КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа№ 910/3986/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Русскіна О.В.

від відповідача: Зеленковський О.О.

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: не з'явився,

від третьої особи 3: не з'явився,

від третьої особи 4: не з'явився,

від третьої особи 5: Чугунов М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» на рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2016р. у справі №910/3986/16 (головуючий суддя Трофименко Т.Ю., судді Пригунова А.Б., Привалов А.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс"

треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

Публічне акціонерне товариство "Шкіряне підприємство "Світанок",

Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський м'ясокомбінат",

Василик Галина Іванівна,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідачів про визнання договору відступлення прав вимоги №70633-20/14-7 від 05.06.2014 року недійсним.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.07.2016р. позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 25.03.2014р., укладений між Позивачем та Відповідачем. Зобов'язано Відповідача повернути Позивачу оригінали договорів, переданих на виконання договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014р.

Рішення обґрунтовано тим, що оскільки в силу вимог п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору, а за спірним договором Позивач здійснив відступлення права вимоги на суму 36453789,29 грн. за ціною 11000000,00 грн., яка більше ніж на 69% відрізняється від загальної суми переданих вимог за договором, тому спірний правочин підлягає визнанню недійсним, на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду від 27.07.2016р. та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Позивача відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд не дослідив всіх обставин справи, а тому прийняв необґрунтоване рішення. Так, Відповідачем було виконане зобов'язання за договором відступлення права вимоги, а Позивач в свою чергу, укладаючи договір про відступлення права вимоги Позивач в один день отримав частину суми кредиту та звільнив резерви, що надало додаткових оборотних активів банку.

Крім того, Відповідачем надавався звіт «Про оцінку права вимоги зобов'язань за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008р. зі змінами та доповненнями відповідно до якого вартість спірного права вимоги складає 10689700,00 грн., проте суд не надав оцінки зазначеному звіту та не прийняв його до уваги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. апеляційну скаргу Відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.09.2016р.

20.09.2016р. Позивач подав до суду відзив на апеляційену скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого суду без змін. 20.09.2016р. Третя особа 1 подала до суду відзив на апеляційену скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого суду без змін. 20.09.2016р. Третя особа 5 подала до суду відзив на апеляційену скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого суду без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016р.розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.10.2016р.

В судовому засіданні 20.09.2016р. Відповідач подав клопотання про призначення судової експертизи, яке розглянуто судом в судовому засіданні 04.10.2016р. та залишене без задоволення з підстав його необґрунтованості.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, Відповідача та Третьої особи 5, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

03.10.2008р. між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Третьою особою 2 був укладений кредитний договір №08/20/08-КЛТ, відповідно до умов якого банк надає Третій особі 2 кредити (транші) в межах загальної суми 20000000,00 грн.

Відповідно до п.1.2. договору зобов'язання банку щодо надання кредитів та зобов'язання Третьої особи 2 щодо повернення кредитів, сплати процентів а також інші права та зобов'язання сторін, передбачені цим договором, виникають з моменту укладення сторонами додаткових угод про надання кредитів, які є невід'ємними частинами цього договору, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах.

Відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору банком було надано Третій особі 2 кредит у розмірі 11350521,65грн. Процентну ставку за наданим кредитом встановлено у розмірі 30% річних.

В подальшому, між сторонами укладались додаткові угоди до кредитного договору, а саме: №2 від 30.12.2008р., №3 від 23.01.2009р., №4 від 06.02.2009р., №5 від 30.07.2009р., №6 від 29.09.2009р., №7 від 01.10.2009р., №8 від 15.10.2009р., №9 від 09.11.2009р., №10 від 25.03.2010р., №11 від 29.03.2010р., №12 від 28.09.2010р., №13 від 26.10.2010р., №14 від 26.11.2010р., №15 від 27.12.2010р., №16 від 26.01.2011р., №17 від 25.02.2011р., №18 від 25.03.2011р., №19 від 29.03.2011р., №20 від 26.04.2011р., №21 від 26.05.2011р., №22 від 25.07.2011р., №23 від 25.11.2011р.

У подальшому Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" передало Позивачу за договором купівлі-продажу від 26.06.2013р., нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., запис в реєстрі за №1441, право вимоги за кредитним договором № 08/20/08-КЛТ від 03.10.2008р.

25.03.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №520, відповідно до п.1.1. якого Позивач передає, а Відповідач приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань Третьою особою 2 за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008р. із змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами.

Відповідно до п.1.1. договору сума заборгованості за кредитним договором становила 36453789,29 грн., з яких 29245878,20 грн. за кредитом, 7207911,09 грн. заборгованість по процентам.

Згідно з п.1.2. договору (в редакції додаткового договору від 26.03.2014р.) разом за договором відступлення права вимоги також переходять права кредитора за договорами, що забезпечують виконання зобов'язання, а саме: права за договором застави №08/20/31/08-3ЛТ від 13.10.2008р. із змінами і доповненнями; права кредитора, що виникають з договору поруки №08/20/П1/08-ПЛТ від 03.10.2008р. із змінами та доповненнями; права кредитора, що виникають з договору поруки №08/20П3/08-ПЛТ від 30.12.2008р. із змінами та доповненнями; права кредитора, що виникають з договору поруки №08/20/П4/08-ПЛТ від 25.03.2010р.; права кредитора, що виникають з договору поруки №08/20/П2/08-ПЛТ від 03.10.2008р

Відповідно до п.1.4. договору сторони домовились, що ціна відступлення права вимоги за основним договором, що підлягає сплаті на користь первісного кредитора становить 11000000,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п.1.5. договору Відповідач зобов'язався сплатити на користь Позивача ціну відступлення права вимоги за основним договором, зазначену в п.1.4. договору не пізніше 26.03.2014р.

Відповідно до п.1.6. договору сторони узгодили, що право вимоги до Відповідача переходить виключно після повної оплати останнім на користь Позивача ціни відступлення права вимоги за основним договором.

Згідно з п.3.1. договору Позивач зобов'язаний передати Відповідачу протягом двох робочих днів з моменту повної оплати останнім ціни відступленого права вимоги у розмірі та у терміни, визначені в п.1.4-1.5, п.2.2. цього договору, документи, що підтверджують право вимоги виконання зобов'язання боржником, а саме оригінал основного договору, оригінали договорів, що забезпечують виконання зобов'язання боржника за основним договором, які зазначені в п.1.2. цього договору. передача вищезазначених документів оформлюється актом прийому-передачі, що підписується повноважними представниками сторін.

На виконання умов Договору відступлення права вимоги, Відповідачем 26.03.2014р. було сплачено 11000000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15.

26.03.2014р. на виконання умов договору про відступлення права вимоги Позивач передав, а Відповідач прийняв оригінали наступних документів:

- кредитний договір №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008р., з додатковою угодою №1 від 24.10.2008р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., додатковою угодою №2 від 30.12.2008р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., додатковою угодою №3 від 23.01.2009р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008 року, додатковою угодою №4 від 06.02.2009р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., додатковою угодою №5 від 30.07.2009р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., додатковою угодою №6 від 29.09.2009р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., додатковою угодою №7 від 01.10.2009р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р. додатковою угодою №8 від 15.10.2009р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., додатковою угодою №9 від 09.11.2009р. до кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №10 від 25.03.2010р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №11 від 29.03.2010р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №12 від 28.09.2010р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №13 від 26.10.2010р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №14 від 26.11.2010р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №15 від 27.12.2010р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №16 від 26.01.2011р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №17 від 25.02.2011р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №18 від 25.03.2011р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №19 від 29.03.2011р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №20 від 26.04.2011р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №21 від 26.05.2011р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №22 від 25.07.2011р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою № 23 від 25.11.2011р. до Кредитного договору №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008р.

- договір застави №08/20/31/08 - ЗЛТ від 13.10.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. за реєстровим №5958, з Договором про внесення змін №1 від 01.10.2009р. до Договору застави №08/20/31/08 - ЗЛТ від 13.10.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я., за реєстровим №3130; Договором про внесення змін №2 від 15.10.2009р. до Договору застави №08/20/31/08-ЗЛТ від 13.10.2008р. посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. за реєстровим №3250; Договором про внесення змін №3 від 25.03.2010р. до Договору застави №08/20/31/08 - ЗЛТ від 13.10.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. за реєстровим №621.

- договір поруки №08/20/П1/08-ПЛТ від 03.10.2008р., укладеного з Третьою особою 5, із змінами та доповненнями внесеними Додатковою угодою №1 від 29.09.2009р. до Договору поруки №08/20/П1/08-ПЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №2 від 01.10.2009р. до Договору поруки №08/20/П1/08-ПЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №3 від 15.10.2009р. до Договору поруки №08/20/Ш/08-ПЛТ від 03.10.2008р., Додатковою угодою №4 від 25.03.2010р. до Договору поруки №08/20/П 1 /08-ПЛТ від 03.10.2008р.

- договір поруки №08/20/ПЗ/08-ПЛТ від 30.12.2008р., укладений з Третьою особою 3, з Додатковою угодою №1 від 29.12.2009р. до Договору поруки №08/20/ПЗ/08-ПЛТ від 30.12.2008р., Додатковою угодою №2 від 01.10.2009р. до Договору поруки №08/20/ПЗ/08-ПЛТ від 30.12.2008р., Додатковою угодою №3 від 15.10.2009р. до Договору поруки №08/20/ПЗ/08-ПЛТ від 30.12.2008р., Додатковою угодою №4 від 25.03.2010р. до Договору поруки №08/20/ПЗ/08-ПЛТ від 30.12.2008р.

- договір поруки №08/20/П2/08-ПЛТ від 03.10.2008р., укладений з поручителем - Бахматюком Олегом Романовичем.

- договір поруки №08/20/П4/08-ПЛТ від 25.03.2010р., укладений з поручителем Третьою особою 4.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. №51 згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк".

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №71 від 08.04.2015р. про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015р. до 02.09.2015р. включно.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку Позивача, запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою ст.34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №147 від 03.08.2015р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "ДЕЛЬТА БАНК" до 02.10.2015р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича до 02.10.2015р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені ст.37, 38, 51, ч.1 та 2 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. №67 від 11.03.2015р. вирішено здійснити у Позивача перевірку правочинів (інших договорів), вчинених (укладених) Позивачем протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В ході роботи комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом №67 від 11.03.2015р. було виявлено ознаки нікчемності договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014р., передбачені ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме: ціна відступлення права вимоги становить 11000000,00 грн. без податку на додану вартість, тоді як загальна сума вимог, які виникли і нараховані за кредитним договором від 08/20/08-КЛТ від 03.10.2008р. та які були передані відповідачу на день укладення оспорюваного правочину складає 36453789,29 грн. Оспорюваний правочин фактично був вчинений сторонами за ціною, яка є значно меншою від вартості вимог банку більш ніж на 69%. Результати засідання зазначеної комісії оформлені протоколом від 24.09.2015р. №69.

04.11.2015р. Позивачем було направлено на адресу Відповідача та Третіх осіб повідомлення про нікчемність договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованого в реєстрі №520, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, в тому числі, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк здійснив відчуження майна за цінами, нижчими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості майна), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.1 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, вживає заходів до витребування (повернення) майна банку, переданого за такими договорами. У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ч.3 цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно, яке він отримав від такого банку.

З наведених норм права вбачається, що Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку для виявлення нікчемних правочинів, до яких віднесено правочини про відчуження банком майна (в тому числі майнових прав) за цінами, нижчими від звичайних, під якими закон розуміє ціни, коли оплата відчужених майна або майнових прав на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості такого майна або майнових прав.

Як встановлено судом, 25.03.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір відступлення прав вимоги, за умовами якого Позивач відчужив Відповідачу за 11000000,00 грн. майнові права вимоги до Третьої особи 2 за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008р. вартість яких складала 36453789,29 грн..

Як встановлено судом, 02.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Позивача.

Як встановлено судом, при перевірці вказаного правочину Фондом встановлено, що ціна відступлення права вимоги становить 11000000,00 грн., тоді як загальна сума вимог, які були передані Відповідачу за кредитним договором від 08/20/08-КЛТ від 03.10.2008р. складає 36453789,29 грн. Отже, спірний правочин фактично був вчинений сторонами за ціною, яка є значно меншою від вартості вимог банку більш ніж на 69%.

За вказаних обставин апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що спірний правочин підлягає визнанню недійсним на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно позовні вимоги є правомірним та обґрунтованими.

Відповідно вимога Позивача про зобов'язання Відповідача повернути Позивачу оригінали договорів та документів, переданих на виконання умов договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014р. відповідно до акту приймання-передачі від 26.03.2014рр також є обгрунтованою.

Судом не приймаються до уваги доводи Відповідача щодо експертної оцінки звичайної ціни відступлених майнових прав, оскільки нормою п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлений механізм визначення ціни, нижчої від звичайної, коли оплата відчужених майна або майнових прав на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості такого майна або майнових прав, вказаної в правочині.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» на рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2016р. у справі №910/3986/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2016р. у справі №910/3986/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз