ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016р. Справа№ 914/2568/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Блавацької-Калінської О.М., при секретарі Кияк І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод», смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області

про стягнення 120 000,00 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (довіреність від 15.04.2015 р.)

Відповідно до ст.20 ГПК України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 заявлено позов до Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод» про стягнення 120 000,00 грн. заборгованості за виконані роботи з виготовлення ескізного проекту.

Ухвалою суду від 06.10.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.10.2016 року.

Представник позивача в судове засідання з'явився, в обґрунтування заявлених вимог посилається на порушення відповідачем зобов'язань щодо оплати за виконані позивачем роботи з виготовлення ескізного проекту інструментального цеху під офісні приміщення у встановлені договором та чинним законодавством строки, що зумовило звернення позивача до суду із відповідною позовною заявою про стягнення зазначеної суми боргу.

Відповідач участь представника в судове засідання забезпечив, вимог позивача не заперечив, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав відзив на позовну заяву (вх.№ 41731/16) у якому звертає увагу суду на важке фінансове становище та неможливість здійснення оплати заборгованості у зв'язку з арештом рахунків товариства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

05 червня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Ремонтно-інструментальний завод» та Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір №128, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов'язання виконати роботи щодо виготовлення ескізного проекту офісного центру з будівлі механічної майстерні під літерою К-2, загальною площею 1600,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 120 та належать замовнику на праві власності, а замовник зобов'язався прийняти результати цих робіт та оплатити їх.

Згідно п.4.1. договору вартість всіх робіт, що доручаються виконавцеві становить 75 грн. за 1 кв.м. Загальна вартість відповідно до умов договору становить 120 000,00 грн.

На виконання умов вказаного договору, позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 120 000,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом здавання-приймання робіт від 30.06.2015 р.

Відповідно до п. 4.2. договору оплату замовник проводить протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту про приймання виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача, відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо оплати вартості послуг не виконав, на дату розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем становить 120 000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, виходячи із наступних мотивів:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до вимог ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що 05 червня 2015 року між сторонами у справі виникли господарські правовідносини на підставі договору №128 щодо виготовлення ескізного проекту офісного центру з будівлі механічної майстерні під літерою К-2, загальною площею 1600,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 120

Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за договором, що підтверджується актом здавання-приймання робіт на суму 120 000,00 грн., який 30.06.2015 року підписаний уповноваженими представниками сторін, підписи скріплені печатками.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за укладеним договором, виникла заборгованість, яка на момент подачі позовної заяви становила 120000,00 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

З огляду на наведене, а також враховуючи те, що позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 120 000,00 грн. боргу підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст.32 ГПК України).

При цьому за умовами ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно покласти на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ремонтно

- Інструментальний завод" (81070, Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, вул.Львівська, 55; ідентифікаційний код 32673479) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (НОМЕР_2, АДРЕСА_2; реєстраційний номер НОМЕР_1) 120 000,00 грн. - основного боргу та 1800,00 грн. - судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 24.10.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 28.10.2016 р.

Суддя Блавацька-Калінська О. М.