РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016Справа № 910/13935/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долівенко"

про стягнення 8 425, 49 грн.

за участю представників:

від позивача:Кудлай О.Г.- представник за довіреністю № 48 від 12.01.2016 р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" (далі - ТОВ "Білоцерківвода") з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долівенко" (далі - ТОВ "Долівенко") про стягнення заборгованості у розмірі 8 425, 49 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, останньому було нараховано плату за понаднормативний скид забруднень з коефіціентом кратності 5 за розрахунковий місяць, у якому було вчинене дане порушення (грудень 2015 р.). Відповідач у встановлений законом термін нараховану суму позивачу не сплатив.

У позові ТОВ "Білоцерківвода" просить суд стягнути з відповідача плату за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин у сумі 6 934,39 грн., пеню у сумі 1 114,05 грн., інфляційні втрати у сумі 292,72 грн. та 3 % річних у сумі 84,35 грн., а всього - 8 425,49 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.08.2013 р. між ТОВ "Білоцерківвода" (виконавець) та ТОВ "Долівенко" (споживач) був укладений договір № 9278 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, відповідно до якого виконавець зобов'язується надавати споживачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення у необхідних обсягах та відповідної якості, а споживач зобов'язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленим тарифом у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.п. 5.5.20, 5.5.21 договору споживач має забезпечити якість стічних вод, які потрапляють до міської каналізації відповідно до норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин, визначених додатком № 3 до договору, а також виключити можливість скиду стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно наданого виконавцем рахунку із застосуванням коефіцієнта кратності у відповідності до вимог Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква", затверджених рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 424 від 25.12.2013 р. (далі - місцеві Правила приймання стічних вод).

Відповідно до пункту 2.1 місцевих Правил приймання стічних вод водоканал має право контролювати якість стічних вод шляхом здійснення раптового відбору проб стічних вод, що скидаються підприємствами до системи каналізації міста, а також пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень.

Аналогічні права та обов'язки сторін містяться в положеннях Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуду України 19.02.2002 року № 37 (далі - Правила приймання стічних вод).

Судом встановлено, що 15.12.2015 р. з 10 год. 25 хв. по 10 год. 50 хв. на підставі п. 2.1 Правил приймання стічних вод, п.п. 2.1.3, 2.2.4 місцевих Правил приймання стічних вод, працівниками ТОВ "Білоцерківвода" було здійснено спробу проведення відбору проб стічних вод для визначення вмісту забруднюючих речовин, що скидаються відповідачем зі стічними водами в каналізаційну мережу м. Біла Церква з належного йому об'єкту по вулиці Пушкінській, 47. Проте, ТОВ "Долівенко" представників ТОВ "Білоцерківвода" не допустило на територію об'єкту відповідача, в результаті чого проби стічної води не були відібрані.

У зв'язку з недопуском представників позивача до проведення відбору проб позивачем був складений акт відбору проб від 15.12.2015 р. згідно з вимогами Правил приймання стічних вод, в якому зафіксовано факт недопуску представником ТОВ "Долівенко" (гол. механік ОСОБА_2) представників ТОВ "Білоцерківвода" на територію об'єкта та підписання акту відбору.

Того ж дня (15.12.2015 р.) до ТОВ "Білоцерківвода" надійшов лист від відповідача № 15/12, яким ТОВ "Долівенко" просило позивача направити на власні об'єкти працівників хіміко-технологічної лабораторії для здійснення відбору проб стічних вод, але 17.12.2015 р.

За результатами недопуску відповідачем представників ТОВ "Білоцерківвода" для здійснення відбору проб стічних вод, 15.12.2015 р. ТОВ "Білоцерківвода" здійснило нарахування плати за скид до міської каналізації наднормативно забруднених стічних вод з об'єкта ТОВ "Долівенко" по вулиці Пушкінській, 47, у порядку, передбаченому п. 8.9 місцевих Правил приймання стічних вод, тобто із застосуванням коефіцієнта кратності 5 за розрахунковий місяць, у якому було вчинене дане порушення (грудень 2015 р.). Про вказане рішення відповідач був повідомлений 16.12.2015 р.

Згідно пункту 8.12.3 місцевих Правил приймання стічних вод відбір проб виконується представниками водоканалу в присутності уповноваженого представника підприємства, шо фіксується в акті, який підписують як представники водоканалу, так і представники підприємства. Акт складається у двох примірниках.

У разі неявки уповноваженого представника підприємства або при його відмові підписати акт останній підписується представниками водоканалу із зазначенням прізвища представника підприємства, який відмовився підписати акт.

Згідно пунктів 7.8, 7.9 Правил приймання стічних вод (п.п. 8.8., 8.9 місцевих Правил приймання стічних вод) при відмові підприємства виділити відповідальну особу для відбору проб, зволіканні з допуском представника водоканалу на територію підприємства і більш ніж 30 хвилин після його прибуття) або створенні перешкод у відборі проб з боку представників підприємства, водоканал виставляє підприємству рахунок за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк = 5 за розрахунковий місяць, у якому було вчинене дане порушення. У разі неявки уповноваженого представника підприємства або при його відмові підписати акт останній підписується представниками водоканалу із зазначенням прізвища представника абонента, який відмовився підписати акт.

Отже, судом встановлено, що позивач правомірно склав акт недопуску представників та на його підставі нарахував відповідачу плату за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин.

Перевіряючи розмір суми, нарахованої відповідачу до сплати, суд врахував п. 4.6 договору, відповідно до якого обсяги стічних вод, що перевищують обсяги, визначені у нормативному розрахунку, оплачуються споживачем у п'ятикратному розмірі встановленого тарифу на послуги водовідведення.

Згідно з пунктом 3.7 договору кількість стічних вод, що надходить до каналізаційних мереж, визначається за обсягом води, використаної споживачем з комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, або згідно показників приладів обліку стічних вод, опломбованих і зареєстрованих виконавцем.

Пунктами 3.1, 3.2 договору кількість холодної води, що поставляється на об'єкти споживача, визначається за показниками приладів обліку, встановлених на межі балансової належності мереж споживача та виконавця опломбованих і зареєстрованих виконавцем. Зняття показників приладів обліку здійснюється представником виконавця в присутності споживача або самим споживачем.

Оскільки прилади обліку стічних вод на каналізаційному випуску об'єкта ТОВ «Долівенко» за адресою м. Біла Церква, вул. Пушкінська, 47 відсутні, обсяг спожитих цим об'єктом послуг водовідведення відповідає обсягу спожитих ним за відповідний період послуг централізованого постачання холодної води.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи акту зняття показників приладів обліку від 15.12.2015 р., ТОВ «Долівенко», розташованим у м. Біла Церква за адресою: вулиця Пушкінська, 47, у грудні 2015 року було спожито 411 м3 холодної води.

За таких обставин, розмір плати за скид наднормативних забруднень об'єктом відповідача за грудень 2015 року складає 6 934,39 грн. (411 * 5 * 2,812).

Враховуючи викладене, ТОВ "Білоцерківвода" правильно розрахувало плату за скид наднормативно забруднених стічних вод до міських каналізаційних мереж ТОВ «Долівенко» у грудні 2015 р. згідно з пунктом 7.9 Правил приймання стічних вод (п. 8.9 місцевих Правил приймання стічних вод) із застосуванням коефіцієнта кратності 5, за формолую П = Vпз (кількість стічних вод за грудень 2015 р.) * Кк (коефіцієнт кратності) * Нп (норматив плати).

Також судом встановлено, що 04.02.2016 року позивач листом № 1-04/08-4501 направив відповідачу акти відбору проб, розрахунок плати за скид наднормативних забруднень, а також рахунок № 77 від 24.12.2015 р., який відповідно до п. 8.12.22 місцевих Правил приймання стічних вод, має бути оплачений протягом 10 днів після його отримання. Вказане поштове відправлення з супровідними до нього документами було вручено представнику відповідача 05.02.2016 р., проте у строк, передбачений місцевими Правилами приймання стічних вод, тобто до 15.02.2016 р., оплата ТОВ "Долівенко" здійснена не була.

03.03.2016 р. позивач повторно направив на адресу відповідача вимогу № 1-04/09-544 щодо оплати рахунку за скид наднормативних забруднень до міської каналізації у розмірі 6 934,39 грн., проте вимоги позивача залишились без виконання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

На підставі викладеного, враховуючи висновок суду про обгрунтованість та правомірність заявленої до стягнення суми та зважаючи на те, що доказів сплати вказаного нарахування відповідачем не надано, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Окрім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача також пеню у сумі 1 114,05 грн. за прострочення зобов'язання у період з 15.02.2016 р. по 11.07.2016 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, у п. 6.1 договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату споживачем наданих послуг позивач має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в розрахунковий період, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Також відповідно до п. 4.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.200 р. плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів уноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором. У разі прострочення платежів з підприємств стягується пеня згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачений приписом ч. 6 ст. 232 ГК України 6-місячний період нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Як вже було встановлено судом, рахунок № 77 від 24.12.2015 р., який був направлений відповідачу листом № 1-04/08-4501, повинен бути ним оплачений 15.02.2016 р., отже з наступного дня розпочинається період нарахування пені, тобто з 16.02.2016 р., та припиняється через шість місяців (ч. 6 ст. 232 ГК України) - 16.08.2016 р.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми неустойки відповідно до встановлених судом умов, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 1 105, 71 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки ним невірно визначений день, з якого розпочинається нарахування пені за неналежне виконання грошового зобов'язання.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 292,72 грн. та 3 % річних у сумі 84,35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги також є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 292,70 грн. та 3 % річних у сумі 83,78 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки нарахування і матеріальних втрат, як вже зазначалось, розпочинається з 16.02.2016 р.

З урахуванням викладеного та зважаючи на встановлені обставини справи, позовні вимоги ТОВ "Білоцерківвода" підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за позовом у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 35, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долівенко" про стягнення заборгованості у розмірі 8 425, 49 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Долівенко" (04214, м. Київ, вул. Північна, 6 літ. АІ, ідентифікаційний код 37865691) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" (09100, Київська обл., місто Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 24, ідентифікаційний код 38010130) плату за скид наднормативно забруднених стічних вод до міської каналізації у сумі 6 934 (шість тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 39 коп., пеню у сумі 1 105 (одна тисяча сто п'ять) грн. 71 коп., інфляційну складову боргу у сумі 292 (двісті дев'яносто дві) грн. 70 коп., 3 % річних у сумі 83 (вісімдесят три) грн. 78 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 54 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 10 жовтня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 17 жовтня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.