ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.10.2016 Справа №905/2837/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, ,

до відповідача, Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, ,

про стягнення 12644,40 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №51юр-529/16 від 21.09.2016р. до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 12644,40 грн., у тому числі 11385,96грн. суми боргу за реактивну електроенергію спожиту за січень 2015р.-квітень 2016р., 203,13 грн. 3% річних нарахованих у період з 14.02.2015р. - 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті реактивної електроенергії, спожитої за період січень 2015р.-березень 2016р., 1055,31 грн. інфляційних витрат нарахованих за період з 01.02.2015р. - 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті реактивної електроенергії, спожитої за період січень 2015р.-березень 2016р.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2837/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 03.10.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2837/16.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про постачання електричної енергії №190 від 29.12.2006р. із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості реактивної електроенергії по рахункам за січень 2015р.-квітень 2016р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок ціни позову, у копіях: договір про постачання електричної енергії №190 від 29.12.2006р. із додатковою угодою №б/н від 31.07.2012р., додатками №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», №5 «Порядок розрахунків», №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до нього; акти прийняття-передавання товарної продукції за січень 2015р.-квітень 2016р.; рахунки за електроенергію №32/190 за січеньлистопад 2015р.; рахунок за реактивну електроенергію №32/190 за січень 2015р.; рахунки за послуги по перетіканню реактивної енергії №32/190 за лютий 2015р.-квітень 2016р.; довіреності на представників відповідача; лист Словянського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» №35 від 10.09.2007р.; документи, що підтверджують правовий статус підприємства відповідача; довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику».

27.10.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області надано письмові пояснення №б/н від 27.10.2016р., у яких зазначено, що обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами здійснюється у відповідності до «Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України №19 від 17.01.2002р.; порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії встановлено у додатку №6 до договору про постачання електричної енергії №190 від 29.12.2006р.; повідомлено про відсутність на розгляді у іншого суду даних позовних вимог, а також відсутність відносно відповідача провадження по справі про банкрутство.

До пояснень додано витяг з сайту Верховної Ради України «Оголошення та повідомлення» від 26.10.2016р., а також копії документів, що підтверджують правовий статус підприємства позивача.

27.10.2016р. відповідачем через канцелярію господарського суду надано відзив №05/2313 від 25.10.2016р., у якому звернуто увагу на проведення антитерористичної операції на території здійснення господарської діяльності відповідачем, у звязку з чим у останнього виникли форс-мажорні обставини, що підтверджені уповноваженим органом; підкреслено відсутність його вини у порушенні зобовязання перед позивачем; зазначено про значну заборгованість підприємства з виплати заробітної плати; просить врахувати приписи ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси»; зауважено на основному виді діяльності підприємства. За наведених обставин вважає безпідставно нарахованими санкції відповідачем за прострочення виконання прийнятих на себе зобовязань щодо оплати за спожиту реактивну електричну енергію, просить відмовити у стягненні 3% річних, інфляційних витрат та розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

До відзиву додано у копіях: документи на підтвердження правового статусу підприємства відповідача, висновок Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р., сертифікати (висновки) №1201, №1735 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України вих.№4260/05-4 від 29.10.2014р. та вих.№5270/05-4 від 25.11.2014р. відповідно, довідка №06/1351 від 20.10.2016р., довіреність на представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 27.10.2016р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі; зазначив про наявність заявленої до стягнення суми боргу на теперішній час у повному обсязі; вказав, що у рахунку за послуги по перетіканню реактивної енергії №32/190 за період березень 2015р. допущено описку, вірною датою отримання означеного рахунку відповідачем є 01.04.2015р.; визначив датою отримання відповідачем рахунку за послуги по перетіканню реактивної енергії №32/190 за період квітень 2016р. 10.05.2016р.; заперечив проти розстрочення виконання рішення суду, посилався на власне скрутне матеріальне становище.

Представник відповідача у судому засіданні 27.10.2016р. заперечив проти позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних та інфляційних витрат; посилається на приписи ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», до того ж зауважив на скрутному фінансовому становищі з причин проведення антитерористичної операції на території місцезнаходження відповідача, у тому числі його структурних підрозділів; зазначив, що форс-мажорні обставини підтверджені певними документами; зазначив на понесенні значних збитків; звернув увагу на заборгованість підприємства з виплати заробітної плати, виплата якої у відповідності до діючого законодавства України повинна здійснюватись у першу чергу; заявив клопотання про розстрочення виконання рішення суду на 6 місяців.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

29.12.2006р. між Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго» (нині-Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» та далі-Постачальник) та Державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню «Укрпромводчормет» (нині-Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу») в особі Словянського районного управління (Споживач), укладено договір про постачання електричної енергії №190, згідно з яким Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 348,2 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.9.5 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

За умовами вказаного договору Постачальник, зокрема, зобов'язався постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 Договору; згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання на межах, визначених додатком №2 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» до цього договору; із дотриманням на межі балансової належності електромереж Постачальника граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами (п.2.2.2 договору), а Споживач зобов'язався, зокрема, оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №3 «Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії» та додатка №5 «Порядок розрахунків» до цього договору (п.2.3.4 договору) та здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії» до цього договору (п.2.3.5 договору).

Пунктом 1 додатку №5 «Порядок розрахунків» до означеного правочину розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця.

Відповідно до п.9 вказаного додатку №5, порядок зняття показів реактивних розрахункових приладів обліку та розрахунку плати за перетікання реактивної електроенергії обумовлюється додатками №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» і №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору. За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для здійснення плати за перетікання реактивної електроенергії.

Розрахунки за активну електричну енергію, в тому числі за обсяги недорахованої електричної енергії, визначеної на підставі акта порушень Споживачем ПКЕЕ, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності і перетікання реактивної електричної енергії здійснюється Споживачем грошовими коштами на рахунки Постачальника електричної енергії, які вказано в р.10 договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника електричної енергії.

Споживачу для оплати рахунки Постачальник може направляти поштою рекомендованим листом, нарочним або віддавать уповноваженому представнику Споживача під розпис у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою Постачальника журналі. (п.10 додатку №5 до договору).

Матеріали справи містять акти прийняття-передавання товарної продукції за січень 2015р.-квітень 2016р., що підписані сторонами та скріплені печатками.

Згідно даних актів обсяги перетікання реактивної електроенергії наступні:

- у січні 2015 року - 14915 кВАр/год на суму 661,94 грн.;

- у лютому 2015 року - 12226 кВАр/год на суму 560,86 грн.;

- у березні 2015 року 12957 кВАр/год на суму 605,48 грн.;

- у квітні 2015 року 13596 кВАр/год на суму 660,11 грн.;

- у травні 2015року 12741 кВАр/год на суму 607,45 грн.;

- у червні 2015 року 19264 кВАр/год на суму 1021,64 грн.;

- у липні 2015 року 20182 кВАр/год на суму 1088,29 грн.;

- у серпні 2015 року 16505 кВАр/год на суму 884,92 грн.;

- у вересні 2015 року 15097 кВАр/год на суму 839,28 грн.;

- у жовтні 2015 року 13147 кВАр/год на суму 702,90 грн.;

- у листопаді 2015 року 10335 кВАр/год на суму 586,55 грн.;

- у грудні 2015 року 11827 кВАр/год на суму 656,16 грн.;

- у січні 2016 року 12181 кВАр/год на суму 671,56 грн.;

- у лютому 2016 року - 11113 кВАр/год на суму 615,70 грн.;

- у березні 2016 року 10140 кВАр/год на суму 578,92 грн.;

- у квітні 2016 року 12124 кВАр/год на суму 644,20 грн.

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлені рахунки за ці послуги у зазначеному обсязі відповідно до договору про постачання електричної енергії №190 від 29.12.2006р., у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р. (далі - ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п.6.1. ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2. ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, забезпечив відповідачеві у період з січня 2015р. по квітень 2016р. перетікання реактивної електричної енергії в обсязі 218350 кВАр/год, на загальну суму 11385,96 грн., а відповідач прийняв таке без заперечень, що підтверджується відповідними актами прийняття-передавання електроенергії.

Рахунок на оплату:

перетікання реактивної електроенергії у січні 2015р. на суму 661,94 грн. отримано відповідачем 02.02.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у лютому 2015р. на суму 560,86 грн. отриманий відповідачем 02.03.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у березні 2015р. на суму 605,48 грн. отриманий відповідачем 01.04.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у квітні 2015р. на суму 660,11 грн. отриманий відповідачем 01.05.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у травні 2015р. на суму 607,45 грн. отриманий відповідачем 02.06.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у червні 2015р. на суму 1021,64 грн. отриманий відповідачем 01.07.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у липні 2015р. на суму 1088,29 грн. отриманий відповідачем 03.08.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у серпні 2015р. на суму 884,92 грн. отриманий відповідачем 01.09.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у вересні 2015р. на суму 839,28 грн. отриманий відповідачем 01.10.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у жовтні 2015р. на суму 702,90 грн. отриманий відповідачем 02.11.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у листопаді 2015р. на суму 586,55 грн. отриманий відповідачем 01.12.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у грудні 2015р. на суму 656,16 грн. отриманий відповідачем 31.12.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії у січні 2016р. на суму 671,56 грн. отримано відповідачем 01.02.2016р.;

перетікання реактивної електроенергії у лютому 2016р. на суму 615,70 грн. отриманий відповідачем 01.03.2016р.;

перетікання реактивної електроенергії у березні 2016р. на суму 578,92 грн. отриманий відповідачем 01.04.2016р.;

перетікання реактивної електроенергії у квітні 2016р. на суму 644,20 грн. отриманий відповідачем 10.05.2016р., про що свідчать відповідні відмітки на цих документах.

Повноваження особи, що здійснила приймання перелічених документів від імені Словянського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» підтверджено довіреностями останнього №б/н від 30.12.2014р. та №б/н від 30.12.2015р.

Відповідно до п.10 вищезазначеного додатку №5 до договору розрахунки за активну електричну енергію, в тому числі за обсяги недорахованої електричної енергії, визначеної на підставі акта порушень Споживачем ПКЕЕ, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності і перетікання реактивної електричної енергії здійснюється Споживачем грошовими коштами на рахунки Постачальника електричної енергії, які вказано в р.10 договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

Одночасно п.6.11 ПКЕЕ встановлено, що тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків зазначається у договорі та/або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті.

Відтак, означене положення додатку №5 до договору не суперечить приписам чинного законодавства у сфері спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги викладені обставини та означені вище умови оплати, розрахунок відповідачем за перетікання реактивної електроенергії повинно бути вчинено у термін протягом 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

Тобто, сплата за зобов'язанням січня 2015р. повинна бути здійснена: не пізніше 16.02.2015р.;

лютого 2015р. - не пізніше 17.03.2015р.;

березня 2015р. - не пізніше 16.04.2015р.;

квітня 2015р. - не пізніше 19.05.2015р.;

травня 2015р. - не пізніше 16.06.2015р.;

червня 2015р. - не пізніше 15.07.2015р.;

липня 2015р. - не пізніше 17.08.2015р.;

серпня 2015р. - не пізніше 15.09.2015р.;

вересня 2015р. - не пізніше 16.10.2015р.;

жовтня 2015р. - не пізніше 16.11.2015р.;

листопада 2015р. - не пізніше 15.12.2015р.;

грудня 2015р. не пізніше 19.01.2016р.;

січня 2016р. - не пізніше 15.02.2016р.;

лютого 2016р. - не пізніше 16.03.2016р.;

березня 2016р. - не пізніше 15.04.2016р.;

квітня 2016р. - не пізніше 24.05.2016р.

Відповідачем доказів оплати суми за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії у розмірі 11385,96 грн. суду не представлено.

Так, приймаючи до уваги викладені обставини справи, вбачається, що позивачем належним чином доведено факт виконання обов'язку щодо перетікання реактивної електроенергії протягом січня 215р.-квітня 2016р. вартістю у вищенаведених розмірах та невиконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, цього грошового зобов'язання у встановлені договором строки.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у розмірі визначеному позивачем.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 1055,31 грн. (нарахування здійснено за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої: у січні 2015р. на суму 661,94 грн. у період з 01.02.2015р. по 30.04.2016р., у лютому 2015р. на суму 560,86грн. у період з 01.04.2015р. по 30.04.2016р., у березні 2015р. на суму 605,48грн. у період з 01.05.2015р. по 30.04.2016р., у квітні 2015р. на суму 660,11 грн. у період з 01.06.2015р. по 30.04.2016р., у травні 2015р. на суму 607,45 грн. у період з 01.07.2015р. по 30.04.2016р., червні 2015р. на суму 1021,64 грн. у період з 01.08.2015р. по 30.04.2016р., у липні 2015р. на суму 1088,29 грн. у період з 01.08.2015р. по 30.04.2016р., у серпні 2015р. на суму 884,92 грн. у період з 01.10.2015р. по 30.04.2016р., у вересні 2015р. на суму 839,28 грн. у період з 01.11.2015р. по 30.04.2016р., у жовтні 2015р. на суму 702,90 грн. у період з 01.11.2015р. по 30.04.2016р., у листопаді 2015р. на суму 586,55 грн. у період з 01.01.2016р. по 30.04.2016р., у грудні 2015р. на суму 656,16 грн. у період з 01.02.2016р. по 30.04.2016р., у січні 2016р. на суму 671,56 грн. у період з 01.03.2016р. по 30.04.2016р., у лютому 2016р. на суму 615,70 грн. у період з 01.04.2016р. по 30.04.2016р.);

3% річних 203,13 грн. (фактично нараховані у період з 14.02.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у січні 2015р. на суму 661,94 грн., у період з 17.03.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у лютому 2015р. на суму 560,86 грн., у період з 17.04.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у березні 2015р. на суму 605,48 грн., у період з 20.05.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у квітні 2015р. на суму 660,11 грн., у період з 16.06.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у травні 2015р. на суму 607,45 грн., у період з 16.07.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у червні 2015р. на суму 1021,64 грн., у період з 15.08.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у липні 2015р. на суму 1088,29 грн., у період з 16.09.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у серпні 2015р. на суму 884,92 грн., у період з 16.10.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у вересні 2015р. на суму 839,28 грн., у період з 14.11.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у жовтні 2015р. на суму 702,90 грн., у період з 16.12.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у листопаді 2015р. на суму 586,55 грн., у період з 19.01.2016р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у грудні 2015р. на суму 656,16 грн., у період з 16.02.2016р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у січні 2016р. на суму 671,56 грн., у період з 17.03.2016р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у лютому 2016р. на суму 615,70 грн., у період з 19.04.2016р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у березні 2016р. на суму 578,92 грн.).

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог встановлено невідповідність визначеного позивачем періоду прострочення дійсному, з огляду на що здійснив перерахунок інфляційних витрат та 3% річних, суд дійшов висновку про дійсний розмір інфляційних витрат у сумі 1001,19 грн. та 3% у загальному розмірі 183,81 грн.

Одночасно відповідач у відзиві №05/2313 від 25.10.2016р. просить відмовити у стягненні 3% річних та інфляційних витрат, при вирішенні справи просить врахувати приписи ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси».

Законом України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону (до 31.12.2015р.), на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції (ст.2 Закону).

У ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права», передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, зокрема, процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (п.2.).

Означене встановлено Верховним судом України у Постанові від 12.12.2011р. (Про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2011р. у справі №07/238-10).

Зі змісту ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р., слідує встановлення мораторію на нарахування штрафних санкцій у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси, що надаються у районі проведення антитерористичної операції.

Проте, згадані 3% річних та інфляційні витрати за своєю правовою природою не є штрафними сакціями.

Отже, приписами приведеного Закону не передбачено звільнення боржника (відповідача) від відповідальності за невиконання основного грошового зобов'язання або його виконання із порушенням встановлених договором термінів та не позбавляє кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки цей нормативний акт, беручи до уваги вищевикладене, не поширює свою дію на нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних витрат у межах спірних правовідносин.

Отже, доводи відповідача у цій частині судом до уваги не прийнято.

Твердження відповідача стостовно наявності форс-мажорних обставин також не враховано при вирішенні спірного питання, зважаючи на таке.

Законодавець не повязує застосування ст.625 Цивільного кодексу України із наявністю чи відсутністю вини боржника, тобто виходячи із суті 3% річних та інфляційних витрат, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання незалежно від того, виникла така неможливість за наявності його вини чи випадково, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника на весь розмір суми, належної до сплати кредиторові.

Зважаючи на викладене, відсутність вини у невиконанні зобовязань по сплаті за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії січня 2015р. - квітня 2016р. та наявність форс-мажорних обставин не є підставою для відмови у задоволенні даних позовних вимог.

Заперечення відповідача в частині відсутності вини у невиконанні спірних зобовязань до уваги судом не прийнято, оскільки ці твердження не підтверджено доказами у розумінні приписів господарського процесуального законодавства.

До того ж слід зауважити на приписах ст.42 Господарського кодексу України, відповідно до яких субєкти господарювання самостійно, на власний ризк здійснюють господарску діяльність, і, з відсиланням на положення п.1 ст.625 Цивільного кодексу України, не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання.

Відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» нарахованих сум 3% річних та інфляційних витрат підлягають задоволенню частково, у розмірі встановленому судом.

Окрім того, відповідач у відзиві №05/2313 від 25.10.2016р. просить розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

Матеріали справи містять копії висновку Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р., сертифікатів (висновки) №1201, №1735 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України вих.№4260/05-4 від 29.10.2014р. та вих.№5270/05-4 від 25.11.2014р. відповідно, довідки №06/1351 від 20.10.2016р.

За приписом ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення має право розстрочити або відстрочити його виконання.

Розстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач у судовому засіданні заперечив проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення, з огляду на не менш скрутне власне фінансове становище.

Виходячи з приписів постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищеозначену норму процесуального законодавства, висновки, викладені у п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9, суд не вбачає винятковості обставин, на які посилається заявник як на підставу розстрочення виконання цього судового рішення, оскільки вони не свідчать про надмірність присудженої до стягнення суми та неможливість її сплати одноразово. До того ж, не представлено доказів (документів) щодо неможливості зарахування коштів на його рахунок у подальшому, не надано доказів, підтверджуючих відсутність грошових коштів у заявника у вищеозначених сумах, що постановлені до стягнення, як на момент виникнення заборгованості, так і на даний час, з фактичних обставин таке не вбачається, не надано плану подолання наслідків важкої фінансової ситуації тощо.

Боржником належним чином не обґрунтовано термін у шість місяців, на який слід розстрочити виконання судового рішення.

Отже, посилання у цьому спірному випадку на важке фінансове становище боржника не є переконливим та законним підґрунтям для невиконання господарських зобовязань, як і відповідний статус підприємства, що, у відношенні відповідача не встановлює підстав ухилення від їх виконання та певних пільг у питанні розстрочення, крім того, враховуючи фінансовий стан позивача.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для розстрочки виконання рішення суду заявником не надано, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про розстрочення виконання рішення суду по справі №905/2837/16 є необґрунтованими, недоведеними, а тому такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 12644,40 грн., у тому числі 11385,96грн. суми боргу за реактивну електроенергію спожиту за січень 2015р.-квітень 2016р., 203,13 грн. 3% річних нарахованих у період з 14.02.2015р. - 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті реактивної електроенергії, спожитої за період січень 2015р.-березень 2016р., 1055,31 грн. інфляційних витрат нарахованих за період з 01.02.2015р. - 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті реактивної електроенергії, спожитої за період січень 2015р.-березень 2016р., задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул.К.Лібкнехта, б.177а, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, б.8, адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Войніч, 2, , банківські реквізити не зазначено) 12570,96 грн., у тому числі 11385,96 грн. суми боргу за реактивну електроенергію, 183,81 грн. 3% річних та 1001,19 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1370,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 27.10.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 01.11.2016р.

Суддя О.В. Кротінова