ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Справа № 904/3777/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Жукової Л.В. (доповідач),
суддів:Панової І.Ю., Погребняка В.Я.,

розглянувши касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2016

у справі №904/3777/16 господарського суду Дніпропетровської області

за заявою боржникатовариства з обмеженою відповідальністю "КОНТРАКТ-МИР"
про визнання банкрутом

за участю представників сторін: товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТРАКТ-МИР" - Нестюріної Н.В.

ВСТАНОВИВ :

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2016 року у справі №904/3777/16 (суддя Калиниченко Л.М. ) кандидатури арбітражних керуючих Піпи С.В., Родченко К.О. - відхилено.

Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНТРАКТ - МИР", 49051, АДРЕСА_1, - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 4 місяці, до 02.10.2016.

Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТРАКТ - МИР", 49051, АДРЕСА_1, призначено голову ліквідаційної комісії Талана Ростислава Григоровича (адреса: 49051, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

З метою виявлення кредиторів банкрута в порядку ч.ч.3, 4 ст. 38 Закону ухвалено оприлюднити господарським судом Дніпропетровської області повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТРАКТ - МИР", 49051, АДРЕСА_1, банкрутом на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Не погодившись із наведеною постановою, Лівобережна об'єднана Державна податкова інспекція міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, у якій просила скасувати оскаржувану постанову та припинити провадження у справі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2016 у справі №904/3777/16 (Колегія суддів: Білецька Л.М. - головуючий; Верхогляд Т.А.; Парусніков Ю.Б.) апеляційне провадження за апеляційною скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2016 року у справі № 904/3777/16 припинено.

Не погодившись із наведеними постановами Лівобережна об'єднана Державна податкова інспекція міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить Вищий господарський суд України постанови суду першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти рішення яким припинити провадження у даній справі, пославшись на порушення та невірне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 1, 83, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, ст.210 ГК України, ст. 111 ЦК України, ст. 61 ЦПК України, ст. 33, 34, 43 ГПК України.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що 11.02.2016 учасниками ТОВ "КОНТРАКТ - МИР", м. Дніпропетровськ прийнято рішення про припинення діяльності боржника шляхом ліквідації та призначено ліквідатором Кириленко Олександра Анатолійовича, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 10.05.2016 загальними зборами учасників ТОВ "КОНТРАКТ-МИР" м. Дніпропетровськ прийнято рішення про зміну ліквідатора на Талана Ростислава Григоровича (місцезнаходження ліквідатора: 49051, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), про що зазначено у протоколі №10/05.

На виконання вимог частини першої статті 105 Цивільного кодексу України боржник звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради для здійснення реєстраційної дії по внесенню відомостей про припинення юридичної особи, що підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11.05.2016 №, в якому містяться дані про внесення 12.02.2016 відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про початок процедури припинення ТОВ "КОНТРАКТ - МИР", АДРЕСА_1, .

Судами встановлено, що відомості про припинення юридичної особи ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" шляхом ліквідації розміщено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а публікація рішення про припинення боржника у ЄДР була проведена 12.02.2016.

За результатами розгляду пред'явлених кредиторських вимог до боржника, проведеної інвентаризації активів і зобов'язань, складено проміжний ліквідаційний баланс ТОВ "КОНТРАКТ - МИР".

10.05.2016 рішенням зборів учасників ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" затверджено проміжний ліквідаційний баланс, що підтверджується протоколом № 10/05. Згідно цього балансу кредиторська заборгованість становить 876 801, 11 грн., дебіторська заборгованість, основні засоби, товарно - матеріальні цінності, нематеріальні активи відсутні, залишок коштів становить 13 780, 00 грн.

10.05.2016 загальними зборами учасників ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" прийнято рішення про звернення до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство товариства.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області 17.05.2016 заяву про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "КОНТРАКТ - МИР", в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів із наслідками, передбаченими ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції від 02.06.2016 року, зокрема, боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 4 місяці, до 02.10.2016.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції зі скаргою, Лівобережна об'єднана Державна податкова інспекція міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області посилалась на те, що постанова про визнання боржника банкрутом зачіпає права податкового органу, як кредитора, який 22.06.2016 звернувся до суду із заявою з кредиторськими вимогами до боржника, та як контролюючого органу, який наділений правом перевірки суб'єкту господарювання, що ліквідується, проте, таку перевірку не здійснив через те, що ліквідатором ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" як в добровільній ліквідації, так і в процедурі, передбаченій спеціальним Законом, не дотримано вимог стосовно надання документів для проведення перевірки.

Припиняючи апеляційне провадження за апеляційною скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2016 року у справі № 904/3777/16 апеляційний господарський суд послався на те, що податковий орган не набув статусу сторони або учасника провадження у справі про банкрутство з правом на апеляційне оскарження, тому на момент звернення з апеляційною скаргою був позбавлений можливості оскаржити судові рішення у даній справі.

На думку колегії суддів, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу кредитора - сторони ( учасника провадження у справі про банкрутство) з моменту визнання її грошових вимог до боржника, а також надання правової оцінки змісту вказаних вимог господарським судом та прийняття відповідної ухвали.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України із такими висновками не погоджується, з огляду на таке.

Ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 42 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Провадження у справах про банкрутство регулюється ГПК України у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу , або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особливостей.

Згідно зі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Такий порядок передбачений нормами ч. 3 ст. 110, ст. 111 ЦК України, норми яких містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи (суб'єкта господарювання).

Особлива процедура, що передбачена ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

У зв'язку з цим, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Такі передумови полягають у наступному:

Прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою. Проведення аналізу активів боржника у вигляді проведення інвентаризації наявного майна (у тому числі переданого у заставу майна), його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника. Аналіз пасивів боржника шляхом публікації оголошення згідно з вимогами ч. ч. 2, 5 ст. 105 ЦК України. Проведення аналізу активів та пасивів боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора (ліквідаційної комісії) із заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 95 вказаного Закону та складає предмет спору у справі про банкрутство за особливою процедурою, що порушується в порядку норм означеної статті.

При цьому, колегія суддів зауважує, що необхідною та обов'язковою передумовою порушення провадження у справі про банкрутство, на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є надання належних доказів на підтвердження наявності всіх передумов для порушення провадження, згідно з цією статтею, саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Вимоги до заяви про порушення справи про банкрутство (в тому числі, і до заяви, яка подається боржником) встановлені ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч.1 ст.111 ЦК України, з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Частиною 7 ст.111 ЦК України передбачено, що для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Відповідно до ч.8 ст.111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Частиною 10 ст.111 ЦК України встановлено, що до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській посилалась у своїй апеляційній скарзі на невідповідність даних адреси, яку ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" визначило для пред'явлення претензій кредиторами вимог до товариства, що порушує права кредиторів, оскільки вимоги до боржника, який ліквідується, як того вимагає ч.6 ст. 105 ЦК України розглядаються ліквідатором та повідомлення про цей розгляд надсилається кредитору не пізніше 30 днів з дня отримання вимоги.

Крім того, згідно з довідкою Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекція м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" обліковується у декількох банківських установах та має 7 відкритих рахунків.

Під час добровільної ліквідації, на думку податкового органу, ліквідаційною комісією боржника порушено ч.7 ст. 111 ЦК України, яка регламентує проведення перевірки та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідні документи податковому органу не надавались, проміжний ліквідаційний баланс боржника не перевірений контролюючим органом. Ліквідатором надіслано до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекція м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області заяву про припинення, проте отримані документи мають інформаційний характер та не є первинними документами на підставі яких можливо проведення перевірки.

Крім того, Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській вважає, що залишок грошових коштів, відображений у проміжному ліквідаційному балансі боржника від 10.05.2016 який поданий до суду становить суму 13 780 грн., якої, вочевидь, не достатньо для покриття мінімальних судових витрат у справі про банкрутство, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Слід також відзначити, що на виконання вимог ст. 78 Податкового кодексу України, Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська винесено наказ від 21.04.2016 №449 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" за період з 01.01.2013, копія якого долучена до матеріалів апеляційної скарги.

З метою вручення копії наказу від 21.04.2016 №449 фахівцями управління податкового аудиту Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська у той же день здійснено вихід за юридичною адресою ТОВ "КОНТРАКТ - МИР": АДРЕСА_1, однак вручити копію наказу виявилось неможливим у зв'язку з відсутність платника податків за юридичною адресою.

Згідно з п. 45.2. ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Враховуючи відсутність ТОВ "КОНТРАКТ - МИР" за юридичною адресою, складено акт від 21.04.2016 №783/04-64-14/36053785 відсутності за місцезнаходженням платника податків.

Крім того, Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровьска зверталась до господарського суду, боржника та ліквідатора із клопотанням від 27.05.2016 б/н про зобов'язання голови ліквідаційної комісії надати Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська виписки з банківських рахунків за останні три роки та документи фінансово-господарської діяльності і бухгалтерського обліку за період діяльності ТОВ "КОНТРАКТ - МИР".

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що наведені у апеляційній скарзі доводи потребують ретельної перевірки, від якої апеляційний господарський суд, в порушення ст. ст. 32-34, 43, 101 ГПК України ухилився, обмежившись посиланням на те, що Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровьска позбавлена права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" регламентовано, що учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Водночас, колегія суддів касаційної інстанції бере до уваги, що вказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ст. 106 ГПК України).

Статтею 99 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно зі ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Необхідно зазначити, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2016 Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська в межах строку, встановленого у ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із грошовими вимогами до боржника.

Розмір та обґрунтованість кредиторських вимог Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська в подальшому буде предметом розгляду господарським судом при затвердженні реєстру вимог кредиторів, однак, процесуальне право на оскарження судових рішень заявник набуває не з моменту визнання та включення судом його вимог до реєстру вимог кредиторів, а за наявності умов, визначених ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме, за наявності підтверджених у встановленому порядку документами вимог щодо грошових зобов'язань до боржника.

Враховуючи те, що провадження у цій справі здійснюється за особливою процедурою передбаченою ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", згідно якої обов'язковою передумовою звернення до господарського суду є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України, Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська є кредитором боржника у розумінні ст.1 Закону, а тому має процесуальне право оскаржувати постанову про визнання боржника банкрутом.

За таких обставин, колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2016 підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2016 у справі №904/3777/16 скасувати.

Справу №904/3777/16 передати на розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Головуючий Л.В. Жукова

Судді І.Ю. Панова

В.Я. Погребняк