РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2016Справа №910/16108/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ"

до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія "КРАЇНА"

про стягнення грошових коштів

Суддя Дупляк О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія "КРАЇНА" про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 26.09.2016.

Від МТСБУ через відділ діловодства суду 15.09.2016 надійшла інформація про страхове покриття (вих. № 7/2-28/23799 від 12.09.2016).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 розгляд справи відкладено на 11.10.2016.

В судове засідання 11.10.2016 представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Таким чином нез'явлення представника відповідача та позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування " та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до страховика особи, яка відповідальна за заподіяні збитки.

Відповідач відзиву на повну заяву не надав, викладеного позивачем не спростував.

У судовому засіданні 11.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 16.12.2014 в місті Львові трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу "Пежо 308", державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу "Опель Віваро", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Відповідно до постанови Личаківського районного суду міста Львова від 02.02.2015 у справі № 463/6786/14-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Судом установлено, що транспортний засіб "Пежо 308", державний номер НОМЕР_1, застраховано позивачем згідно з договором № 0812514 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 22.10.2014, укладеним між позивачем (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕОН» (страхувальник) (далі - Договір).

Згідно рахунку - фактури № від 02.02.2015 ФОП ОСОБА_2 вартість ремонту транспортного засобу "Пежо 308", державний номер НОМЕР_1 складає 64 752, 00 грн.

Відповідно до Звіту № 1967/14 про оцінку автомобіля на 18.12.2014, копія якого наявна в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля "Пежо 308", державний номер НОМЕР_1 складає 64 766, 49 грн.

Згідно заказу - наряду № Д000031857 вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу фактично склала 96 140, 00 грн.

Позивачем на підставі наданих документів з урахуванням умов Договору, укладеного ним з страхувальником було складено страхові акти № 3796.206.14.01.01 від 03.02.2015 і № 3796.206.14.01.02 від 16.03.2015 та призначено до виплати страхового відшкодування у загальному розмірі 95 590, 00 грн (48 014, 00 + 47 576, 00).

Позивачем, згідно з платіжними дорученнями № 3262 від 18.02.2015 та № 5719 від 25.03.2015 (копії яких наявні в матеріалах справи) здійснено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 95 590, 00 грн (48 014, 00 + 47 576, 00).

В березні 2015 року позивач направив на адресу відповідача заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу вих. № 3796/2014 від 13.03.2015, якою просив відшкодувати 48 014, 00 грн. Доказів направлення вимоги відповідачу про відшкодування позивачу 47 576, 00 грн матеріали справи не містять.

Оскільки, відповідачем задоволено частково вимогу позивача, а саме на суму 36 737, 12 грн (зокрема, враховано франшизу у розмір 510, 00 грн), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні ДТП, зобов'язаний відшкодувати позивачеві в порядку регресу суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, розмір якої з урахуванням ліміту відповідальності та здійсненого відповідачем відшкодування становить 12 752, 88 грн (50 000, 00 - 36 737, 12 - 510, 00).

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з положеннями статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Пежо 308", державний номер ВС 7045 СТ.

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Опель Віваро", державний номер НОМЕР_2 на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом № АІ/0412688, строком дії з 26.04.2014 по 25.04.2015.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн. та франшизу у розмірі 510, 00 грн.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "Опель Віваро", державний номер НОМЕР_2.

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "Опель Віваро", державний номер НОМЕР_2 власнику автомобіля "Пежо 308", державний номер НОМЕР_1 та/або позивачу матеріали справи не містять.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем відповідачу претензії щодо здійснення страхового відшкодування шкоди в розмірі 47 576, 00 грн, заподіяної під час ДТП, судом, прийнято до уваги положення п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Згідно позиції Верховного суду України, викладеній 28.08.2012 за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 06.12.2011 у справі № 23/279, страховик, потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування за договором майнового страхування отримує право вимоги потерпілої особи та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. При цьому, право на подання регресного позову може бути реалізовано в межах загального строку позовної давності, який згідно вимог чинного законодавства складає три роки.

З урахуванням вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що страхові акти № 3796.206.14.01.01 від 03.02.2015 і № 3796.206.14.01.02 від 16.03.2015, рахунок - фактура № від 02.02.2015 ФОП ОСОБА_2, платіжні доручення № 3262 від 18.02.2015 та № 5719 від 25.03.2015, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП. При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а тому реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжні доручення.

Вищевикладена позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.01.2014 у справі № 910/11450/13, від 30.07.2013 у справі № 910/3655/13.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 9 "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода в розмірі 95 590, 00 грн, завдана при ДТП транспортному засобу "Пежо 308", державний номер НОМЕР_1 належним чином доведена.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АІ/0412688 встановлено безумовну франшизу в розмірі 510, 00 грн та визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000, 00 грн.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем враховано ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, франшизу та здійснену відповідачем виплату страхового відшкодування в розмірі 36 737, 12 грн, а тому визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 12 752, 88 грн.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія "КРАЇНА" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-А; ідентифікаційний код 20842474) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (02160, м. Київ, пр-т Возз'єднання, буд. 19; ідентифікаційний код 30968986) страхове відшкодування в сумі 12 752 (дванадцять тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн 88 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.10.2016.

Суддя О. М. Дупляк