КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа№ 910/11995/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

ОСОБА_1

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_3 залізниця

на рішення господарського суду міста Києва від 23.08.2016 року

у справі №910/11995/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФосАгро-Україна

до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_3 залізниця

про стягнення 43168,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ФосАгро-Україна звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_3 залізниця про стягнення 43168,00 грн. збитків, завданих внаслідок нестачі вантажу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно залізничних накладних №34723064 та №34622829 зі станцій відправлення Хутор-Михайлівський та Полонное на станції Запоріжжя-Ліве та ОСОБА_3 залізниці прибули вагони №62317227 та №26034090 з вантажем мінеральних добрив, вантажовідправником якого є ТОВ ФосАгро-Україна. 05.01.2016 на станції Запоріжжя-Ліве та 25.12.2015 на станції ОСОБА_3 залізниці складено комерційні акти РА №008126/1 та РА №007751/1, в яких зазначено про недостачу вантажу у вказаних вагонах в загальній кількості 4000 кг. Вартість недостачі вантажу склала 43168,00 грн., у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначеної суми збитків.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.08.2016 р. у справі №910/11995/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_3 залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФосАгро-Україна (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корпус А, кім. 513, ) 21456 (двадцять одну тисячу чотириста пятдесят шість) грн. 91 коп. збитків, 684 (шістсот вісімдесят чотири) грн. 94 коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_3 залізниця звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23.08.2016 р. у справі №910/11995/16 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ Українська залізниця повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначає, що виходячи зі змісту статті 130 Статуту залізниць України, позивач як власник вантажу не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення. Згідно зі статті 133 Статуту залізниць України передача права на предявлення претензій та позовів допускається у випадку передачі такого права вантажовідправником та вантажоодержувачем уповноваженій особі, яка виступає від їх імені, тобто товариство ФосАгро-Україна, подаючи позов мало виступати не від свого імені, а від імені вантажовідправника або вантажоодержувача (особи, яка передала права), а на залізничній накладній має бути проставлений переуступний напис про передачу такого права вантажоодержувачем; при огляді залізничних накладних встановлено, що переуступні підписи відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Тищенко О.В.) від 26.09.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_3 залізниця прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 25.10.2016 р.

21.10.2016 р. через відділ забезпечення документообігу Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначив про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з посиланням на те, що її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи всі фактичні обставини справи, надано оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. При цьому позивач стверджує, що аналізуючи пункти 130 та 133 Статуту залізниць України та пункти 1, 5, 6, 11, 12 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 р., на підставі залізничних накладних, будучи відправником і власником вантажу, позивач на законних підставах звернувся з позовом до суду.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/5675/16 від 25.10.2016 р. у справі №910/11995/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/11995/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.) від 25.10.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_3 залізниця прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 25.10.2016 р.

В судове засідання апеляційної інстанції представник позивача не зявився.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника позивача.

Представник відповідача зявився в судове засідання апеляційної інстанції та надав пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.11.2015 р. між ТОВ ФосАгро-Україна, як замовником, та ПП Бізон-Тех Добрива, як виконавцем, було укладено договір №16/ПОС про надання складських послуг, відповідно до якого виконавець зобовязався на умовах, встановлених цим договором, за винагороду прийняти і зберігати передані йому замовником мінеральні добрива і повернути даний товар замовникові на першу його вимогу. Під складськими послугами в даному договорі розуміються наступні послуги, що надаються виконавцем: розміщення та зберігання товару замовника в складському приміщенні, розташованому за адресою: Запорізька область, смт. Залізничне, вул. Ватутіна, 4-Б (ст. Гуляйполе, ОСОБА_3 Зал., код станції 436107), Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Винниченко, 137-А (ст. Городенка-Завод, Львівської Зал., код станції 389002).

21.12.2015 р. ТОВ ФосАгро-Україна зі станції Хутір-Михайлівський (регіональної філії Південно-Західної залізниці) відправило на адресу ПП Бізон-Тех Добрива два вагони (№№ 62317227, 64007834) з мінеральними добривами типу Нітроамофоска NPK-15:15:15.

Відправлення вагонів №62317227 та №64007834 підтверджується залізничною накладною №34723064 від 21.12.2015, в якій вказана наступна інформація:

- відправник: ТОВ ФосАгро-Україна;

- одержувач: ТОВ Ріан-М;

- загальна кількість місць: 162;

- загальна маса вантажу у 2-х вагонах: 129924 кг.;

- маса вантажу у вагоні №62317227 становить 67368 кг, 84 місця;

- маса вантажу у вагоні №64007834 становить 62556 кг, 78 місць;

- маса брутто 1-го місця 802 кг;

- станція призначення: Гуляйполе (регіональної філії ОСОБА_3 залізниці);

- власник вантажу: ТОВ Фос Агро-Україна за договором зберігання №16/ПОС від 30.11.2015 з ПП Бізон-Тех Добрива.

По шляху слідування вагонів зі станції Хутір-Михайлівський до станції Гуляйполе, на станції Кривий Ріг Сортувальний співробітники залізниці з технічних причин затримали вагон №62317227, а через деякий час склавши акт відправили за вказаною адресою з новою залізничною накладною №47804984, в якій вказана наступна інформація:

- відправник: начальник станції;

- одержувач: начальник станції м. Кривий Ріг;

- станція призначення: Гуляйполе (регіональної філії ОСОБА_3 залізниці);

- номер вагона: 62317227;

- кількість місць: 81;

- маса вантажу визначена відправником: 67368 кг.

В графі 49 залізничної накладної №47804984 вказано про складання акту №3088 від 27.12.2015 р. про контрольне зважування, про продовження терміну доставки та про наявність відсутніх місць.

05.01.2016 на станції Гуляйполе (регіональної філії ОСОБА_3 залізниці) під час комісійного приймання вагонів №№62317227, 64007834 виявлено відсутність 2-х біг-бегів у верхньому ярусі вагона №62317227 загальною вагою нетто 1600 кг.

Факт нестачі 2-х біг-бегів у вагоні №62317227 комісія зафіксувала в комерційному акті РА №008126/1 від 05.01.2016 р., який підтверджує факт втрати 1600 кг мінеральних добрив на загальну суму 16288,00 грн. Факт втрати товару мав місце під час слідування вагона №62317227 зі станції відправлення Хутір - Михайлівський до станції Кривий Ріг Сортувальна.

30.11.2015 р. між ТОВ ФосАгро-Україна, як замовником, та ПП Бізон-Тех Добрива, як виконавцем, було укладено договір №17/ПОС про надання складських послуг, відповідно до якого виконавець зобовязався на умовах, встановлених цим договором, за винагороду прийняти і зберігати передані йому замовником мінеральні добрива і повернути даний товар замовникові на першу його вимогу. Під складськими послугами в даному договорі розуміються наступні послуги, що надаються виконавцем: розміщення та зберігання товару замовника в складському приміщенні, розташованому, зокрема, за адресою: Дніпропетровська область, смт. Токмаківка, вул. Міжколгоспна, 49 (ст. Мирова Придніпровської Зал., код станції 436107).

15.12.2015 р. TOB ФосАгро-Україна зі станції Полонне (регіональної філії Південно-Західної залізниці) відправило на адресу ПП Бізон-тех добрива на станцію ОСОБА_3 (регіональної філії ОСОБА_3 залізниці) 2-ва вагони №№24627440, 26034090 з мінеральними добривами типу Діамофоска NPK-10:26:26.

Відправлення вагонів №№24627440, 26034090 підтверджується залізничною накладною №34622829 від 15.12.2015, в якій вказана наступна інформація:

- відправник: ТОВ ФосАгро-Україна;

- одержувач: ПП Бізон-Тех Добрива;

- станція призначення: ОСОБА_3;

- власник вантажу: ТОВ ФосАгро-Україна за договором зберігання №17/ПОС від 30.11.2015 з ПП Бізон-Тех Добрива;

- загальна маса вантажу брутто: 136000 кг;

- кількість місць: 2716 (маса нетто 1-го місця = 50 кг, маса брутто 1-го місця 50,07 кг).

21.12.2015 в ході слідування вагона №26034090 за вказаним маршрутом, на станції Кривий Ріг Сортувальна (регіональної філії ОСОБА_3 залізниці) співробітники залізниці виявили відсутність на вагоні запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП) відправника, на місце відсутніх наклали ЗПП ст. Кривий Ріг Сортувальна. Про даний факт співробітники залізниці склали акт загальної форми №26703 від 21.12.2015 р.

24.12.2015 р. по прибуттю вагона №26034090 на станцію ОСОБА_3 (регіональної філії ОСОБА_3 залізниці) співробітники залізниці склали акт загальної форми №35, в якому вказано, що при комісійному огляді вантажу у вагоні №26034090 виявлено 1310 місць, загальною вагою 65500 кг.

25.12.2015 р. на станції ОСОБА_3 (регіональної філії ОСОБА_3 залізниці) під час видачі вантажу співробітники станції склали комерційний акт РА №007751/3, в якому вказали наступну інформацію:

- у двох вагонах №№26034090, 24627440 по вантажній відправці в кожному із вагонів по 67900 кг та по 1358 місць;

- вагон №24627440 виданий за справними ЗПП відправника №№А800750, А800751 згідно накладної, без претензій;

- нестача вантажу у вагоні №26034090 складає 48 місць загальною вагою 2400 кг.

Факт втрати вантажу вагою 2400 кг мав місце під час слідування вагона №26034090 зі станції відправлення - Полонне до станції Кривий Ріг Сортувальна.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що під час прибуття вагонів на станцію призначення було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладних та є меншою, тому відповідач має відшкодувати збитки у вигляді вартості втраченого вантажу в сумі 43168,00 грн.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України, що кореспондується з приписами частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 6 Статуту, основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем є накладна. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (ст. 24 Статуту).

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як зазначалося вище, відповідно до комерційного акту РА №008126/1 від 05.01.2016 у вагоні № 62317227 виявлено нестачу вантажу мінеральних добрив у розмірі 1600 кг та відповідно до комерційного акту РА №007751/3 від 25.12.2015 виявлено нестачу вантажу мінеральних добрив у розмірі 2400 кг.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р., вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) щодо перевезення мінеральних добрив становить 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах.

Як встановлено вище згідно накладної №34723064 маса вантажу при відправленні вагону №62317227 становила 67368 кг, отже 1,5% природної втрати від цього вантажу становить 1010,52 кг.

З огляду на те, що згідно комерційного акту РА № 008126/1 від 05.01.2016 нестача вантажу за вказаним відправленням склала 1600 кг, відшкодуванню підлягає маса вантажу в розмірі 589,48 кг.

Згідно накладної №34622829 маса вантажу при відправленні вагону №26034090 становила 68000 кг, отже 1,5% природної втрати від цього вантажу становить 1020 кг.

З огляду на те, що згідно комерційного акту РА №007751/3 від 25.12.2015 нестача вантажу за вказаним відправленням склала 2400 кг, відшкодуванню підлягає маса вантажу в розмірі 1380 кг.

Згідно ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Колегія суддів погоджується зі здійсненим судом першої інстанції розрахунком вартості недостачі вантажу, відповідно до якого вартість недостачі вантажу мінеральних добрив типу Нітроамофоска NPK-15:15:15 становить 6000,91 грн., вартість мінеральних добрив типу Діамофоска NPK-10:26:26 становить 15456,00 грн. (з урахуванням довідки про балансову вартість мінеральних добрив від 18.04.2016 та маси недостачі вантажу 589,48 кг та 1380 кг відповідно).

Як зазначено в пунктах 5, 6, 11, 12 оглядового листа Вищого господарського суду від 29.11.2007 р. №01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства", власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення. Щодо права звернення до залізниці з претензією або і з позовом, з підстав, що випливають із Статуту залізниць України або договору перевезення вантажу, то пункт 130 Статуту залізниць України таке право надає сторонам у договорі перевезення - вантажовідправнику або вантажоодержувачу у відповідних випадках, передбачених Статутом. Власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення. Позов про відшкодування вартості втрати, нестачі або пошкодження вантажу не може бути заявлено безпосередньо до залізниці як самостійної юридичної особи, винної в незбереженні вантажу під час перевезення. Позови про відшкодування вартості вантажу втраченого, пошкодженого або такого, який прибув з нестачею, при перевезенні вантажів у прямому залізничному сполученні в межах залізниць України заявляються як вантажоодержувачем, так і вантажовідправником, а також від їх імені уповноваженою особою у всіх випадках до залізниці призначення (а не відправлення або транзитної), що передбачено пунктом 131 Статуту залізниць України. Пункти 105 та 114 Статуту залізниць встановлюють, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених Статутом залізниць та окремими договорами. Залізниця за договором перевезення несе обмежену матеріальну відповідальність і відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну - у розмірах дійсної вартості; за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, оскільки навіть у разі розкрадання вантажу під час перевезення нестача в межах граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу не пов'язана із розкраданням.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що позивач як власник вантажу не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення, оскільки як встановлено вище позивач зазначений вантажовідправником товару.

Також колегія суддів вважає, що позивач є належним позивачем, в звязку з тим, що збитки завдані саме позивачу, оскільки перевезення мінеральних добрив здійснювалось на виконання договорів про надання складських послуг, а саме: розміщення та зберігання товару замовника (позивача) в складських приміщеннях, які розташовані в пунктах призначення перевезення вантажу, тобто фактично одержувачем вантажу є позивач.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відшкодуванню підлягає вартість маси вантажу з урахуванням норми природної його втрати під час перевезення, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 21456,91 грн. збитків, в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу часткового скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У звязку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_3 залізниця залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 23.08.2016 року у справі №910/11995/16 без змін.

2. Матеріали справи №910/11995/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

ОСОБА_1