ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Справа № 911/2658/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства Київобленерго

до Приватної комерційно консультативної фірми Ремедіум

про стягнення 27065,65 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 70 від 11.04.2016 року);

від відповідача: не зявився.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство Київобленерго до Приватної комерційно-консультативної фірми Ремедіум про стягнення 27065,65 грн. з яких 24660,00 грн. основного боргу, 1882,72 пені, 128,37 грн. 3% річних, 1882,72 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем своїх зобовязань за Договором від 01.01.2015 року № 3 щодо здійснення розрахунку за надані послуги з сумісної підвіски ліній волоконно-оптичного кабелю зв'язку за період жовтень грудень 2015 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2016 року порушено провадження у справі № 911/2658/16 та призначено справу до розгляду на 13.09.2016 року.

В судове засідання, яке відбулось 13.09.2016 року представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 19.08.2016 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у звязку з чим, розгляд справи відкладався до 11.10.2016 року.

В судовому засіданні, яке відбулось 11.10.2016 року, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання 11.10.2016 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 року між Публічним акціонерим товариством Київобленерго (далі позивач, Власник мереж) та Приватною комерційно консультативною фірмою Ремедіум (далі - відповідач, Замовник) було укладено Договір № 3 (далі-Договір).

Відповідно до умов якого, Замовник замовляє та оплачує, а Власник мереж забезпечує надання на території Київської області Бородянського району послуги з сумісної підвісної підвіски ліній волоконно-оптичного кабелю звязку у відповідності з вимогами даного договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору загальна кількість опор ліній електропередач 0,4-10 кВ, які використовуються для сумісного підвісу волоконно-оптичного кабелю звязку, затверджуються шляхом підписання сторонами акту встановлення кількості опор (додаток № 1 до додаткової угоди) до даного договору шляхом проведення інвентаризації ліній електропередачі 0,4 (10) кВ на предмет сумісного підвісу представниками обох сторін від замовника та власника мереж.

Згідно з п. 2.1 Договору вартість послуг з сумісної підвіски за використання 1 опори повітряних ліній електропередач 0,4 (10) кВ становить 30 грн. в т.ч. ПДВ 5 грн. за місяць користування. Загальна вартість Договору встановлюється шляхом підписання протоколу узгодження Договірної ціни.

У відповідності до п. 2.2 Договору оплата послуг з сумісної підвіски ліній волоконно-оптичного кабелю звязку за поточний і два наступних місяці вноситься замовником в поточному місяці на умовах попередньої оплати, на основі авансового рахунку, сформованого власником мереж. В наступному місяці оплата послуг з сумісної підвіски ліній волоконно-оптичного кабелю звязку вноситься замовником за наступний неоплачений місяця на умовах 100% попередньої оплати, на основі авансового рахунку, сформованого власником мереж 1-го числа місяця.

Пунктом 2.3 Договору оплата здійснюється у національній валюті України, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Власника мереж, зазначений в рахунку. Замовник сплачує рахунок до 20-го числа місяця, в якому рахунок був сформований Власником мереж.

Даний договір набуває чинності з 01.01.2015 року та діє впродовж року (п. 7.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору Сторони погодили Протокол узгодження договірної ціни, відповідно до якого Сторонами досягнуто згоди про розмір договірної ціни у сумі 8220 грн. в т.ч. ПДВ 1370 грн. на місяць за надання послуг з використання лінії електропередач 0,4 кВ для сумісної підвіски ліній волоконно-оптичного кабелю звязку на 274 опорах з урахуванням вартість для однієї опори повітряних ліній електропередачі 0,4 кВ в сумі 30 грн., в т.ч. ПДВ 5 грн. на місяці.

Додатком № 1 Сторони підписали Акт встановлення кількості опор та встановили, що даний акт є підставою для взаємних розрахунків і платежів між Власником мереж і Змовником.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору, він надав відповідачу передбачені Договором послуги з сумісної підвісної підвіски ліній волоконно-оптичного кабелю.

Проте, відповідач в порушення своїх договірних зобовязань за надані послуги повністю не розрахувався, у звязку з чим, за ним утворилась заборгованість з оплати наданих позивачем послуг згідно спірного Договору за період жовтень грудень 2015 року в розмірі 24660,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав відповідачу ОСОБА_2 від 18.07.2016 року № 11/200/4738 про сплату заборгованості за надані послуги в розмірі 24660,00 грн., яка залишена останнім без відповіді та задоволення, що й змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений договір за своєї правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 24660,00 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 1882,72 грн. пені на підставі п. 4.1 Договору за період 01.02.2015 року по 01.01.2016 року, 128,37 грн. 3 % річних за період 01.02.2015 року по 01.01.2016 року та 1882,72 грн. інфляційних за період 01.02.2015 року по 01.01.2016 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 4.1 Договору, у разі недотримання строків оплати рахунків зазначених в п. 2.2 та 2.3 даного Договору, Замовник сплачує Власнику мереж пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нарахована пеня, 3 % річних та інфляційні по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, річних та інфляційних.

Однак, судом було виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку, зокрема, помилки в періодах нарахування, оскільки позивач помилково пеню, 3 % річних та інфляційні на прострочені суми боргу нараховував з 01 го числа відповідного місяця, а не з 20- го, як це передбачено п. 2.3 Договору (Замовник сплачує рахунок до 20-го числа місяця, в якому рахунок був сформований Власником мереж), відтак станом на 01 ше число відповідного місяця прострочена сума заборгованості, на яку здійснюються відповідні нарахування ще не існувала. Судом було здійснено правильний розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних за заявлений позивачем період з врахування дати виникнення відповідної суми заборгованості, згідно з якими з відповідача підлягає стягненню 753,09 грн. пені та 51,34 грн. 3 % річних, в задоволені інфляційних судом відмовлено внаслідок того, що перерахована судом інфляція за заявлений позивачем період на відповідні суми заборгованості дорівнює нулю.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 25464,43 грн. з яких: 24660,00 грн. основного боргу, 753,09 грн. пені та 51,34 грн. 3 % річних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовних вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватної комерційно консультативної фірми Ремедіум (07800, Київська обл. смт. Бородянка, вул. Леніна, буд. 351 А, код 30050836) на користь Публічного акціонерного товариства Київобленерго (081321, Київська обл. м. Вишневе, вул. Київська, буд. 2-Б, код 23243188) 24660 (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 753 (сімсот пятдесят три) грн. 09 коп. пені та 51 (пятдесят одна) грн. 34 коп. 3 % річних та 1296 (одна тисяча двісті девяносто шість) грн. 48 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.10.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін