ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2016 р. Справа № 911/3054/16

За позовом Керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Броварської міської ради

до першого відповідача ОСОБА_1 комунальної власності Броварської міської ради

до другого відповідача ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3

та третього відповідача ОСОБА_1 освіти та науки Броварської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні першого відповідача Броварського навчально-виховного комплексу Броварської міської ради

про визнання договору оренди недійсним та звільнення приміщення

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_4 (посв. № 028904 від 17.09.2014);

від позивача: ОСОБА_5 (дов. № 2-15/4776 від 09.09.2016);

від першого відповідача: ОСОБА_6 (дов. № 680/02 від 15.08.2016);

від другого відповідача: ОСОБА_3;

від третього відповідача: ОСОБА_7 (дов. № 1664 від 18.10.2016).

від третьої особи: не зявилися.

Обставини справи:

Керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Броварської міської ради (далі позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_1 комунальної власності Броварської міської ради (далі перший відповідач), ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3 (далі другий відповідач) та ОСОБА_1 освіти та науки Броварської міської ради (далі третій відповідач) про визнання недійсним договору оренди комунального майна територіальної громади міста Бровари № 12/22-15 від 01.02.2015 з моменту його укладення, зобовязання ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3 повернути за актом приймання-передачі ОСОБА_1 комунальної власності Броварської міської ради нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. М. Лагунової, буд. 11-а, загальною площею 12,5 кв.м.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.09.2016 порушено провадження у справі № 911/3054/16, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні першого відповідача Броварський навчально-виховний комплекс Броварської міської ради, призначено розгляд справи на 21.10.2016.

10.10.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов відзив на позов № 2-15/5490 від 03.10.2016 (вх. № 21107/16 від 10.10.2016), згідно якого останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, який прийнято судом.

21.10.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника третього відповідача надійшов відзив на позов № 939/02 від 20.10.2016 (вх. № 21923/16 від 21.10.2016), згідно якого останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, який прийнято судом.

21.10.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника першого відповідача надійшли пояснення (вх. № 21924/16 від 21.10.2016), згідно яких останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, який прийнято судом.

У судовому засіданні 21.10.2016 представник прокуратури підтримав позовні вимоги повністю, представники позивача та відповідачів заперечили проти задоволення позовних вимог.

Третя особа в судове засідання 21.10.2016 не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами за відсутності представника третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідачів, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2015 між ОСОБА_1 комунальної власності Броварської міської ради (Орендодавець) та ОСОБА_2 особою підприємцем ОСОБА_3 (Орендар) було укладено договір оренди комунального майна територіальної громади міста Бровари № 12/22-15.

Відповідно до пп. 1.1., 1.2., 1.4., 3.1. та 9.1. договору оренди орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради від 20.01.2015 № 25 передає, а орендар приймає в оренду нежитлову будівлю навчально-виховного комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Бровари (далі обєкт оренди), який знаходиться за адресою: м. Бровари, вул. Лагунової Марії, буд. 11-а, загальною площею 12,5 кв.м. під розміщення майстерні по ремонту взуття. Вартість обєкта оренди згідно з висновком про вартість майна станом на 31.12.2014 становить, без ПДВ 30 200 грн.

Обєкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Бровари і знаходиться на балансі ОСОБА_1 освіти і науки Броварської міської ради.

Орендна плата перераховується орендодавцю з 01 вересня 2012 року становить 686,70 грн, щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця.

За користування обєктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна територіальної громади м. Бровари, затвердженої рішенням Броварської міської ради від 09.10.2014 № 1309-48-06 (надалі Методика) та становить без ПДВ за базовий місяць на індекс інфляції за: мічень-лютий 2015 року.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.02.2015 по 31.12.2017.

01.02.2015 перший відповідач передав, а другий відповідач прийняв в оренду нежитлову будівлю навчально-виховного комплексу за адресою: м. Бровари, вул. Лагунової Марії, 11-а, загальною площею 12,5 кв.м., про що сторони відповідно склали акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.02.2015 (а.с. 20).

Звертаючись до суду з відповідним позовом, Керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області зазначив, що за результатами опрацювання відповідною прокуратурою інформації з ОСОБА_1 освіти і науки Броварської міської ради встановлено порушення вимог законодавства України щодо збереження мережі закладів освіти, відчуження їх майна, використання приміщень для цілей, не повязаних з освітніми процесами та дозвіллям дітей.

В обґрунтування недійсності укладеного між відповідачами договору оренди, прокурор зазначив, що передача в оренду нежитлового приміщення навчально-виховного комплексу, яка є об'єктом освіти державної власності та фінансується з державного бюджету, для здійснення діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом, суперечить вимогам чинного законодавства, а саме: положенням частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту".

З огляду наведеного керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Броварської міської ради просить суд, зокрема, визнати недійсним з моменту укладення договір оренди комунального майна територіальної громади міста Бровари № 12/22-15 від 01.02.2015.

Другий відповідач, заперечуючи проти позову зазначив про дотримання ним усіх умов договору відповідно до вимог законодавства, а саме сплату орендних, комунальних платежів, страхування орендованого майна, утримання спірного приміщення, що жодним чином не суперечить ані інтересам держави, ані інтересам органів місцевого самоврядування, ані самій школі.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд встановив, що заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з нижченаведеного.

Частинами 1 та 2 ст. 11, ст. 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, вирішуючи спір про визнання недійсним договору необхідно встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Прокурор, посилаючись на недійсність спірного договору оренди, зазначив про його невідповідність положенням ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту".

У відповідності до ст. 18, ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Поряд з тим, згідно положення частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Так, відповідно до ч. 2 ст. 5, пункту "б" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Водночас, згідно частини 1 статті 63 Закону України "Про освіту", що кореспондує з частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальну середню освіту", матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що об'єкти освіти включають в сукупності всі вищевказані складові елементи матеріально-технічної бази навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти, а тому приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням не підлягають та не можуть бути обєктами оренди заклади освіти, як цілісні майнові комплекси, а не складові частини таких обєктів освіти.

Поряд з тим, згідно частин 1, 4 статті 61 Закону України "Про освіту" фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Так, згідно підпункту 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України № 796 від 27.08.2010 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" (в редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору) передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності, у разі коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Водночас, відповідно до абзацу 19 частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу.

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи положення про управління освіти і науки Броварської міської ради, затвердженого рішенням Броварської міської ради від 01.10.2013 № 1033-38-06, управління освіти є структурним підрозділом, який утворюється міською радою, створює умови для здобуття громадянами дошкільної, повної загальної середньої освіти, вищої, професійної та позашкільної освіти.

Зі змісту спірного договору оренди слідує, що в оренду було передано окремо стоячу одноповерхову господарчу будівлю площею 12,5 кв.м., як складовий елемент матеріально-технічної бази відповідного навчального закладу, а не сам навчальний заклад, як цілісний майновий комплекс.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку, що спірне нерухоме приміщення могло бути об'єктом оренди, виходячи з положень статті 61 Закону України "Про освіту" та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", а тому доводи прокурора щодо того, що спірне приміщення є обєктом освіти загальнодержавного значення та не може бути передане в оренду, є безпідставними.

До того ж, приписами статей 32, 33, 34, 36 ГПК України унормовано, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Однак, прокурор не надав суду жодних доказів того, що орендоване другим відповідачем нежитлове приміщення необхідне для використання у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності Броварського навчально-виховного комплексу Броварської міської ради, а використання цього приміщення для здійснення господарської діяльності ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3 погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються та працюють у відповідному навчальному закладі, а також ускладнює чи робить неможливим надання освітніх послуг.

З огляду вищенаведеного суд дійшов висновку, що використання другим відповідачем спірного орендованого приміщення не перешкоджає здійсненню навчально-виховного процесу та не погіршує соціально-побутових умов учнів та трудового колективу навчального закладу, а також сприяє додатковому фінансуванню відповідного обєкта освіти.

За таких обставин, оскільки передане в оренду другому відповідачу нежитлове приміщення є лише складовою частиною Броварського навчально-виховного комплексу Броварської міської ради, а не самим об'єктом освіти, та не використовується останнім в навчально-виховному процесі, у той час як доказів того, що використання орендованого майна погіршує соціально-побутові умови шкільного колективу, прокурором не надано, суд дійшов висновку, про те що договір оренди комунального майна територіальної громади міста Бровари № 12/22-15 від 01.02.2015 не суперечить приписам законодавства.

Крім того, судом встановлено, що рішення виконавчого комітету Броварської міської ради «Про передачу в оренду комунального майна територіальної громади м. Бровари та продовження терміну дії договорів оренди» № 25 від 20.01.2015 (а.с. 19), на підставі якого було укладено оспорюваний договір оренди комунального майна територіальної громади міста Бровари № 12/22-15 від 01.02.2015 є чинним та не оскаржено в судовому порядку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу прокурора про визнання недійсним договору оренди комунального майна територіальної громади міста Бровари № 12/22-15 від 01.02.2015 з моменту його укладення доказово необґрунтованою та нормативно безпідставною, а тому такою, що не підлягає задоволенню.

Також прокурором заявлено вимогу про зобовязання ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3 повернути за актом приймання-передачі ОСОБА_1 комунальної власності Броварської міської ради нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. М. Лагунової, буд. 11-а, загальною площею 12,5 кв.м.

Враховуючи відмову суду у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди комунального майна територіальної громади міста Бровари № 12/22-15 від 01.02.2015 з моменту його укладення, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобовязання ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3 повернути за актом приймання-передачі ОСОБА_1 комунальної власності Броварської міської ради нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. М. Лагунової, буд. 11-а, загальною площею 12,5 кв.м. задоволенню не підлягає, тому що за своєю правовою природою є похідною від первісної (основної) позовної вимоги.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 ГПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються судом на прокуратуру Київської області.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено: 25.10.2016

Суддя П.В.Горбасенко