РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016Справа №910/15763/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова

компанія"

про відшкодування 5931,92 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача: Шидловська С.В.;

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 19.10.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 5931,92 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.03.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик за договором) та ОСОБА_2 (страхувальник за договором) укладено договір добровільного страхування №28-5002-14-00038 (далі - договір), предметом якого є страхування транспортного засобу марки Chery, д.р.н. НОМЕР_1.

26.01.2015 в м. Києві по вул. Костянтинівській, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Chery, д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу - ГАЗ, д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Згідно калькуляції №ДККА-42522 від 03.02.2015 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Chery, д.р.н. НОМЕР_1 становить 7479,33 грн.

Страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страхування, страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 6431,92 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 24.02.2015

Постановою Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/1463/15-п від 13.02.2015 встановлено, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_4 у зв'язку зі здійсненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована, згідно полісу № АІ/4760714 у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група".

Ухвалою суду від 02.09.2016 порушено провадження у справі № 910/15763/16, розгляд останньої призначено на 26.09.2016.

Від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит.

Позивач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак подав письмові пояснення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 02.09.2016 про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 26.09.2016 відкладено розгляд справи на 19.10.2016.

В судове засідання 19.10.2016 представник відповідача не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, відзив на позов не надав, вимоги ухвал суду не виконав без поважних причин, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик за договором) та ОСОБА_2 (страхувальник за договором) укладено договір добровільного страхування №28-5002-14-00038 (далі - договір), предметом якого є страхування транспортного засобу марки Chery, д.р.н. НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, в тому числі внаслідок ДТП. Вигодонабувач: АБ "Укргазбанк".

26.01.2015 в м. Києві по вул. Костянтинівській, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Chery, д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу - ГАЗ, д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/1463/15-п від 13.02.2015, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно калькуляції №ДККА-42522 від 03.02.2015 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Chery, д.р.н. НОМЕР_1 становить 7479,33 грн.

Власник автомобіля Chery, д.р.н. НОМЕР_1 звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі страхового акта № ДККА-42522 від 13.02.2015, розрахунку суми страхового відшкодування від 13.02.2015, на суму 6431,92 грн., заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 29.01.2015 позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів у сумі 6431,92 грн. ОСОБА_2, що підтверджується видатковим касовим ордером від 24.02.2015 (копія наявна в матеріалах справи).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" перейшло в межах суми 6431,92 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Подільського районного суду від 13.02.2015 №758/1463/15-п вбачається, що транспортний засіб - ГАЗ, д.р.н. НОМЕР_2, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Chery, д.р.н. НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_4

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем - ГАЗ, д.р.н. НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ГАЗ, д.р.н. НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4760714.

Договором (полісом) № АІ/4760714передбачено, що франшиза становить 500,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Позивач, при визначенні основної суми заборгованості, врахував розмір франшизи за полісом № АІ/4760714.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з вимогою до відповідача не звертався.

При цьому, суд зазначає, що позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду, що також викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, де зазначено, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Позаяк, суд вказує, що станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі права позивача порушені, а строк виплати страхового відшкодування є таким, що настав.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд повертає, за ухвалою суду, суму судового збору в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивач не звертався до суду з заявою про повернення суми, надміру сплаченого ним, судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" ( 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32-А, ) страхове відшкодування у розмірі 5931 ( п'ять тисяч дев'ятсот тридцять одну) грн. 92 коп., судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.10.2016

Суддя І.В.Усатенко