунок за поставлений товар повинен бути проведений не пізніше 70 календарних днів з моменту оформлення вантажної митної декларації. У разі якщо вага при вивантаженні відрізняється не більше ніж на 0,5% від ваги, заявленого в коносаменті, то для остаточного розрахунку приймається вага вказаний в коносаменті. Покупець оплачує послуги банків нерезидентів при проведенні платежів за Контрактом.»

29.10.2015 року між ТОВ «Мет-Топ» (поручитель) та приватним підприємством «Укрспеціндустрія» (кредитор) укладено Договір поруки №П-29-10-15 від 29.10.2015 року, згідно з п.1.1. якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку фірмою "AKS Consulting Limited" (Британські Віргінські острови) щодо сплати грошових коштів за Контрактом №2/10 від 15.10.2014 року.

У відповідності до п.1.2. Договору поруки у випадку порушення боржником обов'язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що на виконання умов Контракту ним відвантажено товар, а саме згідно вантажної митної декларації №ЕК10ДР 112040000/2015/002779 від 03.11.2015 року позивач здійснив поставку брухту та відходів чорних металів масою 1429,54 тонн загальною вартістю 443155,85 доларів США. Вказаний товар відповідачем-1 оплачено не було, в зв'язку з чим у відповідача-1 рахується перед позивачем заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 124 ГПК підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 21 ГПК сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 ГПК підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" (пункт 1 частини 1 статті 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до ст. 43 розділу VI "Колізійні норми щодо договірних зобов'язань" Закону "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Отже, сторони у договорі можуть самостійно визначити право, яке застосовується до договору, та суд, який буде розглядати та вирішувати спір між ними.

Згідно з п.2 Додаткової угоди всі суперечки і розбіжності, що виникають внаслідок або у зв'язку з Контрактом, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. Якщо сторони не можуть дійти згоди протягом 10 днів з моменту проведення перших переговорів, то дані розбіжності повинні бути врегульовані Господарськими судами України відповідно до матеріального і процесуального права України. Мова судового розгляду - українська.

Враховуючи викладене, даний спір підлягає вирішенню в Господарському суді міста Києва із застосуванням матеріального і процесуального права України.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно вантажної митної декларації №ЕК10ДР 112040000/2015/002779 від 03.11.2015 року позивач здійснив поставку брухту та відходів чорних металів масою 1429,54 тонн загальною вартістю 443155,85 доларів США.

В зв'язку з неоплатою товару позивач звертався до відповідача-1 19.11.2015 за вих. № 19-1 та 16.01.2016 за вих. № 16-1 з претензіями про погашення заборгованість.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 28.11.2015 року між «АКС Консалтінг Лімітед» (Британські Віргінські острови, далі - початковий боржник) та «Max Trade Dinasty Ltd» (Сейшельські острова) укладено Договір переведення боргу від 28.11.2015 року.

Відповідно до п.1.1. Договору переведення боргу первісний боржник переводить, а новий Боржник приймає на себе виконання грошового зобов'язання, яке виникло і / або може виникнути на підставі Контракту № 2/10 від 15 жовтня 2014 (далі - Основний договір), укладеного між первісним боржником і приватним підприємством «Укрспеціндустрія» (Україна) (далі - Кредитор).

Згідно з п.1.2. Договору переведення боргу первісний боржник переводить на нового боржника борг в обсязі і на умовах, які існують в момент укладення даного Договору і / або можуть виникнути при виконанні Основного договору.

Відповідно до п.1.3. Договору переведення боргу з моменту укладення договору новий боржник приймає на себе обов'язки первісного боржника за основним договором і стає боржником за основним Договором. З моменту укладення Договору зобов'язання первісного боржника перед Кредитором за Основним договором вважаються виконаними в повному обсязі.

Як зазначено в п.1.4. Договору переведення боргу згода на переведення боргу отримано від Кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспеціндустрія» (Україна) згідно з письмовим повідомленням № 28/11 / 2015-01 від 28 листопада 2015 року.

Відповідно до ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

В матеріалах справи міститься згода №28/11/2015-01 від 28.11.2015 року приватного підприємства «Укрспеціндустрія» на переведення прав та обов'язків (боргу) по Контракту №2/10 від 15.10.2014 року на «Max Trade Dinasty Ltd», яка підписана директором ПП «Укрспеціндустрія» Скороход П.В. та скріплена печаткою ПП «Укрспеціндустрія», згідно якої ПП «Укрспеціндустрія» надано згоду на укладення договору про переведення боргу між «АКС Консалтінг Лімітед» (Британські Віргінські острови, далі - початковий боржник) та «Max Trade Dinasty Ltd» (Сейшельські острова) по Контракту №2/10 від 15.10.2014 року, укладеного між «АКС Консалтінг Лімітед» та ПП «Укрспеціндустрія»; ПП «Укрспеціндустрія» не заперечує щодо переведення на нового боржника прав та обов'язків боржника по Контракту №2/10 від 15.10.2014 року; ПП «Укрспеціндустрія» підтверджує, що з моменту укладення Договору про переведення боргу між «АКС Консалтінг Лімітед» та «Max Trade Dinasty Ltd» по Контракту №2/10 від 15.10.2014 року всі зобов'язання боржника перед кредитором, які виникли на підставі Контракту №2/10 від 15.10.2014 року вважаються виконаними.

Таким чином, враховуючи те, кредитором було надано згоду на заміну боржника іншою особою (переведення боргу), відповідач-1, в розумінні статі до ст.520 ЦК України, не є боржником позивача по Контракту №2/10 від 15.10.2014 року, оскільки його було замінено на іншого боржника - «Max Trade Dinasty Ltd».

Оскільки обов'язок щодо виконання грошового зобов'язання по Контракту №2/10 від 15.10.2014 року на підставі Договору переведення боргу покладено на «Max Trade Dinasty Ltd», вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з «АКС Консалтінг Лімітед», яка виникла в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання по оплаті поставленого по Контракту №2/10 від 15.10.2014 року товару є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 задоволенню не підлягають, вимоги про стягнення з відповідача-2, як поручителя за Договором поруки №П-29-10-15 від 29.10.2015 року виконання зобов'язання відповідачем-1 перед позивачем, також не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що переведення боргу з відповідача-1 на іншу особу здійснено ще до порушення провадження у даній справі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено:01.11.2016