РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016Справа №910/15138/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/15138/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Історія міста";

до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської адміністрації);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Київської міської ради

про зобов'язання виконати умови угоди

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №01 від 11.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2; довіреність №05703-16352 від 10.09.2015р.

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність № 225-КМГ-2597 від 10.08.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Історія міста" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) (далі-відповідач) про зобов'язання виконати умови угоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив про те, що на час звернення з позовом до суду Угода № 65 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Інститутська, 1-3 у Печерському районі міста Києва, укладена між товариством з обмеженою відповідальністю "Історія міста" та Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якого виступає відповідач, є чинною, проте відповідач безпідставно ухиляється від виконання взятих на себе за вказаним правочином зобовязань, зокрема, визначених у п. 2.1.2. угоди, чим порушує права і законні інтереси позивача. Зважаючи на викладене, позивач просить суд зобовязати Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) виконати п. 2.1.2. Угоди № 65 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Інститутська, 1-3 у Печерському районі міста Києва від 01.08.2008р., а саме: підготувати рішення про продаж земельних ділянок та направлення його на розгляд до Київської міської ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2016р. порушено провадження у справі № 910/15138/16, розгляд справи призначений на 22.09.2016р. та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київську міську раду.

08.09.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про долучення доказів по справі.

22.09.2016р. через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 22.09.2016р. представник позивача не заперечував стосовно відкладення розгляду справи.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, та залишив питання про відкладення розгляду справи на розсуд суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2016р. розгляд справи №910/15138/16 відкладено на 06.10.2016р., у звязку з неявкою в судове засідання представника третьої особи.

Присутній у судовому засіданні 06.10.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, а також подав додаткові пояснення по справі з урахуванням заперечень відповідача.

Представник відповідача проти позову заперечив з посиланням на обставини, наведені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи подав пояснення по справі і також заперечив проти задоволення позовних вимог.

За результатом розгляду справи, судом, відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 20.10.2016р.

Крім того, в судовому засіданні 06.10.2016р. представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.102.016р. строк вирішення спору продовжено на п'ятнадцять днів.

Присутній у судовому засіданні 20.10.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2008р. між Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі Головне управління) та товариством з обмеженою відповідальністю Історія міста (далі товариство) укладено Угоду № 65 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Інститутська, 1-3 у Печерському районі міста Києва (далі угода), за умовами п. 1.1 якої товариство, відповідно до вимог рішення Київської міської ради від 26.09.2000 №14/991 Про деякі питання продажу земельних ділянок в м. Києві, сплачує в рахунок оплати вартості земельних ділянок, згідно нормативних грошових оцінок земельних ділянок, загальною площею 1,1420 га, що знаходяться на вул. Інститутській, 1-3 у Печерському районі м. Києва (далі земельні ділянки), аванс у розмірі 15% від суми нормативних грошових оцінок, що складає 2 073 812,46 грн. без ПДВ.

Товариство зобовязується сплатити авансовий внесок, вказаний у п. 1.1 цієї угоди, в рахунок оплати вартості земельних ділянок, протягом 10 банківських днів з дня набрання чинності цієї угоди (п. 3.1 угоди).

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 угоди, після виконання товариством своїх зобовязань, викладених у п. п. 2.2.5, 3.1, 5.2 цієї угоди та за умов наявності бюджетних асигнувань на організацію продажу земельних ділянок, Головне управління бере на себе зобовязання організувати проведення та оплату експертної грошової оцінки та складання технічної документації з продажу земельних ділянок, а з моменту виконання вказаних робіт підготувати проект рішення про продаж земельних ділянок та направити його на розгляд до Київської міської ради.

Датою повного виконання зобовязань Головного управління за цією угодою вважається дата передачі документації та проекту рішення, завіреного у встановленому порядку до Київської міської ради, для подальшого розгляду та затвердження, що підтверджується копією супровідного листа та складання відповідного акту за бажанням сторін.

Згідно з п.3.4 угоди, у випадку прийняття Київською міською радою рішення про продаж земельних ділянок товариству та укладання між Київською міською радою та товариством договору купівлі-продажу земельних ділянок, кошти, сплачені в якості авансу, вказані у п. 1.1 цієї угоди, зараховуються в рахунок оплати вартості земельних ділянок.

Ця угода набуває чинності з моменту її реєстрації в Головному управлінні і діє: до моменту прийняття рішення Київською міською радою про відмову у продажу та повернення коштів товариству, відповідно до п.2.1.3 цієї угоди, або до повного виконання товариством зобовязань, викладених у п.п.3.1 та 5.2 цієї угоди (п.4.1 угоди).

На виконання умов п. 3.1 угоди товариством перераховано на рахунок Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 2 073 812,46 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №137 від 04.08.2008.

Рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 №951/3020 було встановлено продати ТОВ Історія міста земельні ділянки площею 0,0334 га за 1 019 000,00 грн. та площею 1,1086 га за 33 808 000,00 грн. для будівництва, експлуатації та обслуговування Національного художнього музею та Музею історії м. Києва у складі готельного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративного та торговельного призначення, з підземним та наземним паркінгами на вул. Інститутській, 1-3 у Печерському районі м. Києва, які перебувають в оренді у ТОВ Історія міста згідно з договором оренди від 09.06.2008 №82-6-00502.

Однак, в подальшому постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.06.2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.10.2012, у справі №2а-6076/11/2670, було скасовано вказане вище рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №951/3020 Про продаж ТОВ Історія міста земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування Національного художнього музею та Музею історії м. Києва у складі готельного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративного та торговельного призначення, з підземним та наземним паркінгами на вул. Інститутській, 1-3 у Печерському районі м. Києва.

Згідно з рішенням Київської міської ради від 25.12.2012 №717/9001 - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є правонаступником Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

22.03.2016 позивач надіслав на адресу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) заяву за вих. № 03 від 21.03.2016р. з вимогою виконати зобовязання, взяті на підставі Угоди № 65 від 01.08.2008р., а саме: підготувати проект рішення, на підставі проекту відведення земельної ділянки № Д-3087 та Угоди № 65 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Інститутська, 1-3 у Печерському районі міста Києва від 01.08.2008р., щодо земельної ділянки, загальною площею 1,142 га для будівництва, експлуатації та обслуговування Національного художнього музею та Музею історії м. Києва у складі готельного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративного та торговельного призначення, з підземним та наземним паркінгами на вул. Інститутській, 1-3 у Печерському районі м. Києва та направити на розгляд Київській міській раді проект рішення щодо земельної ділянки, загальною площею 1,142 га для будівництва, експлуатації та обслуговування Національного художнього музею та Музею історії м. Києва у складі готельного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративного та торговельного призначення, з підземним та наземним паркінгами на вул. Інститутській, 1-3 у Печерському районі м. Києва.

Відповідач зазначену заяву залишив без відповіді та задоволення, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) виконати п. 2.1.2. Угоди № 65 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Інститутська, 1-3 у Печерському районі міста Києва від 01.08.2008р., а саме: підготувати рішення про продаж земельних ділянок та направлення його на розгляд до Київської міської ради.

Під час розгляду справи відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на повне виконання взятих на себе, згідно з Угодою № 65 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Інститутська, 1-3 у Печерському районі міста Києва від 01.08.2008р., зобовязань та пропуском позивачем строку позовної давності на звернення до суду.

Київська міська рада у своїх поясненнях також зазначила про безпідставність заявлених позивачем вимог, з огляду на виконання Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) всіх зобовязань за Угодою № 65 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Інститутська, 1-3 у Печерському районі міста Києва від 01.08.2008р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав взяті на себе за Угодою № 65 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Інститутська, 1-3 у Печерському районі міста Києва від 01.08.2008р. зобовязання, зокрема, підготував та передав на розгляд Київської міської ради проект рішення про продаж земельних ділянок.

Підготовлені відповідачем документи були враховані Київською міською радою при прийнятті рішення № 951/3020 від 24.12.2009р. Про продаж земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю Історія міста для реконструкції, будівництва, експлуатації та обслуговування Музею історії м. Києва у складі адміністративно-готельного комплексу з вбудованими та прибудованими приміщеннями громадського та торговельного призначення, з підземним та наземним паркінгами на вул. Інститутській, 1-3 у Печерському районі м. Києва, яким, зокрема, було погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки на вул. Інститутській, 1-3 у Печерському районі м. Києва

Отже, виконавши належним чином свої обовязки, визначені в п. 2.1.2 Угоди № 65 від 01.08.2008р., відповідач не отримував від позивача претензій щодо такого виконання та/або звернень щодо невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань. Тобто, на дату винесення рішення № 951/3020 від 24.12.2009р. зобовязання відповідача, наведені в п. 2.1.2. Угоди № 65 від 01.08.2008р., були припинені, у звязку з їх виконанням, проведеним належним чином.

Водночас, скасування в судовому порядку рішення Київської міської ради №951/3020 від 24.12.2009р., прийнятого з урахуванням здійсненої відповідачем експертної грошової оцінки та складеної технічної документації з продажу спірної земельної ділянки позивачу, не спростовує факту виконання відповідачем взятих на себе обовязків та відсутності претензій до нього з боку позивача. Доказів на підтвердження протилежного суду представлено не було.

Таким чином, вимоги щодо виконання відповідачем п. 2.1.2. Угоди № 65 від 01.08.2008р. (фактично повторного виконання зобовязань за відсутності правових підстав для цього) були заявлені позивачем лише після скасування в судовому порядку рішення Київської міської ради №951/3020 від 24.12.2009р.

В силу приписів ст. 5 Закону України Про оцінку земель передбачено, що експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок з метою визначення вартості об'єкта оцінки, тобто, вартості земельної ділянки.

На теперішній час позивач, звертаючись з даним позовом, фактично просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії, які передують прийняттю Київською міською радою рішення про повторний продаж спірної земельної ділянки позивачу, що може призвести до порушення прав територіальної громади та прийняття рішення, аналогічному по суті тому, яке було скасовано в судовому порядку в адміністративній справі №2а-6076/11/2670.

При цьому, суд також звертає увагу на те, що підставою для визнання протиправними та скасування рішення Київської міської ради №951/3020 від 24.12.2009р. є не лише недотримання процедури погодження проекту відведення земельної ділянки та порушення Київською міською радою процедури прийняття рішення, а й те, що спірна земельна ділянка взагалі не може передаватися у приватну власність в силу закону.

Згідно з ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини справи, встановлені під час розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва адміністративної справи №2а-6076/11/2670, повторному зясуванню та доведенню не підлягають.

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За результатом розгляду справи, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів порушення його майнових прав відповідачем.

Щодо строку позовної давності до вимог позивача, про застосування якого, згідно ст. ст. 257, 261 Цивільного кодексу України, заявлено відповідачем, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами статті 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що суд відмовляє позивачу у позові по суті, в зв'язку з безпідставністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 25.10.2016р.

Суддя А.І. Привалов