донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

18.10.2016 справа №908/1437/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

При секретарі: Поляковій А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2: від третьої особи:не зявився ОСОБА_4, за довіреністю ОСОБА_5 директор, Витяг з ЄДП № від 19.07.2016р. не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Агрос-М ", с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від04.08.2016р.
у справі№ 908/1437/16 /суддя Носівець В.В./
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос-М ", с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області
до відповідачів:1.Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, м. Вільнянськ Запорізької області 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич", с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Запорізької обласної державної адміністрації, м. Запоріжжя
провизнання недійсним договору оренди землі від 02.10.2015р., який зареєстрований 08.10.2015р. за № 03

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрос-М» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідач, Запорізької обласної державної адміністрації з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди землі від 02.10.2015р.

04.08.2016р. господарським судом Запорізької області прийнято рішення по справі №908/1437/16, про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення обґрунтовано не доведеністю з боку позивачів щодо наявності підстав, з якими Закон пов'язує можливість визнання договору недійсним.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрос-М» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення по справі скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду. Вважає, що рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає, що місцевий господарський суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання щодо зупинення провадження по цій справі до вирішення справи №908/1947/76, яка розглядається у господарському суді Запорізької області, оскільки рішення по справі №908/1947/76 буде мати значення для вирішення цієї справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.08.2016р. порушено апеляційне провадження по справі № 908/1437/16.

13.09.2016р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, а також доповнення до відзиву (№ 272 від 12.10.2016р.).

13.09.2016р. від Вільнянської районної державної адміністрації на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, а також додаткові пояснення до відзиву (№ 2678/01-27 від 17.10.2016р.).

13.09.2016р. від заявника апеляційної скарги та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (Запорізька обласна державна адміністрація), надійшло клопотання про відкладання розгляду апеляційної скарги.

Розгляд апеляційної скарги відкладався.

В судовому засіданні представники першого та другого відповідача по справі підтримали позицію, викладену у відзивах на апеляційну скаргу та просили рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача (заявника апеляційної скарги) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не зявилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 25.08.2016р. та від 13.09.2016р. явка сторін не була визнана обов'язковою.

Враховуючи вище викладене та приписи ст.101 ГПК України, закінчення строку розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників позивача та третьої особи.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області (орендодавець, відповідач-1 у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич (орендар, відповідач-2 у справі) 02.10.2015р. уклали договір оренди землі.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що орендодавець на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 30.09.2015р. № 317 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки в оренду ТОВ Агрофірма Славутич, передає до моменту витребування земельної ділянки власниками сертифікатів та/або державних актів на право власності на земельні ділянки, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) загальною площею 95,100 га (сіножаті), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області в межах згідно планом, що є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 95,100 га із земель невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0001. Цільове призначення земельної ділянки: 01.01. (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення.

Договір укладено на 10 (десять) років з моменту набуття чинності договору після його реєстрації та до моменту витребування земельної ділянки власниками сертифікатів та/або державних актів на право власності на земельні ділянки. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 договору).

Враховуючи положення договору та приписи діючого законодавства України, договір зареєстровано у виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 08 жовтня 2015 року за № 03.

Факт передачі земельної ділянки в строкове платне користування орендарю підтверджується актом прийому-передачі.

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі від 02.10.2015р. (зареєстрований 08.10.2015р. за № 03), який підписано між Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області та ТОВ Агрофірма Славутич, оскільки вважає, що договір укладено на підставі актів ненормативного характеру (розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області), які суперечать законодавству України і порушують права та інтереси позивача.

Як зазначалося вище, у задоволені позову було відмовлено з посиланням на його необґрунтованість.

Судова колегія повторно розглянувши справу зазначає наступне.

Договір оренди землі, який позивач просить визнати недійсним, є правочином в розумінні ст.202 ЦК України.

Частинами 1 та 2 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Порядок укладання договору оренди земельної ділянки, насамперед регулюється Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Законом України Про місцеві державні адміністрації визначено організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій та статтею 13 встановлено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить, зокрема, вирішення питань, в тому числі, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Відповідно до пункту а) ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За статтею 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Як вбачається з матеріалів справи, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, керуючись ст.ст. 6, 13, 21 Закону України Про місцеві державні адміністрації, ст. 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), ст. 17 Земельного кодексу України, враховуючи постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2015р. у справі № 808/2341/15, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2015р. у справі № 808/2341/15, постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15.07.2015р., прийняла розпорядження № 218 від 27.07.2015р., відповідно до якого ТОВ Агрофірма Славутич надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення не витребуваних (не розподілених) земельних часток (паїв) за контуром поля № 490 площею 95,1 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, для ведення товарного і сільськогосподарського виробництва та подальшої передачі в оренду.

Пунктом 2 вказаного розпорядження зазначено: надати дозвіл ТОВ Агрофірма Славутич на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення не витребуваних (не розподілених) земельних часток (паїв) за контуром поля № 327 площею 28 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та подальшої передачі в оренду.

Розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), приймаючи до уваги приписи діючого законодавства, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області прийняла розпорядження № 317 від 30.09.2015р., яким затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, територія Михайлівської сільської ради, за межами населених пунктів площею 95,1000 га (кадастровий номер :02:001:0001), із земель не витребуваних (не розподілених) земельних часток (паїв), для послідуючої передачі в оренду, до моменту витребування власниками земельних часток (паїв).

Пунктом 2 вказаного розпорядження зазначено: надати ТОВ Агрофірма Славутич в оренду земельну ділянку площею 95,100 га (сіножаті), розташовану на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області строком на 10 років, з орендною платою 10 відсотків від розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, до моменту її витребування.

Судова колегія враховує, що для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється.

З огляду на це судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

У спорах про визнання договорів оренди землі недійсними судам належить ретельно з'ясовувати наявність відповідних повноважень у осіб, якими підписується договір. Звернути увагу судів на те, що відповідно до статті 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні повноваження міського голови закінчуються в момент вступу на цю посаду іншої обраної особи (п. 2.24 2.26 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин від 17.05.2011р. № 6).

Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» визначає перелік істотних умов договору оренди землі, відсутність однієї з яких згідно з частиною другою цієї статті є підставою для визнання договору недійсним.

Таким чином, правовою підставою для визнання договору оренди землі недійсним є скасування рішення (в даному випадку розпоряджень Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області) у встановленому законом порядку, а також відсутність у договорі оренди землі істотних умов, визначених ст.15 Закону України «Про оренду землі».

Матеріали справи не містять доказів скасування або визнання недійсним акту органу виконавчої влади, до компетенції якого належить питання щодо розпорядження землею.

Текст договору оренди землі містить усі істотні умови.

З огляду на наведене, судова колегія також приходить до висновку, щодо відсутності правових підстав для визнання договору оренди землі від 02.10.2015р. (зареєстрованого 08.10.2015р. за № 3) недійсним , а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Заявник апеляційної скарги вважає, що оскільки місцевим господарським судом не було задоволено його клопотання щодо зупинення провадження по цій справі, до розгляду господарським судом Запорізької області справи № 908/1947/76 (оскільки рішення по справі № 908/1947/76 буде мати значення для вирішення цієї справи), то рішення по справі слід скасувати та залишити позов без розгляду.

Стаття 103 ГПК України встановлює, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; змінити рішення.

Відповідно до ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень

В даному випадку, заявник апеляційної скарги не довів наявність обставин, з якими ГПК України пов'язує можливість скасувати рішення місцевого господарського суду та залишити позов без розгляду.

Стаття 81 ГПК України встановлює, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо:

- позовну заяву підписано особою, яка не мала права її підписувати, або особа, посадове становище якої не встановлено.

- у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції , є справа з господарського спору між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав.

- позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом документи, необхідні для вирішення спору або представники позивача не зявилися на виклик у судове засідання і його не зявлення перешкоджає вирішенню спору.

- громадянин відмовився від позову, який було подано в його інтересах

Не задоволення клопотання щодо зупинення провадження по справі до розгляду іншої пов'язаної справи не є підставою для залишення позову без розгляду, або скасування рішення у справі.

Крім того, у разі прийняття господарським судом рішення щодо скасування або визнання недійсним розпоряджень Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, які стали підставою для укладання спірного договору оренди земельної ділянки, рішення по цій справі може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

З огляду на наведене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення по справі залишається без змін.

Судові витрати покласти на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-М» на рішення господарського суду Запорізької області від 04.08.2016р. по справі №908/1437/16 залишити без задоволення

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.08.2016р. по справі №908/1437/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на адресу Вищого господарського суду України протягом 20 днів через Донецький апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: А.М. Мясищев

ОСОБА_3

Надруковано: 7 прим.:

1. позивачу

2. відповідачам

1 третій особі

1. ДАГС

1. до справи

1. ГСЗО