РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016Справа №910/12084/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона №1"
про стягнення 20 334,10 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Гуйван Д.П. (дов. № 10-73/2119 від 22.02.2016 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27 жовтня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона №1" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 20 334,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2016 року порушено провадження у справі № 910/12084/16 та призначено справу до розгляду на 15.09.2016 року.

12.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники сторін в судове засідання 15.09.2016 року не з'явились, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд, розглянувши подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 року розгляд справи було відкладено на 13.10.2016 року, у зв'язку з неявкою сторін, поданим клопотанням про відкладення розгляду справи та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

Представник відповідача в судове засідання 13.10.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 15.06.2016 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 13.10.2016 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане позивачем 13.10.2016 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 року строк розгляду спору було продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 27.10.2016 року.

У судовому засіданні 27.10.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 27.10.2016 року повторно не з'явився, вимоги ухвали суду у справі № 910/12084/16 не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 12, кім. 24, на яку було відправлено ухвали суду вказана в позові та підтверджується матеріалами справи.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання підтверджується підписами уповноважених осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона №1" на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона №1" (підрядник) був укладений договір підряду № 3465 (надалі по тексту - "Договір"), за змістом якого підрядник за завданням замовника зобов'язується виконати роботи, зазначені в пункті 1.2 цього Договору, а замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Пунктом 1.2 Договору передбачено найменування роботи: Заміна КЛ-10 кВ "ПС В.Кохнівка - РП-8" в м. Кременчук (надалі по тексту - Об'єкт).

Відповідно до пункту 3.1 Договору ціна цього договору разом з ПДВ становить 781 640,00 грн.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом: попередньої оплати, яка здійснюється замовником до початку виконання робіт в розмірі 70% загальної ціни, що становить 547 148,00 грн. з ПДВ; остаточного розрахунку, який проводиться замовником протягом 30 банківських днів з моменту введення об'єкту в експлуатацію.

Додатком №2 до Договору сторонами було узгоджено графік виконання робіт.

На виконання умов Договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача повну вартість робіт у розмірі 781 640,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1557 від 14.11.2012 року на суму 547 148,00 грн. та № 7038 від 26.12.2012 року на суму 234 492,00 грн.

Листом №10-72/2963 від 11.03.2016 року позивач звернувся до відповідача із вимогою повернути на його рахунок суму передоплати за Договором у розмірі 20 334,10 грн. у зв'язку із невиконанням ним підрядних робіт.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що позивач вказує на неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання з виконання робіт за Договором, а тому просить стягнути суму сплаченого авансу у розмірі 20 334,10 грн. за невиконані відповідачем роботи.

Відповідач не скористувався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

За змістом частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно з частиною 2 статті 854 Цивільного кодексу України підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, замовник, на виконання умов Договору перерахував на рахунок підрядника повну вартість робіт у розмірі 781 640,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1557 від 14.11.2012 року на суму 547 148,00 грн. та № 7038 від 26.12.2012 року на суму 234 492,00 грн. (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Згідно з частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання відповідачем робіт за Договором на суму 20 334,10 грн. у встановлений графіком виконання робіт (додаток №2 до Договору) строк.

Водночас, матеріали справи містять належним чином засвідчену копію акту звірки взаємних розрахунків від 31.12.2014 року підписаного та скріпленого печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона №1", в якому відповідач визнав існування у нього боргу у розмірі 20 334,10 грн. за неналежне виконання робіт за Договором.

Листом №10-72/2963 від 11.03.2016 року позивач звернувся до відповідача із вимогою повернути на його рахунок суму передоплати за Договором у розмірі 20 334,10 грн. у зв'язку із невиконанням ним підрядних робіт.

За змістом частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з частиною 2 статті 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 11.03.2011 року у справі №2-22/1351-2009, від 12.06.2012 року у справі №55/385 та від 23.07.2014 року у справі №910/24568/13.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв'язку з тим, що відповідачем не було виконано свого зобов'язання щодо виконання робіт за Договором на суму 20 334,10 грн., а матеріалами справи підтверджується отримання вказаних коштів Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона №1", враховуючи звернення позивача із повідомленням про відмову від виконання робіт за таким Договором, правова підстава для володіння такими коштами у останнього відсутня.

В той же час, відповідачем наведені обставини не спростовані, доказів повернення коштів не надано.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона №1" грошових коштів у розмірі 20 334,10 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька механізована колона №1" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 12, кім. 24; ідентифікаційний код 35842232) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5; ідентифікаційний код 00131819) суму передоплати у розмірі 20 334 (двадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 10 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.11.2016 року

Суддя С.В. Стасюк