номер провадження справи 14/100/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 Справа № 908/2537/16

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХ» (адреса 69006 м. Запоріжжя, вул. Мала, б. 3 кв. 253-А)

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» (адреса 69095 м. Запоріжжя, вул. Українська, б. 29-А)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 01.08.2016р.;

ОСОБА_3, довіреність б/н від 31.08.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №439 від 17.10.2016р.;

Суть спору:

28 вересня 2016р. до господарського суду Запорізької області звернувся Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХ» (далі за текстом ТОВ «СПЕЦТЕХ») до Відповідача - ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» (далі за текстом МКП «Основаніє») про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.09.2016р. порушено провадження у справі № 908/2537/16, справі присвоєно номер провадження 14/100/16, судове засідання призначено на 18.10.2016р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 18.10.2016р. справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що в порушення умов Договору №1 від 01.04.2012р. Відповідачем своєчасно не оплачено виконану роботу на технічне обслуговування та програмне супроводжування ДС КДЛ-2 за період травень-серпень 2016 року на загальну суму 12 827,62 грн. Оскільки Відповідачем порушено строки виконання грошового зобовязання, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача пені та 3% річних.

18.10.2016р. від Позивача надійшла заява про стягнення 3 150,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. Заява не суперечить ст. 22 ГПК України, судом прийнята до розгляду.

З урахуванням зазначених обставин, Позивач просить стягнути з МКП «Основаніє» на користь ТОВ «СПЕЦТЕХ» 12 827,62 грн. основного боргу, 67,09 3% річних та 684,70 грн. пені, а також покласти на Відповідача судові витрати 1378,00 грн. судового збору та 3 150,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідач позов визнав частково в частині стягнення основного боргу в розмірі 12 827,62 грн., про що зазначив у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування заперечень щодо стягнення пені та процентів річних посилається на скрутне матеріальне становище, оскільки основним джерелом доходу підприємства є стягнення заборгованості з населення.

За клопотанням представників Сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників Сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

01.04.2012р. між КП «ВРЕЖО №13» - Замовник та ТОВ «СПЕЦТЕХ» - Підрядник укладено Договір №1 на виконання робіт з технічного обслуговування, ремонту, програмному супроводу диспетчерської системи КДЛ-2 (далі за текстом Договір).

Додатковою угодою до Договору змінено Замовника з КП «ВРЕЖО №13» на МКП «Основаніє».

За умовами п. 1.1. Договору, Замовник передає, а Підрядник на себе організацію та виконання робіт з технічного обслуговування, ремонту, програмному супроводу диспетчерської системи КДЛ-2, встановленої за адресами вул. 12 квітня, 2Б, 2В.

Згідно п. 5.1. Договору, в кінці поточного місяця Підрядник дає Замовнику акти виконаних робіт з визначенням їх вартості.

Замовник підписує акти, скріплює печаткою та в триденний термін повертає один екземпляр акту Підряднику (п. 5.2. Договору).

На підставі підписаних актів Замовник самостійно оплачує виконані роботи не пізніше 10 числа наступного місяця (п. 5.3. Договору).

В пункті 7.1. Договору з врахуванням Додаткової угоди від 2014р. Сторони погодили строк дії Договору до 31.12.2016р.

Позивачем свої зобовязання по Договору в період травень-серпень 2016 року виконано належним чином, що підтверджується підписаними Сторонами без зауважень Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- №ОУ-00154 від 25.05.2016р. на суму 3 302,49 грн.;

- №ОУ-00186 від 27.06.2016р. на суму 3 302,49 грн.;

- №ОУ-00221 від 25.07.2016р. на суму 3 302,49 грн.;

- №ОУ-00262 від 29.08.2016р. на суму 2 920,15 грн., а всього на суму 12 827,62 грн.

Позивачем для оплати виставлено наступні рахунки:

- СФ-00156 від 25.05.2016р. на суму 3 302,49 грн.;

- СФ-00188 від 27.06.2016р. на суму 3 302,49 грн.;

- СФ-00224 від 25.07.2016р. на суму 3 302,49 грн.;

- СФ-00265 від 29.08.2016р. на суму 3 302,49 грн.

Відповідач в порушення умов Договору свої зобовязання щодо повноти та своєчасності оплати робіт не виконав, у звязку з чим утворилася заборгованість в розмірі 12 827,62 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

За викладених обставин вимога ТОВ «СПЕЦТЕХ» про стягнення з МКП «Основаніє» на свою користь основну заборгованість в розмірі 12 827,62 грн. підлягає задоволенню.

Разом з цим, посилаючись на порушення Відповідачем строків виконання грошового зобовязання, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору, Позивач просить стягнути з Відповідача пеню в розмірі 684,70 грн. та 3% річних в розмірі 67,09 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.1. Договору, Сторони передбачили, що у випадку порушення строків оплати за виконання робіт, зазначених в п. 5.3. Договору, Замовник виплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми Договору.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» правильність нарахування пені 3% та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки виконано вірно та стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 684,70 грн. пені та 67,09 грн. 3% річних.

Заперечення Відповідача проти стягнення пені у звязку з тяжким матеріальним становищем судом до уваги не приймається з наступних підстав.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Як зазначено в п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тяжкого матеріального становища.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХ» до ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» про стягнення 12 827,62 грн. основного боргу, 684,70 грн. пені та 67,09 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача 3 150,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить і оплата послуг адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики. Відповідно до ст. 33 Правил гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Відшкодування витрат здійснюється за наявності документального підтвердження витрат: угодою про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Так, в матеріалах справи міститься необхідне документальне підтвердження витрат ТОВ «СПЕЦТЕХ», повязаних з оплатою послуг адвоката, а саме: Договір про надання правової допомоги від 31.08.2016р.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №988 від 30.08.2012р.; Акт здачі-прийняття наданих послуг від 18.10.2016р. на суму 3 150,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру №18/10/16-1 від 18.10.2016р. на суму 3150,00 грн.

Однак, враховуючи що дана категорія спору не відноситься до складних справ, суд вважає, що заявлена вартість наданих адвокатських послуг є завищеною. На переконання суду обґрунтованим розміром судових витрат з оплати послуг адвоката Позивача є 2 000,00 грн., які і підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХ» до ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства «Основаніє» (адреса 69095 м. Запоріжжя, вул. Українська, б. 29-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХ» (69006 м. Запоріжжя, вул. Мала, б. 3 кв. 253А, ) 12 827 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 62 коп. основної заборгованості, 684 (шістсот вісімдесят чотири) грн. 70 коп. пені, 67 (шістдесят сім) грн. 09 коп. 3% річних, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору, 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат по оплату послуг адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.10.2016р.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.