У Х В А Л А

03.10.2016 Справа № 910/10562/14

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельна компанія МСУ"

про банкрутство

За заявою ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельна компанія МСУ"

про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від заявника не з'явилися

Від боржника не з'явилися

Арб. керуючий Косякевич С.О.

Від ПАТ АК "Київводоканал" Довгалюк А.В. - представник

Від ОСОБА_1 ОСОБА_4 - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/10562/14 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельна компанія МСУ" на стадії процедури санації, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.07.2015.

24.05.2016 до Господарського суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою про стягнення належних при звільненні сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.07.2016 розгляд справи призначено на 29.08.2016.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.08.2016 задоволено клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Косякевича С.О. та відкладено розгляд справи на 19.09.2016.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.09.2016 задоволено клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Косякевича С.О. та відкладено розгляд справи на 03.10.2016.

28.09.2016 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні 03.10.2016 розглядалась заява ОСОБА_1 про стягнення належних при звільненні сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Представник ОСОБА_1 надав пояснення по суті поданої заяви.

Керуючий санацією щодо задоволення поданої заяви не заперечував.

Представник присутнього кредитора також не заперечував щодо задоволення поданої заяви.

Представник боржника у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Наведена норма кореспондується з положеннями п.7 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельна компанія МСУ" з 11.07.1975 по 31.12.2015. При цьому, в період з 01.05.2012 по 31.12.2012 працював за строковим трудовим договором на посаді водія першого класу, що підтверджується доданою до заяви копією трудової книжки.

У зв'язку з закінченням строку дії трудового договору, наказом № 103-к від 31.12.2012 був звільнений з роботи, однак остаточний розрахунок при звільненні роботодавцем проведений не був.

Заборгованість по виплаті заробітної плати перед ОСОБА_1 становить 8 903 грн. 46 коп.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З огляду на викладені обставини, суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з боржника невиплаченої заборгованості із виплати заробітної плати в розмірі 8 903 грн. 46 коп.

Також заявником заявлено вимоги, які складають середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який, згідно заяви про збільшення позовних вимог, за період з 01.01.2013 по 28.09.2016 становить 109 768 грн. 32 коп.

За змістом ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку та на яку не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 у справі № 6-139цс12.

Як роз'яснено п. 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги щодо стягнення з боржника середнього заробітку за весь час затримки розрахунку такими, що підлягають задоволенню в заявленому розмірі 109 768 грн. 32 коп. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь які фактичні обставини, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, у зв'язку з чим вважає за доцільне подану заяву задовольнити в повному обсязі.

Крім того, керуючись положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельна компанія МСУ" в дохід державного бюджету судовий збір в сумі 2 756 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 32-34, 49, 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельна компанія МСУ" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 22; ідентифікаційний код 03449901) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 8 903 (вісім тисяч дев'ятсот три) грн. 46 коп. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 01.01.2013 по 28.09.2016 в розмірі 109 768 (сто дев'ять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 32 коп. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельна компанія МСУ" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 22; ідентифікаційний код 03449901) в дохід Державного бюджету України 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази.

5. Копію ухвали направити сторонам, керуючому санацією та ОСОБА_1

Суддя П.П. Чеберяк