ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р.Справа № 922/3053/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Комунального закладу "Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер", м. Кіровоград
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 140940,00 грн.,
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився?

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад "Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер" (м. Кіровоград) звернувся до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 (м. Харків) 140940,00 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 13.09.16р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.10.16р.

До позовної заяви позивачем подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Суд, розглянувши дану заяву вважає за можливе її задовольнити, як таку, що відповідає нормам діючого законодавства.

29.09.16р. позивачем подано заяву про стягненні пені в сумі 2114,10 грн., в якій позивач вказав, що відповідачем було здійснено фактичну поставку товару 23.09.16р. та надав документи для долучення до матеріалів справи.

21.10.16р. позивачем подано заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Суд, розглянувши дану заяву вважає за можливе її задовольнити.

21.10.16р. позивачем подано письмові пояснення, в яких позивач просить суд стягнути з відповідача лише суму пені в розмірі 2599,30 грн. за невчасну поставку та судовий збір.

Суд, розглянувши дану заяву позивача, розцінює її, як зміну предмету позову, у зв`язку з наступним.

Пунктом 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.11р. №18 передбачено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Слід зазначити, що при первісному поданні позовної заяви до господарського суду, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь лише основну суму заборгованості в розмірі 140940,00 грн., але в подальшому здійснив зміну позовних вимог, та просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) в розмірі 2114,10 грн. за 22 дні прострочення поставки обладнання замість основної суми заборгованості.

Тобто, в даному випадку, після подання заяви про стягнення з відповідача пені, позивач змінює свої позовні вимоги, а саме змінює предмет позову, та просить суд стягнути з відповідача замість основного боргу - пеню (неустойку), посилаючись на те, що відпали підстави для стягнення основного боргу.

Відтак, позивач скористався своїм правом на зміну предмету позову та змінив свої позовні вимоги, з якими звернувся до суду.

Враховуючи те, що заява позивача про зміну предмету позову була подана відповідно до вимог діючого законодавства, тобто до початку розгляду справи по суті, а також, зважаючи на те, що така заява була направлена на адресу відповідача та докази направлення додані до цієї заяви (опис вкладення - додається) (а.с. № 50), суд приймає дану заяву до розгляду та задовольняє її, як таку, що відповідає нормам діючого законодавства та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Представник позивача в судове засідання 25.10.16р. не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 25.10.16р. не з`явився, відзив на позов не надав.

Згідно п.п. 4.1.1 п. 4.1. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1149 від 12.12.2007р. нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) місцевої - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Відповідно до п. 4.2. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №1149 від 12.12.2007р. при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 4.1 нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. № 30-31), станом на 21.09.16 року, місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_1, та саме на цю адресу надсилались процесуальні документи, а позивачем позовна заява.

Відповідно до вимог частин 1,3 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Слід звернути увагу, що ухвала про порушення провадження у справі була надіслана на адресу відповідача та повернута 23.09.2016р. до господарського суду з відміткою органу зв'язку " за не запитом ". Крім того, до суду 18.10.2016р. повернута ухвала суду про відкладення розгляду справи від 03.10.2016р., з довідкою органу зв'язку - " за не запитом ", яка також була надіслана на адресу відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також те, що ухвалами суду від 13.09.16р. та 03.10.16р. сторін було повідомлено, що у разі неявки їх представників у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами, суд згідно зі ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

23 травня 2016 року між комунальним закладом "Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу від 23 травня 2016 року № 11/осн (далі - договір) на поставку основних засобів згідно специфікації (копія додається) на суму 140940,00 грн. без ПДВ (без ПДВ), а саме машини пральної МСТ - 32 Е вартістю 79065,00 грн. і машини сушильної МС - 10 вартістю 61875,00 грн.

За умовами пункту 4.2. договору комунальний заклад "Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер" здійснив попередню оплату за товар 30 травня 2016 року у розмірі 100% вартості на термін не більше 3-ох місяців по рахунку від 23 травня 2016 року №11 за платіжним дорученням від 23.05.2016р. № 3.

У разі несвоєчасної поставки товару протягом трьох місяців з дня попередньої оплати відповідно до вимог пункту 4.3. Договору фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зобов'язана була повернути кошти на реєстраційний рахунок замовника протягом 3-х банківських днів з дня попередньої оплати. Останній день поставки товару добіг кінця 30 серпня 2016 року. Останній термін повернення коштів на реєстраційний рахунок комунального закладу "Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер" добіг кінця 02 вересня 2016 року.

Правовою основою здійснення попередньої оплати на поставку основних засобів у розмірі 100% вартості товару на строк не більше трьох місяців є дозвіл головного розпорядника коштів - департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації від 20.01.2016р. № 21-324/01.02/1, який надано на підставі вимог Постанови КМ України від 23 квітня 2014 року № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" зі змінами.

Так, на підставі виставленого відповідачем рахунку №11 від 23.05.16р. на оплату товару в сумі 140940,00 грн. позивачем було здійснено перерахування даної суми на підставі платіжного доручення №3 від 23.05.16р. та проведено банком 30.05.16р., що підтверджується відміткою банку на даному платіжному дорученні.

Відповідачем, умови договору належним чином не виконувались.

З метою спонукання відповідача до своєчасного виконання зобов'язань по договору позивачем передано під розпис фізичній-особі підприємцю ОСОБА_1 лист від 26.08.2016 № 3639 з проханням щодо своєчасного дотримання зобов'язань по договору.

Повторно, позивачем під розпис було передано відповідачу лист від 31.08.2016 № 3726 щодо наслідків порушення умов договору та проханням надати через кур'єра лист-відповідь позивачу з чіткими обґрунтуваннями цих порушень та баченням їх подолання з тим, щоб уникнути розгляду спірних питань у господарському суді Харківської області, а суперечності по договору могли бути врегульовані шляхом переговорів відповідно до п. 6.1. договору протягом 10 днів з дня письмового запиту про це однією із сторін (лист від 26.08.2016 № 3639)

Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.16р. відповідачем було здійснено поставку товару у відповідності до договору, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №35 (а.с. № 44).

Таким чином, позивач вказує, що відповідач не виконав вчасно умови договору і порушив терміни поставки товару.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У відповідності до п. 5.2. договору, за несвоєчасну поставку товару та несвоєчасну оплату товару винна "Сторона" сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення поставки або оплати.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України, прямо зазначається, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму простроченої поставки у розмірі 140940,00 грн., зважаючи на те, що відбулося прострочення поставки товару.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов'язань по поставці товару у втановлений строк, зазначений у договорі, дають законні та обгрунтовані підстави для висновку суду про правомірність стягнення на користь позивача пені у сумі 2599,30 грн.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням заяви про зміну предмету позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, тому судові витрати у даній справі покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 530, 548, 549, 598, 610, 611, 612, 712 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197, 232, 343 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1, код за ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального закладу "Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер" (вул. Габдрахманова, 18/29, м. Кіровоград, 25009, код за ) пеню в сумі 2599,30 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.10.2016 р.

Суддя Л.В. Шарко