ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2016 р.Справа № 916/2515/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ";

до відповідача: ОСОБА_1 освіти Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" в особі Овідіопольського УЕГГ Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ";

про стягнення 370873,42грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_4 керівник;

Від третьої особи: ОСОБА_3 за довіреністю;

Суть спору: про стягнення 370873,42грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 освіти Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області заборгованості за договорами №020025 від 30.10.2015р. та від 03.02.2016р. у сумі 370873,42грн. у тому числі 311178,99грн. заборгованості за природний газ, 45534,45грн. пені, 3913,18грн. 3% річних, 10246,80грн. індексу інфляції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.07.2016р. порушено провадження у справі №916/1891/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" в особі Овідіопольського УЕГГ Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" та справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні від 11.10.2016р. позивач надав до суду обґрунтування вартості поставленого газу та розрахунку штрафних санкцій (вх.суду№24786/16) та письмові пояснення (вх.суду№24785/16).

В судовому засіданні від 27.10.2016р. відповідач надав відзив на позов в якому визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

30.10.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (позивач, Постачальник), ОСОБА_2 акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" (третя особа, Газорозподільче підприємство) та ОСОБА_1 освіти Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (відповідач, Споживач) було укладено договір №020025 на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів (далі договір 1) за яким Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.2.1. договору 1).

Оплата за постачання природного газу здійснюється виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника з якого, у встановленому законодавством порядку здійснюється розподіл грошових коштів між субєктами ринку природного газу, у тому числі на поточний рахунок Газорозподільного підприємства за договором на розподіл природного газу (п.5.6. договору 1).

У разі порушення Споживачем строків оплати із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення (пп 7.2.1 п.7.2. договору 1).

17.12.2015р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 якою сторони виклали перший абзац п.5.6. договору у наступній редакції "Оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Постачальника 100% вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніше ніж за 7 банківських днів до початку місяця поставки газу." та продовжили термін дії договору до 31.03.2016р.

18.12.2015р. між сторонами було укладено додаткову угоду №2 якою сторони змінили банківські реквізити Постачальника.

29.12.2015р. сторони уклали додаткову угоду №3 якою встановили загальну вартість послуг за додатковою угодою у розмірі 565650,93грн. у тому числі ПДВ 113130,18грн.

03.02.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (позивач, Постачальник), ОСОБА_2 акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" (третя особа, Газорозподільче підприємство) та ОСОБА_1 освіти Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (відповідач, Споживач) було укладено договір №020025 на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів (далі договір 2) за яким Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.2.1. договору 2).

Відповідно до п.5.5. договору 2 загальна вартість послуг за договором складає 199999,00грн.

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку-фактури (п.5.6. договору 2).

Відповідно до п.11.1. договору 2 договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на період проведення процедури закупівлі. Але не довше ніж до 31.03.2015р., а в частині оплати за надані послуги до їх повного здійснення.

До договору 2 були підписані додаток №1 до договору "Дислокація пунктів споживання" та додаток "№2.

Як зазначає позивач, на виконання умов договорів позивач поставив протягом березня 2016 року природний газ обсягом 51,528куб.метрів на загальну суму 439482,31грн., що підтверджується актами подачі-прийому газу від 31.03.2016р. (копії в матеріалах справи), рахунком-фактурою №020025 від 24.03.2016р. (копія в матеріалах справи) та актом звірки розрахунків за період з 01.03.2016р. по 01.07.2016р., однак відповідач за поставлений природний газ розрахувався частково в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі станом на 10.09.2015р. у сумі 311178,99грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач нарахував останньому 45534,45грн. пені, 3913,18грн. 3% річних, 10246,80грн. індексу інфляції за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 311178,99грн. заборгованості за природний газ, 45534,45грн. пені, 3913,18грн. 3% річних, 10246,80грн. індексу інфляції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2015р. та 03.02.2016р. між сторонами було укладено договори №020025 на постачання природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, за яким позивач протягом березня 2016р. поставив природний газ відповідачу в обсягах і порядку, передбачених договором та додатковими угодами до договору для забезпечення потреб Споживача, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі від 31.03.2016р. (копії актів містяться в матеріалах справи) та виставленим рахунком-фактурою №020025 від 24.03.2016р.

Відповідно до п.5.6 договорів оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку-фактури.

Однак відповідач не виконав в повному обсязі свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати поставленого газу на підставі актів приймання-передачі від 31.03.2016р.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи відповідач за поставлений за договором природний газ не розрахувався, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 311178,99грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 45534,45грн. пені за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно розрахунку позивача сума пені за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р. складає 45534,45грн.

Однак здійснивши власний розрахунок за допомогою програми "Законодавство" сума пені за період 11.04.2016р. по 10.09.2016р. складає 45229,50грн. Таким чином розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за період 11.04.2016р. по 10.09.2016р. становить 45299,50грн.

Щодо стягнення з відповідача 3913,18грн. 3% річних та 10246,80грн. індексу інфляції за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача сума 3% річних за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р. складає 3913,18грн., сума індексу інфляції за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р. складає 10246,80грн.

Однак здійснивши власний розрахунок за допомогою програми "Законодавство" сума 3% річних за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р. складає 3902,49грн., а сума індексу інфляції за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р. складає 9282,52грн.

Таким чином розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача за період 11.04.2016р. по 10.09.2016р. становить 3902,49грн., а розмір індексу інфляції за період з 11.04.2016р. по 10.09.2016р. становить 9282,52грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" підлягають частковому задоволенню у сумі 369663,50грн. у тому числі 311178,99грн. основного боргу, 45299,50грн. пені, 3902,49грн. 3% річних та 9282,52грн. індексу інфляції.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 освіти Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Миру, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, , для оплати боргу: р/р 1 в ПАТ "МАРФІН БАНК", МФО 328168, для оплати судового збору, штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних: р/р 1 в ПАТ "КБ "Центр", МФО 380742) 311178/триста одинадцять тисяч сто сімдесят вісім/грн. 99коп. основного боргу, 45299/сорок пять тисяч двісті девяносто дев'ять/грн. 50коп. пені, 3902/три тисячі девятсот дві/грн. 49коп. 3% річних, 9282/дев'ять тисяч двісті вісімдесят дві/грн. 52коп. індексу інфляції, 5563/пять тисяч пятсот шістдесят три/грн. 11коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" про стягнення з ОСОБА_1 освіти Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області 234,95грн. пені, 10,69грн. 3% річних та 964,28грн. індексу інфляції відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 28 жовтня 2016 р.

Суддя Л.В. Степанова