ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 року Справа № 904/6289/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2047 від 05.10.2016 р.,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 52-16/70 від 24.12.2015 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016р. у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення плати за користування вагонами

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016 р. у даній справі (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерне товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" плату за користування вагонами в сумі 10 749,72 грн. та 1378,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Згадане рішення обґрунтовано посиланням на те, що відповідачем порушено положення п.8 договору про експлуатацію під'їзної колії публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", а також не дотримано вимог Інструкції "Про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці", що унеможливило здійснити подачу вагонів зі станції Кривий Ріг на станцію Допоміжна, та визвало скупчення вагонів на станції Кривий Ріг.

Не погодившись з даним рішенням, публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник вважає, що затримка вагонів відбулася не з його вини, зайнятість колій на станції призначення була спричинена саме позивачем.

За відсутності доказів зайнятості колій на станції призначення за весь період затримки вагонів на ст.Апостолово, а також доказів неможливості подачі спірних вагонів на станцію призначення з моменту прибуття спірних вагонів на ст.Апостолово 14.02.2016 р. і до початку видачі наказу про затримку № 272, суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо правомірності затримки вагонів за наказом № 272 та підстав для нарахування плати за користування вагонами.

Скаржник не погоджується з позицією господарського суду, що публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником Державного підприємства "Придніпровська залізниця", оскільки станом на день звернення позивача до суду з позовною заявою, Єдиний реєстр юридичних та фізичних осіб підприємців відомостей щодо припинення Державного підприємства "Придніпровська залізниця" не містить, до реєстру внесено запис, що з 16.07.2014 р. остання перебуває в стані припинення.

Тобто, на думку скаржника, державна реєстрація припинення сторони за договором не відбулась, а відтак права юридичної особи не перейшли до її правонаступника публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Таким чином, у публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відсутні підстави виступати позивачем у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду залишити без змін.

Позивач вважає, що вина відповідача у затримці вагонів на підходах до станції призначення підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.11.2013 р. між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (орендар) та публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" укладено договір № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч про експлуатацію залізничної підїзної колії публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (договір).

У зв'язку з проведенням реєстрації публічного акціонерного товариства Укрзалізниця додатковою угодою № 9 від 15.15.2015 р. було внесено зміни до договору № ПР/М-13-2/11-131387/ НЮдч від 28.11.2013 р. в частині заміни сторони в зобов'язанні - Державного підприємства Придніпровська залізниця на публічне акціонерне товариство Українська залізниця о особі Регіональної філії Придніпровська залізниця.

Пунктом 4 договору сторони погодили, що рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції по сигналізації на залізницях України та Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії.

Власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі: за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України (п. 15 договору).

Згідно п.20 договору, з урахуванням додаткової угоди №6, цей договір укладається терміном на пять років з 11.12.2013р. року до 10.12.2018 р. включно.

Залізницею були прийняті порожні власні вагони для перевезення на адресу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується відповідними залізничними накладними, наявними в матеріалах справи та в яких зазначено станція та залізниця призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

На шляху прямування на підставі наказів про затримку поїзду, дані вагони було затримано через зайнятість колій на станції призначення Кривий Ріг, у зв'язку з несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на свою під'їзну колію. За цим фактом станціями затримки Апостолово, Красний Шахтар у порядку, передбаченому пунктами 9. 10 р. III Правил користування вагонами та контейнерами (далі Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999р. № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за №165/3458, п. 9 Правил зберігання вантажів складно акти про затримку вагонів за формою ГУ-23а за №№ 13, 14 від 12.02.2016 р., № 15 від 15.02.2016 р., акти загальної форми ф. ГУ-23 №№ 13, 2070, 2071 від 12.02.2016 р., №№1264,1265 від 15.02.2016 р.

За час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 7029092, 14029081, 15029083, 18029106, 17029099, 17029095, 14029082, 14029079, 14029080, 18029100, 16029087, 15029085, 18029098, 18029101, 16029086 в розмірі 10 749,72 грн.

Відомості плати за користування вагонами працівниками публічного акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат було підписано із запереченням: З нарахованою сумою не згодні. Колії приймання були вільні, готові прийняти вагони.

Наведені обставини стали підставою для звернення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до господарського суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів враховує таке.

Взаємовідносини залізниці з контрагентами визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та відповідними договорами. Порядок та умови експлуатації залізничних під'їзних колій, подачі та збирання вагонів згідно зі статтею 21 Закону України "Про залізничний транспорт" та статтею 71 Статуту визначаються договором.

За приписами статті 908 ЦК кодексу України, яка кореспондується із приписами статті 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та увільнення від зазначеної плати у разі затримки вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов'язанні.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва N1. Таким чином, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості, і видати їх одержувачу, зазначеного у накладній, а одержувач має права та обов'язки до залізниці, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач щодо вантажу, що прибув на його адресу.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (п.12 Правил користування вагонами та контейнерами).

Згідно п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

У зв'язку з наявністю на коліях станції призначення неприйнятих публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" вагонів, було видано накази про затримку вагонів на підходах до станції призначення відповідно до п.9 Правил користування вагонами та контейнерами.

На підставі зазначених наказів було складено акти складено акти про затримку вагонів за формою ГУ-23а та акти загальної форми ГУ-23.

Повідомлення про затримку вагонів станцією призначення Кривий Ріг представникам публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" вручено в порядку і строки, визначені, абзацом 4 пунктом 10 р. III Правил користування вагонами та контейнерами.

Відповідно до пунктів 3, 5 Інструкції "Про порядок обслуговування і організації руху на під'їзному шляху публічного акціонерного товариства "Південний ГЗК", узгодженої сторонами по справі, перегін Кривий Ріг - Допоміжна - є одноколійний, обладнаний релейним напівавтоматичним блокуванням. Планування та організація роботи по обміну вагонопотоками між станціями Кривий Ріг та Допоміжна здійснюється маневровими диспетчерами станції Кривий Ріг та диспетчером зовнішнього транспорту УЖДТ "Південного ГЗК" по прямому міжстанційному зв'язку, або телефонному зв'язку.

Основні положення та порядок роботи залізниць України встановлені Правилами технічної експлуатації (ПТЕ) - нормативним відомчім документом Укрзалізниці, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 20.12.96р. № 411 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.02.97р. за № 50/1854. В пункті 16.3 ПТЕ зазначено, що порядок використання колій для приймання та відправлення поїздів має бути вказаний в технічно-розпорядчому акті станції. Технічно розпорядчий акт (ТРА) - нормативний документ, що регламентує безпечне і безперешкодне приймання, відправлення та проходження поїздів через станцію, безпеку внутрішньостанційної маневрової роботи й дотримання техніки безпеки. Додатком № 3 до ТРА є Інструкція про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

Інструкцією "Про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг" визначено порядок відправлення поїздів на станцію Допоміжна. Згідно з пунктами 1, 4 зазначеної Інструкції, ДСП станції Кривий Ріг запитує сусідню станцію про відправлення поїзда по телефону, ДСП станції Допоміжна натискає кнопку "дача згоди", вмикається зелена лампочка "отримання згоди". Після чого ДСП станції Кривий Ріг натискає поїздну кнопку початку маршруту і здійснюється рух поїзда на станцію Допоміжна. Пунктом 8 договору "Про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ Південний ГЗК" передбачено обов'язок диспетчера цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв'язку повідомити старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг про готовність вагонів до забирання.

Згідно зі статтею 42 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12 години наступного дня.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем надано докази повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПАТ "Південний ГЗК", які зареєстровані у книзі повідомлень фГУ-2.

Публічним акціонерним товариством "Південний ГЗК" надано суду довідки про наявність вільних колій на станції Допоміжна на підтвердження можливості прийняти спірні вагони зі станції Кривий Ріг. Проте, відповідачем не представлено суду доказів в підтвердження факту прийняття ним заходів по реагуванню на повідомлення позивача про подавання вагонів, у тому числі доказів повідомлення позивача про готовність вагонів до забирання, виконання ним вимог Інструкції "Про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці". Факт здійснення відповідачем зазначених дій позивач заперечує.

За даних обставин, за відсутністю згоди відповідача на прийняття вагонів на свою під'їзду колію, не включення "зеленого" вхідного сигналу світлофора, який дозволяє залізниці своїм локомотивом доставити запитуємі вагони на приймально-здавальні колії станції Допоміжна, залізниця була позбавлена можливості виконати покладені на неї зобов'язання за договором, тому посилання відповідача на те, що відповідно до "Положення про зайнятість колій" була можливість у залізниці подати спірні вагони на колії станції Кривий Ріг до уваги не приймаються.

З врахуванням наведеного, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Що стосується доводів скаржника про те, що затримка вагонів відбулася з вини залізниці, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки зайнятість прийомо-відправочних колій по ст. Кривий Ріг, згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку УЗ і власних, вагонів з вантажами на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції. При цьому, підпунктом 14.2.1. пункту 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язків України від 30.08.2005 за № 5076 визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Таким чином, наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог п. 33 Правил видачі вантажів та ст. 46 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Крім того, наявність вільних під'їзних колій на станції Допоміжна, з урахуванням відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження вживання ним передбачених договором № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не враховано, що державна реєстрація сторони договору Державного підприємства "Придніпровська залізниця" не проведена, а тому публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не має права звертатися з цим позовом, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, в тому числі Державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 5 цього Закону передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування.

01.12.2015 р. між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" та публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було підписано заключний передавальний акт про те, що одна сторона передала, а друга сторона прийняла майно станом на 30.11.2015 року, що включає зміни, що сталися з 31.07.2014 р. по 30.11.2015 р., правонаступництво щодо якого, у тому числі усіх прав та обов'язків, переходить до приватного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Отже, виходячи з вищенаведених положень Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", суд апеляційної інстанції вважає, що момент переходу майна та відповідних прав і обов'язків Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" визначається днем підписання передавального акту. Відсутність запису про проведення державної реєстрації про припинення державного підприємства "Придніпровська залізниця", що припиняються у результаті злиття, не впливає на право публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на звернення до суду з позовом у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016 р. у справі №904/6289/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_3