ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р.Справа № 923/502/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів В.В. Бєляновського, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання А.В. Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго"

на рішення господарського суду Херсонської області від 12.07.2016р.

у справі №923/502/16

за позовом Публічного акціонерного товариствам "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго"

про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго" про зобов'язання включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу на суму 8 475 056,70 грн., у тому числі 2 498 770,83 грн. боргу за кредитом, виданим ПАТ "Укрсиббанк" на підставі кредитного договору від 30.05.2007р. №, право вимоги за яким в подальшому було набуто позивачем на підставі укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Укрсиббанк" договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011р. № 2949, 2950. Також позивач просив стягнути 389669, 43 грн. пені за прострочку повернення кредиту, 38106, 25 грн. річних за прострочення зобов'язання по поверненню кредиту, 5453875, 91 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 55746, 94 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 4970,73 грн. річних за прострочення зобов'язання по сплаті процентів, 25015,37 грн. боргу по комісії за управління кредитом, 3901,04 грн. пені за несвоєчасне повернення комісії та 5000 грн. штрафу.

Позов обґрунтований тим, що загальними зборами ТОВ "Південенерго" прийнято рішення про ліквідацію товариства. У зв'язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісій за управління кредитом, позивач просив включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу, проте відповідач частково відмовив у задоволенні вимог банку.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти його задоволення, зазначивши про добровільне визнання боргу за кредитним договором №0 від 30.05.2007 р. в сумі 2739284 грн. 71 коп., який був стягнутий на підставі рішення господарського суду Херсонської області від 29.09.2009 р. у справі №15/160-09, яке набрало законної сили 07.12.2009р., про що повідомив кредитора листом за вих. № 628 від 26.04.2016р. Решту заявлених вимог відповідач не визнав з огляду на їх невірний розрахунок та пропуск строку позовної давності для захисту порушеного права.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 12.07.2016р. провадження у справі в частині зобов'язання ТОВ "Південенерго" в особі ліквідаційної комісії (ліквідатора) включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторської вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 2498770 грн. 83 коп. припинено. Заяву про зобов'язання ТОВ "Південенерго" в особі ліквідаційної комісії (ліквідатора) включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторської вимоги ПАТ "Дельта Банк" в сумі 5976285 грн. 87 коп. задоволено частково. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Південенерго" в особі ліквідаційної комісії (ліквідатора ОСОБА_4) включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства "Дальта Банк" в сумі 38106 грн. 25 коп. річних за прострочку сплати кредиту, 1794742 грн. 12 коп. боргу по процентах та 4970 грн. 73 коп. річних за прострочку сплати процентів. У задоволенні решти заяви про включення кредиторських вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Південенерго" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі скаржник вказав на те, що позивач при зверненні до суду з позовом заявив майнову та не майнову вимоги, при цьому сплативши судовий збір лише за немайновою вимогою. Проте, суд першої інстанції не зобов'язав позивача здійснити доплату судового збору у законодавчо встановленому розмірі чим порушив норми процесуального права та Закону України "Про судовий збір".

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник відповідача в усних поясненнях наданих суду просив скасувати рішення місцевого господарського суду з підстави того, що суд помилково стягнув відсотки за користування кредитом з посиланням на ст. 514 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргубез задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

30.05.2007р. між ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Південенерго" укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк (позикодавець) зобов'язався надати відповідачу (боржник, позичальник) кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України в розмірі 2500000 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, штрафи та інші грошові платежі (а.с. 9-12).

30.05.2007р. між ПАТ "Укрсиббанк" (іпотекодержатель) та ТОВ "Південенерго" (іпотекодавець), з метою забезпечення кредитних зобов'язань, укладено іпотечний договір, реєстр №3186 зі змінами, внесеними договором від 07.11.2007р., реєстр № 7562 (а.с. 13-17).

Відповідно до п. 1.1. розд. 1 іпотечного договору іпотекодавцем в іпотеку іпотекодержателю переданий об'єкт нерухомості-нежитлова, адміністративна будівля корпусу № 4, загальною площею 5349,3 кв.м., вартістю 3581180 грн., розташована за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр-кт Перемоги, буд. 7-а.

У пунктах 1.3.1, 1.3.2, 1.3.5 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами позичальник сплачує проценти за ставкою 17,5 % річних, а за користування кредитом понад встановлений договором строк - за ставкою 35 % річних, яка застосовується до всієї простроченої суми кредиту. При цьому остаточне погашення процентів відбувається до дати повного повернення кредиту.

У зв'язку з порушенням відповідачем кредитних зобов'язань ПАТ "Укрсиббанк" звернулося до господарського суду Херсонської області за захистом порушеного права.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 29.09.2009р. у справі № 15/160-09, яке набрало законної сили 07.12.2009р., з відповідача на користь ПАТ "Укрсиббанк" стягнуто 2498770 грн. 83 коп. кредитного боргу по кредитному договору № 0 від 30.05.2007 р.: 214455 грн. 97 коп. - по прострочених процентах за користування кредитом, 245 грн. 41 коп.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 25500 грн. витрат по оплаті державного мита та 312 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, разом 2739284 грн. 71 коп. В рішенні суду зазначено, що кредитний борг визначений станом на 02.03.2009р. (а.с. 18-20).

28.12.2009р. видано наказ №15/160-09 про примусове виконання вказаного рішення (а.с. 21).

08.12.2011р. між ПАТ Укрсиббанк" (первісний кредитор) та АТ "Дельта Банк" (новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги до позичальників ПАТ "Укрсиббанк", які виникають з кредитних договорів, у тому числі й за кредитним договором від 30.05.2007р. №0.

Відповідно до додатку 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011р. та витягу з акту прийому-передачі документації до договору купівлі-продажу, до позивача, як нового кредитора, перейшло у повному обсязі право вимоги за кредитним договором від 30.05.2007р. №0.

20.11.2012 р. ухвалою господарського суду Херсонської області у справі №15/160-09 задоволено заяву ПАТ "Дельта Банк" замінено стягувача за наказом господарського суду Херсонської області від 28.12.2009р. з АКІБ "Укрсиббанк" на ПАТ "Дельта Банк" відповідно до ст. 25 ГПК України.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 11.05.2016р. № за рішенням засновників ТОВ "Південенерго" з 10.03.2016р. перебуває у процесі припинення з визначеним засновниками строком для задоволення кредиторських вимог - до 09.05.2016р. (а.с. 45-47).

15.03.2016р. в газеті Голос України за №46 опубліковано оголошення про те, що загальними зборами ТОВ "Південенерго", які відбулися 09.03.2016р. прийнято рішення про ліквідацію ТОВ "Південенерго" (а.с. 49).

Відповідно до ч. 5 ст. 105 ЦК України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" 11.04.2016р. на адресу відповідача надіслало заяву з грошовими вимогами щодо визнання кредиторських вимог АП "Дельта Банк" в розмірі 8475056 грн. 70 коп.

Звертаючись з позов до суду, позивач вказав на те, що відповідно до інформації офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", цінний лист за штрих кодовим ідентифікатором 292 від 19.04.2016р. та 7306 вручено адресату особисто 19.04.2016 р. Проте, встановлений ч. 6 ст. 105 ЦК України строк (30 днів з дня отримання відповідної вимоги) закінчився, натомість жодної відповіді кредитором від боржника не отримано, що стало підставою для звернення з позовом.

Відповідно до положень ст.ст. 32- 34, 36, 43 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом, позивач 11.04.2016р. направив на адресу відповідача заяву з кредиторськими вимогами (а.с. 27-29).

Доказом відправлення заяви на адресу ТОВ "Південенерго" та голові комісії з припинення (ліквідатору) є опис вкладень до рекомендованих відправлень 292 та 016, фіскальні чеки КМД УАППЗ "Укрпошта" від 11.04.2016р. (а.с. 30-32).

В наданій письмовій відповіді від 26.04.2016р. відповідач визнав кредиторські вимоги в частині суми, яка склала 2739284 грн. 71 коп., присудженої рішенням господарського суду Херсонської області від 29.09.2009р. у справі № 15/160-09 (а.с. 42-43).

Позивач отримав вказаний лист-відповідь 05.05.2016р., про що свідчить рекомендове повідомлення про вручення поштового відправлення та інформація з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" за штрих кодовим ідентифікатором 580 (а.с. 43-44).

Отже, твердження позивача про неотримання ним відповіді на направлену заяву спростовується наданими у справі належними доказами .

Відповідно до п. 1.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи та врахувавши, що відповідач визнав кредиторські вимоги в сумі 2739284 грн. 71 коп. до подання позову, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що спір в частині визнання в числі заявлених кредиторських вимог вимоги щодо включення до проміжного ліквідаційного балансу 2498770 грн. 83 коп. боргу по кредиту відсутній, у зв'язку з чим провадження в цій частині позовних вимог підлягає припиненню.

Частинами 1,3 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи з системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму з врахуванням положень ст. 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Відповідно до п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" із змінами внесеними постановами Вищого господарського суду № 6 від 10.07.2014 р., № 2 від 16.12.2015 р. грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 7 постанови визначено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов'язання.

На підставі викладено, судом першої інстанції правомірно включено до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Південенерго" в особі ліквідаційної комісії (ліквідатора) нараховані річні за прострочку сплати кредиту за період з 14.09.2014р. по 15.03.2015р. в сумі 38106 грн. 25 коп.

Щодо включення до проміжного ліквідаційного балансу кредиторських вимог процентів за користування кредитом судова колегія зазначає наступне.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність, яка застосовується до захисту цивільних прав тривалістю у 3 роки.

За правилами передбаченими ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зі штампу на конверті вбачається, що позивач звернувся з позовною заявою 10.05.2016р. (а.с. 37).

Отже, з урахуванням положень ст. 257 ЦК України строк позовної давності щодо стягнення процентів за користування кредитом до боргу, який виник до 10.05.2013р. сплинув.

Судова колегія, перевіривши розрахунки, погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог щодо визнання кредиторських вимог в частині зарахування процентів, нарахованих за період з 15.03.2015 р. по 10.05.2013 р. в сумі 1794742 грн. 12 коп.

В частині визнання кредиторських вимог в сумі 3659133 грн. 79 коп., а саме процентів, судом першої інстанції правомірно відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

З урахуванням пропуску строку позовної давності, вимоги позивача щодо визнання та включення до проміжного ліквідаційного балансу кредиторських вимог в частині нарахованої комісії за управління кредитом в розмірі 25015 грн. 57 коп. станом на 19.12.2011 р. слід відмовити.

Щодо кредиторських вимог позивача про включення до проміжного ліквідаційного балансу 389669 грн. 43 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту, нарахованої за період з 14.09.2014р. по 15.03.2015р.; 55746 грн. 96 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів, нарахованої з 14.09.2014 р. по 15.03.2015 р.; 3901 грн. 04 коп. пені за несвоєчасне повернення комісії, нарахованої за період з 14.09.2014 р. по 15.03.2015 р.; 5000 грн. штрафу, нарахованого за порушення умов кредитного договору, в задоволенні позовних вимог цій частині слід відмовити у зв'язку із пропуском позовної давності, строк якої закінчився 16.03.2016р.

Кредиторські вимоги в частині включення до проміжного ліквідаційного балансу 4970 грн. 73 коп. річних за ставкою 3% за прострочку сплати процентів за період з 15.03.2015р. по 14.09.2014р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач в апеляційній скарзі вказав на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв'язку з тим, що приймаючи до розгляду позов, місцевий господарський суд не звернув уваги на ту обставину, що позивач при зверненні з позовом сплатив судовий збір за немайновим спором, проте повинен був сплатити як за немайнову вимогу так і вимогу майнового характеру. Крім того, суд помилково стягнув відсотки за користування кредитом з посиланням на ст. 514 ЦК України.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції, просив суд зобов'язати включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу в загальній сумі 8 475 056,70 грн., отже, вимога позивача полягає не в стягненні вказаної грошової суми, а саме включення її до ліквідаційного балансу. Отже, позовна вимога позивача є виключно немайновою та сплачується за ставкою 1 розмір мінімальної заробітної плати (станом на січень 2016р. розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 грн.). Таким чином, позивачем вірно здійснено розрахунок та сплачено судовий збір.

Судова колегія також зазначає, що погоджені сторонами умови кредитного договору, в тому числі й щодо сплати відсотків за договором, перейшли за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, які відповідач повинен виконувати у відповідності до норм чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в процесі розгляду даної справи фактичні її обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження наданих сторонами в обґрунтування своїх доводів і заперечень доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та є безпідставними, оскільки зводяться до намагання бездоказово переоцінити встановлені судом обставини, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Рішення господарського суду Херсонської області від 12.07.2016р. у справі №923/502/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 24.10.2016

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя В.Б. Туренко