ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. Справа № 922/2596/16
Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Шепітько І.І., суддя Ільїн О.В., суддя Медуниця О.Є.
при секретарі Довбиш А.Ю.
за участю представників:
позивача Бородай К.П. за дорученням № 01-16юр/3218 від 25.04.2016 року

відповідача Сумцова Н.В. за дорученням № 4295 від 31.08.2016 року

3-тьої особи не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного господарського суду апеляційні скарги позивача (вх. № 2609 Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 12 вересня 2016 року у справі
за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 , м. Харків

про стягнення 22145,65 грн.

ВСТАНОВИЛА:

АК "Харківобленерго" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова заборгованості у розмірі 22145,65 грн., з яких 20170,00 грн. - сума пені, нарахована за період травень-червень 2016 року; 1641,46 грн. - 3% річних за період травень-червень 2016 року; 334,19 грн. - інфляційні нарахування за період травень-червень 2016 року. Судові витрати просить суд покласти на відповідача (а.с. 4-6).

Рішенням господарського суду Харківської області від 12 вересня 2016 року (суддя Сальникова Г.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" суму пені, нараховану за період травень-червень 2016 року в розмірі 10085,00 грн.; 3% річних за період травень-червень 2016 року в розмірі 1641,46 грн.; інфляційні нарахування за період травень-червень 2016 року в розмірі 334,19 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В частині стягнення пені в розмірі 10085,00 грн. відмовлено (а.с.99-106).

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 12 вересня 2016 року скасувати в частині стягнення пені у розмірі 10085,00 грн. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Вказує на те, що судом першої інстанції не досліджено, чи дійсно майновий стан боржника є таким, що не відповідає нормальному рівню фінансування та унеможливлює своєчасне погашення ним заборгованості, а також не взято до уваги, що позивач є енергопостачальною організацією, яка поставляє електричну енергію до всіх споживачів Харківського регіону для безперебійного електропостачання регіону та запобігання аварійним та іншим відключенням електроенергії та повинен вчасно проводити розрахунки за придбану електричну енергію з ДП "Енергоринок". Таким чином, наявність заборгованості перед позивачем у відповідача ускладнювала фінансове становище позивача та шкодила своєчасним розрахункам позивача за придбану на оптовому ринку електричну енергію (а.с.112-114).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства, просить рішення господарського суду Харківської області від 12 вересня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Вказує на те, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок коштів державного бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат. Таким чином, вина відповідача в порушенні зобов`язання відсутня, що виключає цивільно (господарсько) - правову відповідальність відповідача як правового наслідку порушення зобов`язання (а.с.130-134).

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином про що в матеріалах справи є зворотнє повідомлення про вручення ухвали суду.

Приймаючи до уваги належне повідомлення 3-ї особи про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати апеляційну скаргу у справі відповідно до ст. 75 ГПК України без участі представника 3-ї особи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 31.03.2009 між АК Харківобленерго (Постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009 року (а.с.12-18).

Відповідно до п.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача

приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та з тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію та до цього Договору, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та

здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами. Точка продажу електричної енергії зазначена у додатку № 18 "Точка продажу електричної енергії" до цього Договору.

Згідно з п. 2.2.2 Договору постачальник електричної енергії зобов`язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням розділів 6, 7 Договору, відповідно до додатка 1 "Договірні величини споживання" та додатка 2 "Порядок розрахунків".

У п.2.3.3. Договору сторони визначили, що Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатну № 2 «Порядок розрахунків» (ч.2 п.10.2 ПКЕЕ).

05.01.2015 року між АК Харківобленерго" (Постачальник), Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова (Платник) укладено Додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 14059 від 31.03.2009 року, якою сторони змінили в п. 4.1, п. 4.2, п. 4.4, п. 4.5, п. 5, п. 6, п.8, п.9, додатку №2 до договору "Порядок розрахунків" слова "Споживач" на "Платник" (а.с.27).

Відповідно до п.1 Додаткової угоди сторони п.4.1 Додатку №2 до договору виклали в наступній редакції: «Оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії (в тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, здійснюється Платником протягом 10 операційних днів з моменту отримання Споживачем рахунку та акту звіряння взаєморозрахунків. Безоблікове споживання електричної енергії з ПДВ, по актах перевірки порушень ПКЕЕ (у т.ч. розкрадань) з ПДВ, підвищена плата за споживання електричної енергії понад договірну величину, підвищена плата за перевищення договірної величини потужності здійснюється Споживачем на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання Постачальника у відповідному банку».

У відповідності до п.2 Додаткової угоди п. 4.2 додатку №2 до договору викладено в наступній редакції: "Плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3% річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт лічильників та інші послуги, надання яких погоджено з НКРЕ та Глав КЕУ ЗС України) та інші платежі перераховуються платником на поточний рахунок постачальника в термін 10 операційних днів після отримання споживачем рахунку, акту звіряння взаєморозрахунків або акту виконаних робіт.

В підтвердження поставленої споживачу електроенергії позивачем надано в обґрунтування позовних вимог Звіти про обсяг спожитої за квітень, травень, червень 2016 року електроенергії по особовому рахунку № НОМЕР_2 В/Ч А 1215 , які підписані начальником В/Ч НОМЕР_3 та його підпис скріплений печаткою (а.с.32-34).

На оплату поставленої електричної енергії позивачем виставлено відповідачу рахунки на сплату за використану електроенергію № 14059.

У судовому засіданні представники позивача та відповідача підтвердили, що розрахунки за спожиту електроенергію відповідачем оплачено з запізненням 13.06.2016 року у зв`язку з чим позивачем нараховано за період травень-червень 2016 року пеню у розмірі 20170,00 грн., 3% річних у розмірі 1641,46 грн., інфляційних нарахування у розмірі 334,19 грн.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Вказані норми чинного законодавства передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У ст. ст. 216, 217, 218 Господарського кодексу України зазначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1999 р. № 1312 затверджено Положення про порядок накладення на суб`єктів господарювання штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання. Крім того, можливість нарахування пені та штрафів передбачена Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28 з наступними змінами та доповненнями.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені за період травень-червень 2016 року складає 20170,00 грн (а.с.28).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за прострочення сплати з відповідача відповідно до норм чинного законодавства та Договору підлягає стягненню пеня.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір пені на 90 %, посилаючись на те, що КЕВ м. Харків станом на теперішній час не має заборгованості перед позивачем за договором про постачання електричної енергії. Однак, у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням Збройних сил України, КЕВ м. Харків не зміг вчасно проводити платежі відповідно до договору. Згідно Бюджетного кодексу України бюджетна установа -орган, установа або організація, визначена Конституцією України, а також установа або організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету або місцевого бюджетів, бюджетні установи є неприбутковими (абзац шостий частини 1 статті 2 БК України). Таким чином, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат. Відповідно ч.4 ст. 48 БК України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються. Відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, вина Відповідача у невиконанні (неналежному виконанні) даних зобов`язань відсутня, що виключає його цивільно (господарську) - правову відповідальність. У зв`язку з тим, що на теперішній час склалася дуже скрутна ситуація у Збройних силах України, всі кошти які є в наявності у Міністерстві оборони України спрямовані на підвищення обороноздатності нашої країни.

В підтвердження свого клопотання позивачем надано суду Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м.Харків, Довідку КЕВ м.Харків № 4035 від 15.08.2016 року, Довідки Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м.Харкова Харківської області № 02-32/50 від 16.01.2015 року та № 02-29/90 від 18.01.2016 року (а.с.58-75).

Господарським судом Харківської області клопотання позивача задоволно частково та розмір пені, нарахованої за період травень-червень 2016 року зменшено на 50% та стягнуто з відповідача 10085,00 грн.

Позивач заперечує проти зменшення розміру пені та наводить наступні доводи в обгрунтування своєї позиції.

Вказує на те, що на теперішній час АК "Харківобленерго" працює в тяжких економічних умовах, станом на 01.10.2016 заборгованість КП "Харківводоканал" перед АК"Харківобленерго" складає ,60 грн., заборгованість КП"Міськелектротранссервіс" станом на 01.10.2016 складає 52718346,46 грн. та заборгованість КП "Харківські теплові мережі" станом на 01.10.2016 складає 118344676,41 грн., загальна сума заборгованості цих підприємств складає ,47 грн. З січня 2016 року в Україні почали застосовуватися нові правила подекадного погашення заборгованості за куповану електричну енергію енергопостачальними компаніями та вперше НКРЕКП застосувала нові фінансові санкції регуляторного впливу по відношенню до АК "Харківобленерго", а саме: крім уже існуючих коригуючих коефіцієнтів, які застосовуються до алгоритму перерахування коштів на поточний рахунок компанії, введені додаткові щодобові відрахування (утримання) коштів з поточного рахунку компанії на користь оптового постачальника електроенергії. Тобто, у разі не 100 % оплати АК "Харківобленерго" вартості купованої електроенергії до компанії застосовуються фінансові санкції регуляторного впливу. Так, постановою НКРЕКП від 23.02.2016 № 227 АК "Харківобленерго" було встановлено таке щоденне перерахування до ДП "Енергоринок" коштів у розмірі 22881905,00 грн., постановою НКРЕКП від 16.03.2016 № 322 - у розмірі 5664802,00 грн., постановою НКРЕКП від 22.03.2016 № 363 - у розмірі 1922589,85 грн., постановою НКРЕКП від 06.04.2016 № 569 - у розмірі 320507,00 грн. Отже НКРЕКП застосовує весь механізм фінансових санкцій регуляторного впливу лише до АК "Харківобленерго" і ніяким чином не впливає на покращення ситуації з розрахунками за спожиту електроенергію КП «Харківводоканал", КТГ 'Міськелектротранссервіс" та КП "Харківські теплові мережі", а саме від рівня розрахунків цих комунальних підприємств залежить повна оплата вартості купованої електроенергії, та як наслідок можливість сплати судового збору. За таких умов АК "Харківобленерго" позбавлена можливості вести господарську діяльність у нормальному режимі, не має можливості розпоряджатися коштами на своїх рахунках, оскільки всі усі кошти перераховуються до ДП "Енергоринок". На сьогодні компанія вже повністю позбавлена обігових коштів для виконання виробничої діяльності та виплати заробітної плати працівникам компанії (а.с.131-133).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Також, згідно з ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи КЕВ м. Харкова відповідно до свого положення є структурним підрозділом Збройних сил України та підпорядкований Південно - східним територіальним КЕУ Збройних сил України, який є дні КЕВ м. Харкова розпорядником коштів. Південно - східний територіальний КЕУ Збройних сил України в свою чергу підпорядкований Головному КЕУ Збройних сил України, а Головне КЕУ підпорядковується Міністерству оборони України. Тобто відповідач є розпорядником коштів лише четвертої черги, що ускладнює вчасне отри мання коштів для проведення вчасних оплат за договором №14059 від 31.03.2009 року.

З Довідки № 4035 від 15.08.2016 року Квартирно експлуатаційного відділу м.Харкова вбачається, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (код ЄДРПОУ) 07923280 являється бюджетною неприбутковою організацією Міністерства оборони України, код неприбутковості 0002. Не платник ПДВ (а.с. 73).

На Лист Начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова № 132 від 13.01.2015 року Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м.Харкова Харківської області надало Довідку № 02-32/50 від 16.01.2015 року, якою повідомило, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків знаходиться в мережі установ та організацій на 2015 рік та повністю фінансується з Державного бюджету (а.с.74).

На Лист ТВО начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова № 182 від 14.01.2016 року Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м.Харкова Харківської області надало Довідку № 02-29/90 від 18.01.2016 року, якою повідомило, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків знаходиться в мережі установ та організацій на 2016 рік та повністю фінансується з Державного бюджету (а.с.75).

З аналізу вищезазначених документів вбачається, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України від 21.09.1999 року № 1076- XIV "Про господарську діяльність в Збройних Силах України" квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини (установи) несе Міністерство оборони України (адреса: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6.

З матеріалів, поданих позивачем вбачається, що станом на 01.10.2016 заборгованість КП "Харківводоканал" перед АК"Харківобленерго" складає ,60 грн., заборгованість КП"Міськелектротранссервіс" станом на 01.10.2016 складає 52718346,46 грн. та заборгованість КП "Харківські теплові мережі" станом на 01.10.2016 складає 118344676,41 грн., загальна сума заборгованості цих підприємств складає ,47 грн. Сума податкового боргу станом на 01.06.2016 року складає 44837700,00 грн. (а.с.132-134).

На підставі наведеного, приймаючи до уваги скрутне фінансове становище як позивача, так і відповідача колегія суддів дійшла висновку про те, що зменшення суми пені на 50% є адекватною мірою відповідальністю за неналежне виконання відповідачем зобов`язань та є проявом балансу між інтересами кредитора і боржника.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% та зменшити розмір пені на 50%, а саме стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 10085,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період травень-червень 2016 року в розмірі 1641,46 грн. та інфляційних нарахувань за період травень-червень 2016 року в розмірі 334,19 грн. колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних, сплата яких передбачена ст.625 ЦК України не є штрафними санкціями, а виступають відповідно способом захисту майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до Листа Верховного Суду України № 62-97 р. від 03.04.1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» інфляційні втрати за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, причому може мати місце як інфляція грошових коштів, так і дефляція, і коли строк виконання зобов`язання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобов`язання - після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць, але не розраховується поденний індекс інфляції.

У ст.253 ЦК України зазначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що суми 3% річних в розмірі 1641,46 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 334,19 грн. позивачем розраховано за період травень-червень 2016 року (а.с.38).

Колегія суддів погоджується з наданим розрахунком та вважає, що господарським судом обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1641,46 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 334,19 грн.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об`єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи позивача про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає статтям 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційних скаргах не вбачається.

За таких обставин, рішення господарського суду Харківської області від 12 вересня 2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12 вересня 2016 року у справі № 922/2596/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили
Повна постанова складена 07.11.2016 року.

Головуючий суддя Шепітько І.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Медуниця О.Є.