ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 жовтня 2016 року Справа № 904/2202/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Селіваненко В.П. і Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро,

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2016

зі справи № 904/2202/16

за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області (далі -Прокурор), м. Дніпро, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро,

до 1. приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Дніпропетровський олійноекстракційний завод", м. Дніпро,

2. дочірнього підприємства "ДОШКІЛЬНИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД (ЯСЛА-САДОК) "РОЗВИТОК" (далі - Підприємство), м. Дніпро,

про визнання угоди недійсною та витребування державного майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання недійсним договору оренди від 01.01.2016, укладеного між відповідачами та зобов'язання Підприємства звільнити та повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області приміщення дитячого садка, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Короленка, 14.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 у справі № 904/2202/16 позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 у справі № 904/2202/16 рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Підприємства звільнити та повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області приміщення дитячого садка; в цій частині прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову. В решті рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

20.09.2016 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) Прокурор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 20.09.2016 № 08-453вих-16, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 у справі № 904/2202/16 та залишити в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 у даній справі.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на те, що до скарги на порушення вимог частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не додано зокрема доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674) у редакції, що діє з 01.09.2015, ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

До касаційної скарги Прокурора від 20.09.2016 № 08-453 вих-16 додано платіжне доручення від 16.09.2016 № 2311 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 61 843,31 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 в редакції, що діяла на день подання позову, ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено: 1 розмір мінімальної заробітної плати (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Оскаржуючи в касаційному порядку рішення апеляційної інстанції у справі за позовом, що містить вимоги як майнового так і немайнового характеру, Прокурор мав сплатити судовий збір з касаційної скарги у розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 63 496,91 грн. ((51 536,09 грн. х 120%) + (1378,00 грн. х 120%) = 61 843,31 грн. + 1653,60 грн. = 63 496,91 грн.), чого ним зроблено не було.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 у справі № 904/2202/16 повернути першому заступнику прокурора Дніпропетровської області.

Суддя В. Палій

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Студенець