ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.10.2016 Справа № 905/2540/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", м.Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", м. Вугледар, Донецька область

про стягнення 13390грн.

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача не з'явився;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №998 від 29.04.2016.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" (далі - відповідач) про стягнення 13390грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.03.2016 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці відповідачем, згідно накладної №52748670, було відправлено вантаж - вугілля камяне не пойменоване в алфавіті, на станцію Новогродовка Донецької залізниці. При проходженні вагону станції ОСОБА_1 залізниці, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 13390грн, який він просить стягнути з відповідача.

Представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у звязку з неможливістю приймати участь в судовому засіданні 31.10.2016, через його зайнятість в іншому судовому засіданні.

Враховуючи закінчення строку встановленого для розгляду справи статтею 69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також недоведеність позивачем неможливості приймання участі при розгляді справи іншого представника, приймаючи до уваги, що явка представника позивача обовязковою не визнавалась, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання представника позивача.

До вищезазначеного клопотання представником позивача не було додано документів щодо неможливості приймати участь у цьому судовому засіданні, а тому враховуючи недоведеність позивачем неможливості приймання участі при розгляді справи його та іншого представника, приймаючи до уваги, що явка представника позивача обовязковою не визнавалась, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання представника позивача.

Відповідач надав відзив, в якому проти задоволення позову заперечував та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, вважаючи, що позивачем зважування та завантаження вугілля у вагон здійснювалось на 200 тонних вагонних справних вагах, а переваження здійснювалось на 150 тонних вагах без урахування похибки та вивантаження вугілля з вагонів, а різниця в масі виведена в результаті арифметичних дій. Крім того, просив зменшити розмір штрафу у зв'язку з скрутним матеріальним становищем.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

16.03.2016 Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" (вантажовідправник), зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Новогродовка Донецької залізниці, відвантажило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю центральна збагачувальна фабрика "Селидовська" (вантажоодержувач) за залізничною накладною №52748670, у вагоні №60373586, вантаж вугілля камяне не пойменоване в алфавіті. Вологість вантажу 6,8%. Поверхня вантажу нижче рівня бортів вагону. Вантаж маркований подовжньою смугою жовтого кольору 200мм по всій довжині вагону. При оформленні залізничної накладної №52748670 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 56400кг, тара 23900кг. Завантаження вантажу у вагон здійснювалось засобами відправника. Маса визначена на електронних вагах (200т) (а.с.13).

При проходженні вагону №60373586 станції ОСОБА_1 залізниці, було здійснено контрольну перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вищезазначеному вагоні з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №52748670.

Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено комерційним актом РА №008141/31 складеним 18.03.2016, в розділі "Д" якого зазначено: "На підставі актів загальної форми № 278 від 18.03.2016 станції ОСОБА_1 проведено контрольне переважування вагону №60373586 по груповій відправці зазначеної на лицьовій стороні цього акту, з переважування на справних електронних 150т вагонних вагах ст.Пологи (повірка 29.12.2015). По документу значиться вага: нетто 56400кг, тара 23900кг. Фактично виявилась вага: брутто 86400кг, тара з документу 23900кг, нетто 62500кг, що більш ваги зазначеної в документі на 6100кг. Згідно документа в графі 20 значиться: вугілля кам'яне не пойменоване в алфавіті, вологість вантажу 6,8%. Вантаж маркований подовжньою смугою жовтого кольору 200мм по всій довжині вагону. В комерційному відношенні завантаження в вагоні рівномірне, нижче бортів на 60см, маркований подовжньою смугою жовтого кольору по всій довжині вагону, виїмки та поглиблення відсутні, окреслення завантаження не порушені. Вагон технічно справний, люка двері закриті. Надана телеграма" (а.с.14).

Крім того, відомості щодо розходження в масі вантажу визначеної відправником між масою вантажу визначеного залізницею після контрольного зважування, містяться в акті загальної форми №278 від 18.03.2016, складеного станцією ОСОБА_1 залізниці (а.с.15).

Згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ) вагонних ваг, тип тензометричні, заводський №017, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 1 раз на 6 місяців. 29.12.2015 була проведена державна повірка зазначених ваг (а.с.16-17).

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 37 Статуту залізниць України (далі Статут) встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст.122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно з абз.2 п.2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (далі Правила № 644), маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Пунктом 5.5. Правил № 644 закріплено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 статті 118 Статуту встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №52748670 масу вантажу у вагоні №60373586 нарахований штраф відповідачу в розмірі 13390грн. Судом встановлено, що розмір суми штрафу відповідає вимогам ст.ст. 118, 122 Статуту.

Відповідно до ч.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

З огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, а також враховуючи, майновий стан відповідача, а також враховуючи, що фактична маса вантажу виявилась більшою за масу вантажу, яка зазначена в накладній, однак не перевищувала вантажопідйомність вагону, що, в свою чергу, не створювало небезпеку на залізничному транспорті, то суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та вважає за можливе зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати.

Також, судом прийнято до уваги, що відповідач здійснює свою господарську діяльність в м.Вугледар, Донецької області, яке згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015р. № 1275-р та наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визначене як район проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст.38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82 - 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.Магістральна, буд.4, ідентифікаційний код юридичної особи 34032208) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ідентифікаційний код юридичної особи - 40075815), в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» (49602, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.108, код ЄДРПОУ ВП - 40081237) 2678грн штрафу та 1378грн витрат з оплати судового збору.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повний текст рішення складений 07 листопада 2016 року.

Суддя О.В. Говорун