РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016Справа №910/15413/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації

"Черкасигаз"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання договору недійсним

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю № 2-115 від 06.06.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/15413/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.09.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

Через відділ діловодства суду 13.09.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та 21.09.2016 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, які залучено до матеріалів справи.

Позивач уповноважених представників до судового засідання 21.09.2016 не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У судове засідання 21.09.2016 представник відповідача з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 21.09.2016 відкладено розгляд справи до 19.10.2016, у зв'язку з неявкою представника позивача у судове засідання та не виконанням ним вимог ухвали суду.

Через відділ діловодства суду 19.10.2016 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Позивач уповноважених представників до судового засідання 19.10.2016 не направив, про дату, час та місце був повідомлений належним чином .

Представник позивача в судовому засіданні 19.10.2016 просив відмовити у позові, з підстав, якуі наведені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 19.10.2016 виправлено описку в ухвалі від 21.09.2016, змінено дату порушення провадження у справі №910/15413/16 з "20.07.2016" на "23.08.2016".

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлених сторін про час і місце проведення судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника позивача.

У судовому засіданні 19.10.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - оператор, відповідач) та Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газофікації «Черкасигаз» (далі - замовник, позивач) було укладено договір № від 17.12.2015 про транспортування природного газу (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору, оператор надає замовнику послуги транспортувння природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно п.2.8. договору, додатки 1, 2, 3 є не відємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідно до п. 5.2. договору, якість газу має відповідати вимогам щодо нормякості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які кодекс містить посилання.

Згідно з п. 6.1. договору, оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в тосках входу до газотранспортної системи або в точку виходу з газотранспортної системи згідно з додатками 1 до цього договору (розподіл потужності).

Відповідно до п.8.1. договору, величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору.

Згідно з п.17.1. договору, цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 року.

17.12.2015 між ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Черкасигаз» було укладено договір транспортування природного газу №. Зі сторонни ПАТ «Укртрансгаз» договір було підписаний начальником Управління реалізації та розрахунків за надані послуги з транспортування та зберігання природнього газу Грищенком В.П., який діяв на підставі довіреності від 26.12.2014, а зі сторони ПАТ «Черкасигаз» - головою правління Буян С.І.

Позивач зауважив, що зазначений договір був укладений сторонами з порушенням вимог законодавства України щодо дійсності правочину, а тому підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністраціюпідприємства і вирішує питання діяльності підриємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Частиною 3 ст. 92 Цивільного кодексу України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумності та не перевищувати своїх повноважень.

Як зазначено в ч.1 ст. 13 Закону України «Про акціонерні товариства» установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Відповідно до п.2.2. статуту ПАТ «Черкасигаз», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів товариства (протокол №10 від 17.09.2013) з урахуванням змін до статуту товариства, затверджених Загальними зборами акціонерів (протокол №11 від 03.07.2014), акціонерне товариство має цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність). Цивільна правоздатність акціонерного товариства може бути обмежена лише за рішенням суду. Акціонерне товариство здійснює свою діяльність керуючись чиним законодавством України, цим статутом, внутрішнім нормативними документами (положенням) акціонерного товариства та іншим локальними правовими актами внутрішнього регулювання акціонерного товариства, прийнятими відповідного регулювання акціонерного товариства, прийнятними відповідного до цього статуту.

Пунктом 2.6.1. статуту позивача визначено, що акціонерне товариство має право у встановленому чиним законодавством порядку укладати праводчини (угоди, договори, контракти), в тому числі договори купівлі-продажу, підряду, будівельного підряду, міни, перевезення, зберігання, страхування майна, транспортних засобів та інших видів страхування, доручення, комісії, оренди, лізингу, застави, договори зовнішньоекономічної та комерційної діяльності тощо, якщо це не суперечить чинному законодавствуУкраїни та цбому статуту.

Відповідно до п. 11.5.3.6 статуту товариства до компетенції голови правління належить прийняття рішення щодо укладення праводчинів (договорив) на суму, яка не перевищує двох відсотків вартості активів акціонерного товариства за даними останьої річної фінансової звітності.

Позивач стверджує, що, як зазначено в балансі (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2014 ПАТ «Черкасигаз», вартість активів товариства становить 759 776 000,00 грн. Такм чином, у 2015 році до компетенції голови правління ПАТ «Черкасигаз» належало прийняття рішень щодо укладення договорів на суму, що не перевищує 15 195 520,00 грн. (759 776 000,00 грн. * 2%).

Згідно з наданим ПАТ «Укртрансгаз» актів надання послуг балансування обсягів природнього газу, які були надані на виконання договору № від 17.12.2015, вартість наданих послуг за січень 2016 склала 39 121 889,10 грн., а тому, сума укладеного позивачем та відповідачем договору значно перевищує 2 % обмеження, зазначене в п. 11.5.3.6 статуту ПАТ «Черкасигаз».

Враховуючи наведене, позивач вважає, що оскільки на момент укладання спірного правочину особа, яка її підписала від імені ПАТ «Черкасигаз», не мала повноважень його підписувати, то вищезазначений договір не створює, не змінює та не припиняє цивільні права та обовязки позивача та відповідача.

У зв'язку з цим позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про визнання недійсним договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, укладеного між позивачем та відповідачем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

В силу ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 р. № 3, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. При цьому суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спір про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В ході дослідження договору про транспортування природного газу № від 17.12.2015 господарським судом встановлено, що з боку позивача його підписано Головою Правління Буян С.І., який діє на підставі нової редакції Статуту, зареєстрованої державним реєстратором виконавчого комітету Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Литвином О.В. 16.07.2014.

Пунктом 11.5. Статуту позивача в редакції, зареєстрованої державним реєстратором виконавчого комітету Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Литвином О.В. 16.07.2014, передбачено, що Голова Правління уповноважений без довіреності здійснювати дії від імені товариства, укладати та підписувати від імені товариства договори (угоди), зовнішньоекономічні контракти на суму, що не перевищує 2% вартості активів акціонерного товариства за даними останьої фінансової звітності.

Згідно з балансом ПАТ «Черкасигаз" на 31.12.2014 (копія фінансового звіту залучена до матеріалів справи), загальна вартість всіх активів позивача станом на 31.12.2014 становила 759 776 000,00 грн.

Частиною 2 ст. 99 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавчий орган товариства, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим ч. 2 ст. 98 Цивільного кодексу України, а саме - простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Господарський суд за таких обставин дійшов висновку, що якщо установчими документами товариства передбачено, що його виконавчий орган діє у складі кількох осіб, то голова не є самостійним органом управління, а тому для набуття товариством цивільних прав та обов'язків він на підставі ч. 2 ст. 99 та ст. 161 Цивільного кодексу України повинен виносити відповідні питання на розгляд засідання правління чи загальних зборів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.12.2008 р. у справі № 7/7-08).

Судом було встановлено, що згідно даного договору, ПАТ «Укртрансгаз» були надані ПАТ «Черкасигаз» в січні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, які позивач відмовився оплатити в повному обсязі, що зумовило відповідача звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 Саме цей договір позивач у даній справі просить визнати недійсним.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 15.07.2016 у справі №925/586/16 задоволено позовні вимоги ПАТ «Укртрансгаз» до ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» про стягнення заборгованості за надані ПАТ «Укртрансгаз» в січні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, наданих згідно договору транспортування природного газу, наданих згідно з договору транспортування природного газу № від 17.12.2015. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 рішення суду від 07.09.2016 рішення суду першої інстанції частково скасовано. Судом вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 37 821 889,10 грн. боргу та 199 831,47 грн. судового збору, в частині стягнення 1 300 000,00 грн. відмовлено. (копія постанови КАГС від 07.09.2016 в матеріалах справи).

Судом встановлено, що дії ПАТ «Черкасигаз», направлені на добровільне виконання грошового зобов'язання з оплати послуги з балансування, отриманої ПАТ «Черкасигаз» у січні 2016 року в розмірі 1 300 000,00 грн., свідчить про схвалення товариством укладеного Головою Правління ПАТ «Черкасигаз» договору транспотування природного газу № від 17.12.2015 згідно п. 9.8.1.23 статуту ПАТ «Черкасигаз».

Тому твердження позивача, що договір не створює, не змінює та не припиняє цивільні права та обов'язки позивача та відповідача, не відповідають дійсності, в силу надання відповідачем позивачу послуг балансування обсягів природного газу по спірному договору, часткової оплати наданих послуг позивачем, та стягнення заборгованості за рішенням суду у справі № 925/586/16.

Також суд зауважує, що твердження позивача щодо того, що особа, яка підписала спірний праводчин, не мала повноважень його підписувати, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у розумінні Господарського процесуального кодексу України, а від так, не можуть бути прийняті судом до уваги в силу недоведеності, безпідставності та цілеспрямованих намірів позивача ввести суд в оману, з метою уникнення відповідальності за не виконання умов спірного договору.

Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша сторона заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнанний судом не дійсним (оспорюваний правочин).

Змістом представництва, в розумінні ст. 237 Цивільного кодексу України, є вчинення представником правочинів від імені та в інтерасах особи, яку представляють, відповідно до наданих йому повноважень. Саме тому правочин, вчинений представником, породжує права і обов'язки для сторони, яку представляють, якщо він здійснений представником в межах повноваджень.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, згідно з ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Відповідно до вище викладеного, позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували той фокт, що умови договору суперечать нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавств, а також моральним засадам суспільства; не довів відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, які вчинили спірні правочини; відсутність вільного волевиявлення та невідповідності його внутрішньої волі учасників спірного правочину; спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настаня правових наслідків, обумовленихспірним правочином.

Водночас, дії ПАТ «Черкасигаз», направлені на добровільне виконання грошового зобов'язання з оплати послуги з балансування обсягів природного газу на виконання спірного договору, свідчать про схвалення даного правочину ПАТ «Черкасигаз», а отже, відсутні підстави для визнання його недійсним.

Згідно з п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання праводчинів (господарських договорів) недійсними» вирішуючи спори про визнання праводчинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких праводчинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний праводчин.

Отже, відповідно до вищевикладеного, суд встановив, що не вбачається підстав для визнання договору про транспортування природного газу № від 17.12.2015 недійсним, оскільки позивачем не доведено підстав, встановлених законом, що вказують на його недійсність.

Отже, договір про транспортування природного газу № від 17.12.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» та Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», не підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 92, 98, 145,203, 215 Цивільного кодексу України, ст. ст. 192, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 22, 32, 33, 49, 55, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 24.10.2016.

Суддя І.О. Андреїшина