РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа № 918/526/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Демянчук Ю.Г. ,

судді Павлюк І. Ю.

при секретарі Головченко Д.М.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (ордер серія РН-О14 №233 від13.10.2016 року),

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовськметалторг" на рішення господарського суду Рівненської області від 12.09.2016 року у справі №918/526/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кузнецовськметалторг"

Відповідач: Приватна фірма "Азурит"

про визнання права власності

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 12.09.2016р. у справі №918/526/16 (суддя Політика Н.А.) відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не було доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Кузнецовськметалторг" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №918/526/16 від 30.09.2016 року, прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовськметалторг" на рішення господарського суду Рівненської області від 12.09.2016р. у справі №918/526/16.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.10.2016 року розгляд апеляційної скарги колегією суддів відкладався.

25.10.2016 року відповідачем подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд оскаржене рішення скасувати, а також просить розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача.

В судове засідання 25.10.2016 з'явився представник апелянта.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. При цьому, в силу приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням постійно діючого третейського суду при Універсальній товарній біржі "Україна-Захід" від 3 вересня 2008 року у справі № 155/08-П за позовом Закритого акціонерного товариства монтажного управління 12 "Електропівденмонтаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оціночна компанія Україна-Захід" про визнання права власності не обєкти нерухомості вимоги позивача задоволено повністю. Визнано за позивачем у вказаній справі право власності на гараж на чотири бокси з побутовим приміщенням (літера С-1 та С-2 згідно з даними технічної інвентаризації загальною площею 295 м2), що знаходяться за адресою: 34400, Рівненська область, місто Кузнецовськ, Будівельна база № 1 та № 2 Промислової зони, 41.

З матеріалів справи також вбачається, що право власності на дане майно було у встановленому законом порядку зареєстроване за Закритим акціонерним товариством монтажним управлінням 12 "Електропівденмонтаж", що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 вересня 2008 року № 20188277 (а.с. 17).

Згідно протоколу про проведення прилюдних торгів від 6 жовтня 2010 року № 1/Н-10, копія якого наявна у матеріалах даної справи (а.с. 18), право володіння обєктами нерухомості, а саме вищенаведеним гаражем на чотири бокси з побутовим приміщенням, а також право укладення відповідного договору купівлі-продажу цього майна отримав учасник під № 96 - ТОВ "Кузнецовськметалторг".

7 жовтня 2010 року між ТОВ "Кузнецовськметалторг" та Закритим акціонерним товариством монтажним управлінням 12 "Електропівденмонтаж" було підписано відповідний договір купівлі-продажу № 07/10-10, за умовами якого останнє зобовязалося передати позивачу у власність гараж на чотири бокси з побутовим приміщенням (літера С-1 та С-2 згідно з даними технічної інвентаризації загальною площею 295,1 м2, реєстраційний № 24660892), що знаходяться за адресою: 34400, Рівненська область, місто Кузнецовськ, Будівельна база № 1 та № 2 Промислової зони, 41, а Товариство, у свою чергу, прийняти зазначений обєкт і сплатити продавцеві договірну ціну за нього (а.с. 19-20).

Вказана угода підписана уповноваженими представниками її сторін, а також скріплена печатками зазначених субєктів господарювання.

За змістом пункту 1.7 цього правочину ціна обєкта нерухомості, що відчужується за вказаною угодою, становить 104 000 грн. 00 коп.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки між сторонами проводяться до підписання даного договору.

Відповідно до пункту 2.2 договору право власності на обєкт переходить від продавця до покупця з моменту підписання договору та його нотаріального посвідчення.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання (пункт 9.1 наведеного правочину).

8 жовтня 2010 року між сторонами вищевказаної угоди було підписано відповідний акт приймання-передачі спірного нерухомого майна (а.с. 21).

Слід також зазначити, що Товариством у встановлений даним договором строк, а саме 6 жовтня 2010 року, було сплачено повну суму вартості наведеного гаража на чотири бокси з побутовим приміщенням у розмірі 104 000 грн. 00 коп., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповідної квитанції (а.с. 22).

Згідно протоколу про проведення прилюдних торгів від 12 листопада 2010 року № 1/М-10, копія якого також наявна у матеріалах даної справи (а.с. 47), право володіння обєктом нерухомості, а саме: будівлею компресорної (позначену на плані-схемі під № 182), а також право укладення відповідного договору купівлі-продажу цього майна отримав учасник під № 110 Товариство.

16 листопада 2010 року між ТОВ "Кузнецовськметалторг" та Закритим акціонерним товариством монтажним управлінням 12 "Електропівденмонтаж" було підписано відповідний договір купівлі-продажу № 12/11-10, за умовами якого останнє зобовязалося передати позивачу у власність будівлю компресорної (позначену на плані-схемі під № 182, літера Р-1 загальною площею 23 м2), що знаходяться за адресою: 34400, Рівненська область, місто Кузнецовськ, Будівельна база № 1 та № 2 Промислової зони, 41, а Товариство, у свою чергу, прийняти зазначений обєкт і сплатити продавцеві договірну ціну за нього (а.с. 49-50).

Вказана угода підписана уповноваженими представниками її сторін, а також скріплена печатками наведених субєктів господарювання.

За змістом пункту 1.7 цього правочину ціна обєкта нерухомості, що відчужується за вказаною угодою, становить 3 720 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 3.1 договору розрахунки між сторонами проведені до підписання даного договору в порядку, визначеному протоколом проведення прилюдних торгів.

Відповідно до пункту 2.2 договору право власності на обєкт переходить від продавця до покупця з моменту підписання договору та його нотаріального посвідчення.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання (пункт 9.1 наведеного правочину).

З матеріалів справи також вбачається, що 16 листопада 2010 року між сторонами вищевказаної угоди було підписано відповідний акт приймання-передачі спірної будівлі компресорної (а.с. 51).

Обгрунтовуючи свої вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кузнецовськметалторг" посилається на те, що в кінці травня 2016 року відповідач звернувся до позивача з вимогою про визнання за відповідачем права власності на вищенаведені гараж на чотири бокси з побутовим приміщенням та будівлю компресорної, оскільки дана нерухомість, за твердженнями відповідача, з 2013 року відкрито використовується останнім для задоволення його виробничих потреб на підставі укладеного із Закритим акціонерним товариством монтажним управлінням 12 "Електропівденмонтаж" договору довгострокової оренди. Відтак, з огляду на те, що позивач на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 7 жовтня 2010 року № 07/10-10 та від 16 листопада 2010 року № 12/11-10, на думку останнього, є належним власником спірного майна, а відповідач оспорює і не визнає дане право власності позивача.

А тому, позивач звернувся з позовом до госопдарського суду Рівненської області про визнання за ним права власності на вищенаведені будівлі гаража на чотири бокси з побутовим приміщенням та будівлю компресорної.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У разі недодержання сторонам вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. ( ч.1 ст.220 ЦК України)

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. ( ч.2 ст.220 ЦК України)

Приписами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до приписів ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченому нотаріально дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статті 657 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання договорів купівлі-продажу спірного майна) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що договори купівлі-продажу, за якими позивач, на його думку, набув право власності на спірну нерухомість та на які останній посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, підписано та виконано до 1 січня 2013 року, а тому вони підлягали як нотаріальному посвідченню, так і державній реєстрації.

Водночас зі змісту наведених договорів вбачається, що останні у встановленому законом порядку не пройшли нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Судова колегія зазначає, що правила ч.2 ст.220 ЦК України не повинні поширюватися на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки за відсутності реєстрації такі правочини не є укладеними.

Докази того, що рішенням суду у встановленому законом порядку зазначені договіри купівлі-продажу було визнано дійсними і в подальшому вони були зареєстровані, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що договіри купівлі-продажу від 7 жовтня 2010 року № 07/10-10 та від 16 листопада 2010 року № 12/11-10, на які посилається апелянт як на підставу виникнення у нього права власності, є нікчемним, а тому не породжують жодних прав та обов'язків, у тому числі і права власності на об'єкти нерухомості.

А тому, зазначена обставина унеможливлює визнання права власності на нерухоме майно за позивачем.

Судова колегія вважає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, документально не підтвердженими, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 12.09.2016 року у справі №918/526/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовськметалторг" залишити без задоволення.

2. Справу №918/526/16 повернути до господарського суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Павлюк І. Ю.