ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа № 921/285/16-г/5

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Зварич О.В.

Хабіб М.І.

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромстал Україна» б/н від 04.08.2016 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2016 року

у справі № 921/285/16-г/5

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромстал Україна», м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль

про стягнення 355 842,33 грн.

за участю представників:

від позивача: Венглевський Б.Б. - доручення б/н від 27.04.2016 року

від відповідача: ОСОБА_4 - договір про надання правової допомоги б/н від 28.09.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромстал Україна» звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 355 845,33 грн. із них 37 220,29грн. втрат від інфляції, 22703,14грн. три відсотки річних, 114 076,39грн. пені та 181 842,51грн. - 10% штрафу.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2016 року у справі № 921/285/16-г/5 (суддя Андрушків Г.З) позов ТзОВ «Ромстал Україна» задоволено частково.

Суд виніс рішення, яким стягнув з Фізичної особи - підприємця - ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Ромстал Україна» 37139,20 грн. інфляційних втрат, 16724,25 грн. - 3% річних. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «Ромстал Україна» подало апеляційну скаргу б/н від 04.08.2016 року, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні пені, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що пред'явлення позивачем позовної заяви до Постійно діючого третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті, в силу ст. 264 ЦК України, є перериванням позовної давності, тому позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідачем не було подано до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2012 року між ТзОВ «Ромстал Україна» (постачальник) та ФОП ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір поставки на умовах відстрочення платежу №2601-1/12 (надалі - договір). Згідно умов договору постачальник зобов'язався поставляти покупцеві товари, а покупець - прийняти та оплатити товари у відповідності до положень цього договору (п.2.1. договору).

Ціна на товар визначається у рахунку - фактурі (п. 5.1. договору).

Відповідно до п. 6.1. договору форма оплати - оплата з відстроченням платежу, строк відстрочення з оплати товару складає 90 (дев'яносто) календарних днів з дати відвантаження товару.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками cторін та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. (п.8.1).

Як слідує з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання за договором поставки, поставивши відповідачу в період з січня 2012р. по листопад 2013р. (включно) товар на загальну суму 2715155,94грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані представниками сторін та завірені їх печатками.

Позивач стверджує, що станом на день звернення з даним позовом до суду відповідачем зобов'язання по оплаті вартості отриманого товару за період з січня 2012 по листопад 2013р. (включно), виконані, однак платежі здійснено з порушенням строку встановленого п. 6.1 договору, а саме платежі здійснено в період з січня 2012р. по 01жовтня 2014р. (включно).

Враховуючи вищенаведене позивач просить стягнути з відповідача 114076,39грн. пені, 181 842,51 грн. штрафу, 37 220,29 грн. інфляційних та 22 703,14 грн. 3% річних.

При винесенні постанови колегія суддів виходили з наступного.

Як вбачається із вищезазначеного, між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання з договору поставки.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що станом на день звернення з даним позовом до суду відповідачем зобов'язання по оплаті вартості отриманого товару за період з січня 2012 по листопад 2013р. (включно) виконані, однак платежі здійснено з порушенням строку встановленого п. 6.1 договору, а саме платежі здійснено в період з січня 2012р. по 01.10.2014р. (включно).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 9.1 договору у випадку порушення покупцем строків платежів, визначених цим договором, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім пені, покупець сплачує постачальнику штраф за кожен факт порушення умов договору у розмірі 10% від суми відвантаженого Товару.

Нарахування та сплата неустойки (штрафу, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором здійснюється без обмеження певним строком, протягом усього періоду від дня коли грошові зобов'язання повинні були виконані, до дня їх фактичного виконання ( п. 9.3. договору).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачем сплачено платежі, згідно договору, з порушенням строку встановленого п. 6.1 договору, відтак позовні вимоги про стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Однак, судом встановлено, що відповідач звертався до суду першої інстанції із заявою, викладеною у відзиві на позовну заяву б/н від 08.06.2016 року (лист б/н від 08.06.2016р.- вхідний №11549 від 08.06.2016р.) та клопотанням б/н від 06.07.2016 року (Вх. № 12963 від 06.07.2016 року) про застосування позовної строку давності у даній справі.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 3 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4ст.267 ЦК України).

Предметом розгляду даного спору є, зокрема, вимоги про стягнення штрафу в сумі 181 842,51 грн. та пені в сумі 114076,39 грн. за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий товар, яка нарахована позивачем за період з 30.04.2012 року по 01.10.2014 року. Враховуючи те, що останній платіж за поставлений товар відповідачем було здійснено 01.10.2014р., а з даним позовом позивач звернувся до суду 12.05.2016 року, відтак позов в частині пені та штрафу задоволенню не підлягає із-за пропуску строку позовної давності.

До вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та про стягнення сум 3 % річних застосовується загальна позовна давність (ст.257 ЦК України) - в три роки.

Судом встановлено, що 12.05.2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом, зокрема, що стягнення інфляційних втрат в сумі 37 220,29 грн. та 3% річних в сумі 22 703,14 грн., які нараховані за період з 30.04.2012 року по 01.10.2014 року. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних за період з 30.04.2012 року до 12.05.2013 року не підлягають до задоволення у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Таким чином, суд першої інстанції підставно задоволив позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 37 139,20 грн. індексу інфляції та 16 724,25 грн. 3% річних за період з 13.05.2013 року по 01.10.2014 року.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що пред'явлення позивачем заяви до Постійно діючого третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті, в силу ст. 264 ЦК України, перериває строк позовної давності, а тому позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так, судом встановлено, що ухвалою Постійно діючого третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті від 29.12.2015 року було прийнято до провадження справу за позовом ТзОВ «Ромстам Україна» до фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 про стягнення 355 842,33 грн. Цією ухвалою було зобов'язано відповідача протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали призначити третейського суддю.

Ухвалою Постійно діючого третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті від 25.04.2016 року провадження у справі № 1703-13/1-15 за позовом ТзОВ «Ромстам Україна» до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення 355 842,33 грн. припинено, з тих підстав, що відповідачем не призначено третейського суддю.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013, № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорі» у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

За змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, статей 54, 56, 57 ГПК. Тому якщо господарським судом у прийнятті позовної заяви відмовлено (стаття 62 ГПК) або її повернуто (стаття 63 названого Кодексу), то перебіг позовної давності не переривається. Так само не перериває цього перебігу подання позову з порушенням правил підвідомчості справ.

З огляду на викладене, звернення позивачем до Постійно діючого третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 355 842,33 грн. не перериває перебігу строку позовної давності.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2016 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2016 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Зварич О.В.

суддя Хабіб М.І.