ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Справа № 911/2447/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/2447/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут»,

м. Київ

до управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області, м. Бровари

про стягнення 335358,10 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 64 від 14.03.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 1490 від 20.09.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області (відповідач) про стягнення 335358,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 2015/ТП-БО-6060133 від 07.09.2015, в частині своєчасної оплати отриманого природного газу, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 335358,10 грн.

Ухвалою суду від 03.08.2016 порушено провадження у справі № 911/2447/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

21.09.2016 через канцелярію суду відповідачем надані письмові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 21.09.2016 представником позивача надані документи, витребувані судом та підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

В судовому засіданні 21.09.2016, судом оголошено перерву до 03.10.2016.

Представником позивача в судовому засіданні 03.10.2016 підтримані позовні вимоги.

Представником відповідача підтримані раніше надані суду пояснення.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (далі-постачальник) та управлінням освіти і науки Броварської міської ради Київської області (далі-споживач) укладено Типовий договір № 2015/ТП-БО-6060133 на постачання природного газу за регульованими тарифами, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.6 договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписанням постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акту про фактичний обсяг спожитого газу за розрахунковий період, складеного споживачем та газорозподільним/газотранспортним підприємством.

Згідно з п. 4.1 договору, розрахунки за реалізований газ здійснюються за цінами та тарифами, що встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Вартість за 1000 куб.м. природного газу, складає 6600,00 грн. (п. 4.2 договору).

Між сторонами у справі укладені додаткові угоди, зокрема, додаткові угоди № 1 від 23.12.2015 та № 2 від 31.12.2015, якими сторони дійшли згоди, у звязку із зменшенням потреб замовника, зменшити вартість договору до 395096,86 грн. та погоджено, на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності», визначити суму договору - 79019,40 грн. та продовжити строк його дії до 01.04.2016.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання за умовами договору, поставивши відповідачу в період: липень, вересень-грудень 2015, січень-травень 2016 природний газ на суму 901594,62 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи акти приймання-передачі природного газу.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань вартість отриманого природного газу сплачена відповідачем лише частково в сумі 566236,52 грн., вартість газу в сумі 335358,10 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

25.05.2016 відповідач звернувся до позивача із гарантійним листом № 873, в якому гарантував здійснити оплату заборгованості за отриманий природній газ у місячний термін. Однак повної оплати природного газу, у визначені строки не здійснив.

11.07.2016 позивач звернувся до відповідача із вимогою № KVz01-ЛВ-1943-0716, надіслання та отримання якої підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист від 11.07.2016, фіскальним чеком № 1719 від 11.07.2016 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якій вимагав від відповідача здійснити оплату заборгованості у сумі 335358,10 грн.

Однак, вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання визнання правочині (господарських договорів) недійсними №11 від 29.05.2013 року, дво- або багатосторонні правочини (договори), які повинні укладатися в письмовій формі, можуть укладатися, зокрема, шляхом обміну листами, телеграмами, телетайпограмами, телефонограмами, радіограмами, засобами електронного зв'язку тощо за підписами сторін, які їх надсилають.

У разі недотримання сторонами письмової форми правочину для з'ясування факту його вчинення та змісту слід виходити з приписів частини другої статті 205 ЦК України; поведінка сторін, що засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, може доводитися письмовими доказами та поясненнями сторін.

Наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу, в яких відображено обєм отриманого газу та його вартість, засвідчують факт виникнення між сторонами договірних правовідносин щодо купівлі-продажу природного газу.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки заборгованість відповідача, в частині оплати переданого позивачем природного газу, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 335358,10 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 18, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (04108, м. Київ, проспект Свободи, 2-Г, літ. А, ) 335 358 (триста тридцять пять тисяч триста пятдесят вісім) грн. 10 коп. заборгованості та 5 030 (пять тисяч тридцять) грн. 37 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 17.10.2016

Суддя О.О. Христенко