ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Справа № 16/193/09

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач),
суддів:Білошкап О.В.,
Катеринчук Л.Й.,
розглянувшикасаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" та Фізичної особи -підприємця ОСОБА_4,
на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 8 червня 2016 року,
та рішенняГосподарського суду Запорізької області від 18 березня 2015 року,
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" (м. Мелітополь, Запорізька область),
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (с. Степанівка Перша, Приазовський район, Запорізька область) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовінвест" (м. Мелітополь, Запорізька область),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Ліквідатор Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Арбітражний керуючий Бичківський Олексій Олексійович, (м. Запоріжжя),
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року та від 01.11.2010 року, -
у справі№ 16/193/09 Господарського суду Запорізької області,
за заявоюФізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (с. Степанівка Перша, Приазовський район, Запорізька область),
про визнання банкрутом,-
за участю представників:
від ФОП ОСОБА_4: особисто;
від ТзОВ "Азовінвест": Слободенюк Г.М. - керівник (Наказ-розпорядження №10 від 02.09.2013 року); від ПАТ "Державний Ощадний банк України": Літута С.В. - представник (довіреність від 28.09.2016 року);
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Постановою Господарського суду Запорізької області від 14.09.2009 року у справі № 16/193/09 визнано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_4) банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Добровольського Едуарда Владиславовича, інше.

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" (далі за текстом - ПАТ "Державний Ощадний банк України") звернулось до Господарського суду Запорізької області із заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 и та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовінвест" (далі за текстом - ТзОВ "Азовінвест"), у якій просило визнати недійсними Договори купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року та від 01.11.2010 року, укладені між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону - ТзОВ "Азовінвест". В обґрунтування заявлених вимог ПАТ "Державний Ощадний банк України" посилалось на те, що оспорювані Договори не відповідають положенням ст. ст. 181, 187 ЦК України, були укладені за участю заінтересованої особи; крім того, майно було реалізовано за заниженою ціною, і це завдало збитків боржнику та його кредиторам.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року (суддя Черкаський В.І.) позов ПАТ "Державний Ощадний банк України" задоволено частково; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим № 5446; стягнуто з ПАТ "Державний Ощадний банк України" в доход Державного бюджету України 1147 грн. 00 коп. - судового збору; стягнуто з ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора Бичківського Олексія Олексійовича на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 573 грн. 50 коп. - судового збору; стягнуто з ТзОВ "Азовінвест" на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 573 грн. 50 коп. - судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року (головуючий суддя - Малашкевич С.А., судді: Сгара Е.В., Склярук О.І.) апеляційні скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" та ТзОВ "Азовінвест" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ПАТ "Державний Ощадний банк України" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року у справі № 16/193/09, в частині відмови у визнанні недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року, справу передати на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.09.2016 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України" прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

26.09.2016 року від ФОП ОСОБА_4 до господарського суду касаційної інстанції надійшло Клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України".

28.09.2016 року до Вищого господарського суду України від ТзОВ "Азовінвест" надійшло Заперечення, в якому товариство просить касаційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року у справі № 16/193/09 в частині відмови у визнанні Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року недійсним залишити без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 року, враховуючи Клопотання ФОП ОСОБА_4, розгляд справи № 16/193/09 відкладено на 05.10.2016 року.

За Розпорядженням №08.03-04/4822 від 04.10.2016 року Керівника апарату Вищого господарського суду України, на підставі Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.10.2016 року, у в'язку з перебуванням судді Удовиченка О.С. на лікарняному, для розгляду справи № 16/193/09, було сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: Поліщук В.Ю. (головуючий), Білошкап О.В., Катеринчук Л.Й.

4.10.2016 року на адресу Вищого господарського суду України надійшла касаційна скарга ФОП ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09, в які скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року (в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року у справі № 16/193/09; прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ "Державний Ощадний банк України" у позовних вимогах у повному обсязі. При цьому, скаржник посилалась на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.10.2016 року прийнято до провадження та призначено до розгляду 19.10.2016 року у судовому засіданні касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.10.2016 року касаційні скарги ПАТ "Ощадбанк" та ФОП ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 об'єднані в одне касаційне провадження; розгляд касаційної скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" справи № 16/193/09 відкладено на 19.10.2016 року.

19.10.2016 року до Вищого господарського суду України від ПАТ "Державний Ощадний банк України" надійшов Відзив (вих.№1592 від 19.10.2016 року) на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4, в якому банк проти вимог та доводів боржника заперечує, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Поряд з цим, до господарського суду касаційної інстанції ПАТ "Державний Ощадний банк України" подано Заяву (вих. №1593 від 19.10.2016 року) про долучення до матеріалів справи документів, що визначають яке саме майно було передано ОСОБА_4 за Договорами іпотеки №179 від 24.09.2007 року та № 195 від 12.10.2007 року.

Також, 19.10.2016 року до Вищого господарського суду України від ТзОВ "Азовінвест" надійшов Відзив на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4.

Представник ПАТ "Державний Ощадний банк України" в судових засіданнях касаційної інстанції підтримав заявлені вимоги, з підстав наведених в касаційній скарзі, просив скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року у справі № 16/193/09, в частині відмови у визнанні недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року, передати справу на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції; проти вимог та доводів ФОП ОСОБА_4, наведених в її касаційній скарзі, заперечив з підстав викладених у Відзиві (вих.№1592 від 19.10.2016 року).

В судових засіданнях господарського суду касаційної інстанції директор ТзОВ "Азовінвест" заперечила проти вимог касаційної скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" та просила спірну постанову в частині відмови у визнанні Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року недійсним залишити без змін; повністю підтримала касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4, з підстав наведених у Відзиві від 19.10.2016 року та просила скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року (в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року у справі № 16/193/09; прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ "Державний Ощадний банк України" у позовних вимогах у повному обсязі.

ФОП ОСОБА_4 в засіданні суду касаційної інстанції повністю підтримала доводи та вимоги викладені в касаційній скарзі, просила скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року (в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року у справі № 16/193/09; прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ "Державний Ощадний банк України" у позовних вимогах у повному обсязі; проти вимог касаційної скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" заперечила, оскільки вважає їх безпідставними.

Інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційних скарг за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи поданих касаційних скарг, проаналізувавши застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.09.2009 року було порушено провадження у справі № 16/193/09 про банкрутство ФОП ОСОБА_4

Постановою Господарського суду Запорізької області від 14.09.2009 року у справі № 16/193/09 ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Добровольського Е.В., якого зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Під час ліквідаційної процедури, ліквідатором ФОП ОСОБА_4 - арбітражним керуючим Добровольським Е.В. були здійснені, передбачені ст. ст. 29, 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заходи щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів, у тому числі - майна, яке було передано в іпотеку ПАТ "Державний Ощадний банк України".

Зокрема, 13.09.2010 року відбулись публічні торги з продажу належного ФОП ОСОБА_4 майна, розташованого по АДРЕСА_2, Запорізької області.

11.10.2010 року відбулись публічні торги з продажу майна ФОП ОСОБА_4, розташованого по АДРЕСА_1.

Повідомлення про проведення вказаних публічних торгів Товарною біржею "Південноукраїнська торгова біржа" було опубліковано в газетах "Урядовий кур'єр" № 146 від 10.08.2010 року та № 164 від 07.09.2010 року відповідно.

Проведенню торгів передувала замовлена ліквідатором оцінка майна.

Зокрема, згідно з Висновком суб'єкта оціночної діяльності ПП "ОСОБА_14" за № 231 від 09.03.2010 року, ринкова вартість майна банкрута, розташованого по АДРЕСА_2, а саме - будівлі, "Б-1" загальною площею 14,4 м2, навісу "Г-1", навісу "Д-1", очисного колодязя "13", огорожі "14-15" склала 51920 грн. 00 коп. (без ПДВ).

Згідно з Висновком цього ж суб'єкта оціночної діяльності № 253 від 06.09.2010 року, ринкова вартість майна банкрута, розташованого по АДРЕСА_3, а саме - адміністративної будівлі АЗС на 125 з/д операторської "А-1" площею 10,51 м2, вигрібної ями № 3, вбиральні № 4, навісу металевого № 5, навісу європласт № 6, замощення з/б № 7,8, каналізації № 10 склала 36514 грн. 00 коп. (без ПДВ).

За результатами публічних торгів, що відбулись 13.09.2010 року (Протокол № 1 проведення публічних торгів (аукціону)) між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону - ТзОВ "Азовінвест" було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року (реєстр. № 4644), згідно з п. 1 якого, ліквідатор ФОП ОСОБА_4 - арбітражний керуючий Добровольський Е.В., що діє від її імені, передав у власність, а ТзОВ "Азовінвест" прийняло, нерухоме майно - комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та складається з: будівлі, позначено в плані літерою "Б-1", загальною площею 14,4 м2, нежитловою площею 10,3 м2, навісу "Г-1", навісу "Д-1", очисного колодязя "13", огорожі "14-15". Продаж вчинено за 51 920 грн. 00 коп.

До предмету продажу за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року (реєстр. № 4644) не увійшли паливно-роздавальні колонки, ємності, та наземний нафтопровід.

За результатами торгів, що відбулися 11.10.2010 року (Протокол № 2 проведення публічних торгів (аукціону)) між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону ТзОВ "Азовінвест" було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року (реєстр. № 5446), за умов п. 1 якого, ліквідатор ФОП ОСОБА_4, що діє від її імені, передав у власність, а ТзОВ "Азовінвест" прийняло, нерухоме майно - автозаправну станцію на 125 заправок на добу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: адміністративної будівлі площею 10,51 м2, позначеної в плані літерою "А-1", вигрібної ями № 3, вбиральні № 4, навісу металевого № 5, навісу європласт № 6, замощення з/б, бетонування № 7,8, каналізації № 10. Продаж вчинено за 36 614 грн. 00 коп.

До предмету продажу за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року (реєстр. № 5446) не увійшли сховища ПММ АПБ-10 та трансформаторна підстанція.

У 2013 році ПАТ "Державний Ощадний банк України" звернулось до Господарського суду Запорізької області з Заявою (вих. №835 від 13.09.2013 року) про визнання недійсними Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року та Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року. В обґрунтування заявлених вимог банк посилався на те, що вказані Договори були укладені з порушенням ст.ст. 181, 187 ЦК України, ч.11 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Під час розгляду вказаної вище Заяви, господарські суди попередніх інстанцій встановили, що 24.09.2007 року між ВАТ "Державний Ощадний банк України" (на цей час - ПАТ "Державний ощадний банк України") в особі Мелітопольського відділення №8024 ВАТ "Державний Ощадний банк України" (Банк) та гр. ОСОБА_11 (позичальник) було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 179, відповідно до умов якого Банк надав гр. ОСОБА_11 кредит в сумі 700 000 грн. 00 коп. на умовах, визначених Договором, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит, сплативши проценти за користування кредитом в розмірі 16% річних. Згідно п. 5 розділу "Терміни та їх тлумачення" Кредитного договору № 179, з метою забезпечення його виконання позичальником, між банком та гр. ОСОБА_4, яка є майновим поручителем боржника, укладено Іпотечний договір № 179 від 24.09.2007 року.

24.09.2007 року ВАТ "Державний Ощадний банк України" в особі Мелітопольського відділення № 8024 ВАТ "Державний Ощадний банк України" та гр. ОСОБА_4, на забезпечення виконання кредитних зобов'язань гр. ОСОБА_11, уклали Іпотечний договір № 179, за умов п.п.1.1, 1.2 якого гр. ОСОБА_4 передала в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_2, Запорізької області, а саме: комплекс, який складається з будівлі, яка має загальну площу 14,4 м2, нежитлову площу 10,3 м2 під літерою "Б-1", навісу під літерою "Г-1", навісу під літерою "Д-1", паливно-роздавальних колонок під літерою "1, 2", ємностей під літерою "5-12", очисного колодязю під літерою "13", огорожі під літерою "14-15", наземного нафтопроводу під літерою "16".

12.10.2007 року ВАТ "Державний Ощадний банк України" в особі Мелітопольського відділення № 8024 ВАТ "Ощадбанк" та гр. ОСОБА_4, на забезпечення виконання кредитних зобов'язань гр. ОСОБА_11, уклали Іпотечний договір № 195, за умов п.п. 1.1, 1.2 якого гр. ОСОБА_4 передала в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, а саме: автозаправочну станцію на 125 заправок на добу, яка складається з адмінбудівлі АЗС на 125 з/д операторської загальною площею 10,51 м2 під літерою "А-1", сховища ПММ АПБ-10 під літерою "І", трансформаторної підстанції під літерою "2", вигрібної ями під літерою "3", вбиральні під літерою "4", навісу металевого під літерою "5", навісу європласт під літерою "6", мощення, бетонування під літерою "7,8", каналізації під літерою "10".

В подальшому, Територіально відокремлене безбалансове відділення № 10007/0292 філії - Запорізького обласного управління ВАТ "Державний Ощадний банк України" створене як філія - Мелітопольське відділення № 8024 ВАТ "Ощадбанк", яке у зв'язку з реорганізацією, проведеною на підставі Постанови Правління ВАТ "Державний ощадний банк України" № 359 від 19.08.2010 року, було перетворене та приєднане до філії - Запорізького обласного управління ВАТ "Ощадбанк". Вказане підтверджується Положенням про ТВБВ № 10007/0292.

Згідно із змінами до Положення, затвердженими Постановою Правління ПАТ "Державний Ощадний банк України" № 610 від 19.12.2011 року, повне найменування "Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" замінено на "Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", а скорочене найменування "ВАТ "Ощадбанк" замінено на "АТ "Ощадбанк".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.12.2013 року у справі № 16/193/09, залишено без задоволення Заяву ПАТ "Державний Ощадний банк України", про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського МНО Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим № 4644, та Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського МНО Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим № 5446. Зазначена ухвала мотивована, зокрема тим, що докази завдання збитків кредиторам у зв'язку з укладенням оспорюваних Договорів купівлі-продажу відсутні.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.2014 року у справі № 16/193/09 апеляційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України" залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2013 року у справі № 16/193/09 залишено без змін. Апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заявлених ПАТ "Державний Ощадний банк України" вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2014 року, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.2014 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2013 року у справі № 16/193/09 скасовано; справу № 16/193/09 передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області. При цьому, Вищий господарський суд України вказав на те, що під час вирішення спору, місцевим та апеляційним господарськими судами не було встановлено, які фактичні обставини, що стосуються предмету спору у цій справі, були встановлені судовими рішеннями, зокрема, у справах № 13/5009/3591/11 та № 24/5009/3976/11 та яким чином ці обставини впливають на вирішення спору у цій справі (враховуючи, що предметом спору у цих справах є визнання недійсними Договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року та від 01.11.2010 року, укладені між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону - ТзОВ "Азовінвест"); не досліджено підстави, за яких заявлено позовні вимоги у названих справах та у справі, що розглядається; не перевірено відповідність суб'єктного складу сторін цього спору вимогам чинного процесуального законодавства. Водночас, вказано на те, що, після набрання (в порядку ст. 85 ГПК України) законної сили рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 24/5009/3976/11, Договір купівлі-продажу від 01.11.2010 року, у будь-якому разі, є таким, що визнаний господарським судом недійсним.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій (під час нового розгляду) було встановлено, що, на час укладення Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року, право власності на частину об'єктів: паливно-роздавальні колонки та ємності для зберігання, що входили до об'єкту іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2007 року № 179, було визнано за іншою особою - гр. ОСОБА_12 Рішенням колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774 за позовом гр. ОСОБА_12 до ПАТ "Державний Ощадний банк України" та гр. ОСОБА_4 (щодо наземного нафтопроводу, на який гр. ОСОБА_12, також, просив визнати його право власності, апеляційним судом в позові в цій частині відмовлено).

Стосовно сховища (ємності) АПБ-10 та трансформаторної підстанції, які входили до предмету Іпотечного договору № 195 від 12.10.2007 року та не увійшли до предмету Договору купівлі-продажу, на момент укладення Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року, тривав судовий спір за позовом гр. ОСОБА_12, який, виходячи зі змісту рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03.07.2012 року у справі № 22ц-2758/12, звернувся до суду в березні 2010 року. Вказаним рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03.07.2012 року у справі № 22ц-2758/12 за позовом гр. ОСОБА_12 до ПАТ "Державний Ощадний банк України" та гр. ОСОБА_4, та за зустрічним позовом ПАТ "Державний Ощадний банк України" до гр. ОСОБА_12 та ТзОВ "Азовресурс", скасовано рішення суду першої інстанції від 27.12.2011 року у названій справі, відмовлено ПАТ "Державний Ощадний банк України" в задоволенні вимоги про визнання частково недійсним Договору купівлі-продажу обладнання, за яким гр. ОСОБА_12 придбав у власність зазначене майно.

Крім того, господарськими судами встановлено, що ПАТ "Державний Ощадний банк України" не оспорювались результати оцінки по Висновках незалежного експерта ОСОБА_14 № 231 від 09.03.2010 року та № 253 від 06.09.2010 року; відсутні докази визнання у встановленому порядку з будь-яких підстав оцінки недійсною чи заниженою; відсутні докази визнання недійсними результатів аукціонів, що стали підставами укладення спірних договорів купівлі-продажу.

Поряд з цим, господарським судом першої інстанції, в межах цієї справи, встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 24/5009/3976/11 від 30.08.2011 року Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року визнано недійсним, рішення набуло законної сили. Господарський суд у справі № 24/5009/3976/11 дійшов висновку, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладений між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. (ліквідатором ФОП ОСОБА_4) та ТзОВ "Азовінвест" є таким, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 187, 203, 207, 215 ЦК України.

До того ж, встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.07.2011 року у справі № 13/5009/3591/11 позов ПАТ "Державний Ощадний банк України" задоволено: визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2011 року, укладений між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. (ліквідатором ФОП ОСОБА_4) та ТзОВ "Азовінвест", посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області -Тимченко М.Г. за реєстровим номером 4644. Під час розгляду справи в апеляційному порядку, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2011 року, ФОП ОСОБА_4 залучено до участі у справі як третього відповідача, оскільки господарським судом першої інстанції останню було визначено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.11.2011 року, у вказаній справі, апеляційну скаргу ТзОВ "Азовінвест" задоволено; рішення Господарського суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 24.01.2012 року у справі № 13/5009/3591/11 касаційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України" залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.11.2011 року у справі №13/5009/3591/11 - без змін.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 позов ПАТ "Державний Ощадний банк України" задоволено частково; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим № 5446; стягнуто з ПАТ "Державний Ощадний банк України" в доход Державного бюджету України 1147 грн. 00 коп. - судового збору; стягнуто з ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора Бичківського О.О. на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 573 грн. 50 коп. - судового збору; стягнуто з ТзОВ "Азовінвест" на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 573 грн. 50 коп. - судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення, Господарський суд Запорізької області виходив з того, що доводи ПАТ "Державний Ощадний банк України" про продаж спірного майна за заниженою ціною не знайшли свого підтвердження, матеріалами справи не доведено завдання збитків з укладенням оспорюваних Договорів купівлі-продажу кредиторам, у тому числі й ПАТ "Державний Ощадний банк України". Водночас, вказано, що, оскільки на час укладення спірного Договору право власності на частину об'єктів (паливно-роздавальні колонки та ємності для зберігання), що входили до об'єкту іпотеки за Іпотечним договором № 179 від 24.09.2007 року, було визнано за іншою особою - гр. ОСОБА_12, у ліквідатора ФОП ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Добровольського Е.В. були відсутні підстави для продажу майна як цілісного комплексу. Задовольняючи вимоги ПАТ "Державний Ощадний банк України" (в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 11.10.2010 року), господарський суд першої інстанції виходив з того, що згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2007 року, автозаправна станція зареєстрована як об'єкт нерухомості КП "Нерухомість-П" Приазовської районної ради Запорізької області за реєстраційним номером 3757761 та складовими частинами комплексу визначені: адмінбудівля АЗС на 125 з/д (А-1) загальною площею 10,51 кв. м., сховище ПММ АПБ-10 (№ 1), трансформаторна підстанція (№ 2), вигрібна яма (№ 3), вбиральня (№ 4), навіс металевий (№ 5), навіс європласт (№ 6), мощеніє з/б, бетонування (№ 7,8), каналізація (№ 10). Проте, до предмету спірного Договору купівлі-продажу від 11.10.2010 року не увійшли: сховище ПММ АПБ-10 (літ. № 1), трансформаторна підстанція (літ. № 2), що на думку місцевого господарського суду є порушенням ст. 187 ЦК України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року у справі № 16/193/09 апеляційні скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" та ТзОВ "Азовінвест" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року у справі № 16/193/09 касаційні скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" та ТзОВ "Азовінвест" задоволені частково; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року у справі № 16/193/09 Господарського суду Запорізької області скасовано; справу № 16/193/09 Господарського суду Запорізької області передано на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

Скасовуючи постанову Харківського апеляційного господарського суду, господарський суд касаційної інстанції вказав на те, що всупереч вимог процесуального закону, апеляційний господарський суд не надав належної правової оцінки, встановленим (на підставі судових рішень у справах № 13/5009/3591/11 та № 24/5009/3976/11) господарським судом першої інстанції фактичним обставинам. При цьому, колегія суддів касаційної інстанції зауважила на тому, що твердження, висловлені у постанові Вищого господарського суду України від 04.09.2013 року у справі № 908/648/13-г, не скасовують рішень судів (зокрема у справах № 13/5009/3591/11 та № 24/5009/3976/11), що набрали законної сили та, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України, є обов'язковими на всій території України. У постанові від 25.02.2016 року у справі № 16/193/09, Вищий господарський суд України вказав на те, що, при новому розгляді цієї справи, апеляційному господарському суду належить встановити, чи всі фактичні обставини, які стосуються предмету спору у цій справі, були встановлені господарським судом першої інстанції; враховуючи, встановлені фактичні обставини у справах № 13/5009/3591/11 та № 24/5009/3976/11 (які мають значення для вирішення цього спору) встановити: кому на момент проведення аукціону та укладення спірного Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року належав наземний нафтопровід, з яких підстав він не увійшов до об'єкту продажу; чи перейшло право власності на сховища ПММ АПБ-10 та трансформаторну підстанцію на момент укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року (реєстр. № 5446) до ОСОБА_12

Під час нового розгляду цієї справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

На час укладення Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року, право власності на частину об'єктів - паливно-роздавальні колонки та ємності для зберігання, що входили до об'єкту іпотеки за Іпотечним договором № 179 від 24.09.2007 року, та не увійшли до Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року, було визнано за гр. ОСОБА_12 (рішення колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774 за позовом гр. ОСОБА_12 до Банку та гр. ОСОБА_4). Щодо наземного нафтопроводу, на який гр. ОСОБА_12, також, просив визнати його право власності, апеляційний суд, відмовляючи в позові в цій частині, зазначив, що договір, на який посилається позивач, якщо і було укладено, то з порушенням норм чинного законодавства. Саме ці об'єкти не увійшли до предмету Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року.

Майно, продане за Договором купівлі-продажу від 20.09.2010 року арбітражним керуючим Добровольським Е.В. (ліквідатором ФОП ОСОБА_4) ТзОВ "Азовінвест", було придбане ОСОБА_4 у ТзОВ "Інтерфарма" (Договір купівлі-продажу від 02.02.2006 року (дублікат цього Договору виданий 07.06.2007 року та зареєстрований у Комунальному підприємстві "Мелітопольське міжміське бюро інвентаризації" 16.06.2007 року, реєстраційний номер 1609370)).

ОСОБА_4 (на підставі Договору купівлі-продажу комплексу від 02.02.2006 року та Акту прийому-передачі від 02.02.2006 року) набула у власність комплекс, що знаходиться у АДРЕСА_2, який складається з: будівлі цегляної, зазначеної на плані літерою "Б-1", загальною площею 14,4 кв.м., нежитловою площею 10,3 кв.м.; навісу металевого Г-1; навісу пластикового Д-1; паливно-роздавальних колонок Нара № 1-4; ємностей № 5-12; очисного колодязю № 13; огорожі № 14-15; наземного нафтопроводу № 16. При цьому, апеляційним господарським судом встановлено, що ОСОБА_4 придбала у власність за Договором купівлі-продажу від 02.02.2006 року, саме комплекс нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_4, а не "Автозаправну станцію".

16.02.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_15 було укладено Договір підряду, за яким були проведені будівельні роботи, щодо демонтажу відпрацьованого обладнання (колонка паливнороздавальна "Нара" 4 шт., ємності для зберігання палива 8 шт., наземний нафтопровід) за адресою: АДРЕСА_2.

02.03.2006 року між ОСОБА_4 та ТзОВ "Торговий будинок "Азовресурс" було укладено Договір оренди обладнання № 15/03 для автозаправної станції, яке (на підставі Договору підряду від 02.03.2006 року) було встановлено замість демонтованого обладнання.

Відповідно до вказаного вище Договору оренди № 15/03 та Акту приймання-передачі від 02.03.2006 року, ФОП ОСОБА_4 прийняла в тимчасове користування наступне обладнання: колонка паливнороздавна Shedit&Bachmann 2 шт., ємності для зберігання палива 6 шт., наземний нафтопровід, електродвигун, насос для перекачки палива.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774, встановлено, що 02.07.2009 року між гр. ОСОБА_16 та ТзОВ "Торговий дім "Азовресурс" був укладений Договір купівлі-продажу обладнання, а саме: колонка паливнороздавна Shedit&Bachmann 2 шт., ємності для зберігання палива 6 шт.; 02.07.2009 року між тими ж сторонам, у простій письмовій формі, укладено Договір купівлі-продажу наземного нафтопроводу.

За висновком апеляційного господарського суду у цій справі, на момент проведення аукціону з продажу майна ФОП ОСОБА_4 13.09.2010 року та укладення Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року, ФОП ОСОБА_4 не була власником обладнання (колонок та ємностей для зберігання палива), оскільки право власності на це майно належало гр. ОСОБА_16 (рішення Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774), а від так, вказані об'єкти не могли бути включені до спірного Договору та до ліквідаційної маси, відповідно до ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Вказані обставини, також, знайшли своє відображення ліквідаційному Звіті № 835 від 11.12.2009 року (том 2, арк. справи 140).

При цьому, враховуючи обставини встановлені на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що, на момент проведення аукціону 13.09.2010 року з продажу майна ФОП ОСОБА_4 та на момент укладення Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року, нафтопровід не знаходився у власності боржника, а лише орендувався ФОП ОСОБА_4 у ТзОВ "Торговий дім "Азовресурс" (власник), на підставі Договору оренди від 02.03.2006 року, а від так, цей об'єкт не міг бути включений до ліквідаційної маси та до спірного Договору купівлі-продажу (відповідно).

Поряд з цим, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено, що предметом Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року є адмінбудівля АЗС на 125 з/д, черепашникова, обкладена цеглою, загальною площею 10,51 кв.м., позначеної в плані літерою А-1; вигрібна яма № 3; вбиральня № 4; навіс металевий № 5; навіс європласт № 6; мощення з/б; бетонування № 7,8; каналізація № 10 (том 2, арк. справи 34).

Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2007 року, право власності на автозаправну станцію, складовими частинами якої є: адмінбудівля АЗС на 125 з/д (А-1) загальною площею 10,51 кв. м., сховище ПММ АПБ-10 (№ 1), трансформаторна підстанція (№ 2), вигрібна яма (№ 3), вбиральня (№ 4), навіс металевий (№ 5), навіс європласт (№ 6), мощеніє з/б, бетонірування (№ 7,8), каналізація (№ 10) (зареєстровано як об'єкт нерухомості КП "Нерухомість-П" Приазовської районної ради Запорізької області за реєстраційним номером 3757761) за ОСОБА_4 (на підставі Договору дарування від 28.09.2004 року (посвідчений приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області Коверзневим С.В., за № 1531 (том 1, арк. справи 227)).

Таким чином, до предмету Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року не увійшли: сховище ПММ АПБ-10 (літ. № 1), трансформаторна підстанція (літ. М 2).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03.07.2012 року у справі № 22ц-2758/12 встановлено, що 02.07.2009 року між ОСОБА_12 та "Торговий дім "Азовресурс" був укладений Договір купівлі-продажу обладнання № 08/05, предметом якого були: силовий трансформатор типу ТМ-40/10-65Y1, ємкість для зберігання палива АПБ-8 - 1штука, ємкості для зберігання палива АПБ-10 - 3 штуки, які зберігались на автозаправочній станції по АДРЕСА_1. За зустрічним позовом до ОСОБА_16 та ТзОВ "Торгівельний будинок "Азовресурс" (у справі № 22ц-2758/12), ПАТ "Державний Ощадний банк України" просив визнати вказаний вище Договір недійсним. В задоволенні цих вимог, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03.07.2012 року у справі № 22ц-2758/12 відмовлено.

Тобто, право власності на обладнання (силовий трансформатор типу ТМ-40/10-65Y1, ємкість для зберігання палива АПБ-8 - 1штука, ємкості для зберігання палива АПБ-10 - 3 штуки) відповідно до Договору купівлі-продажу від 02.07.2009 року належало ОСОБА_12

Проте, до спірного Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року, не увійшло майно боржника, яке було предметом Іпотечного договору від 12.10.2007 року, а саме: сховище ПММ АПБ-10 та трансформаторна підстанція, та належало на праві власності ОСОБА_4 за Договором дарування від 28.09.2004 року (Реєстр прав власності на нерухоме майно від 08.10.2007 року).

При цьому, апеляційним господарським судом встановлено, що майно (обладнання), яке належало гр. ОСОБА_16 (Договір купівлі-продажу від 02.07.2009 року) має інші ознаки та найменування, ніж майно (обладнання), що було предметом Іпотечного договору від 12.10.2007 року, та яке не увійшло до спірного Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року.

Відповідно з цим, за висновком господарського суду апеляційної інстанції, на момент укладання Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, окремі об'єкти нерухомого майна (сховище ПММ АПБ-10 та трансформаторна підстанція), знаходились у власності саме ОСОБА_4, та право власності на вказані об'єкти до гр. ОСОБА_16 не переходило.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.08.2011 року у справі № 24/5009/3976/11 Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року визнаний недійсним, як такий, що укладений з порушенням вимог ст. 187, 203 ЦК України (набрало законної сили - постанова Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2011 року, постанова Вищого господарського суду України від 28.03.2012 року (за результатами перегляду рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2011 року у справі № 24/5009/3976/11 за нововиявленими обставинами)).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09, зокрема, позов ПАТ "Державний Ощадний банк України" задоволено частково; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест"; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року апеляційні скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" та ТзОВ "Азовінвест" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 залишено без змін.

Приймаючи оскаржений судовий акт, апеляційний господарський суд виходив з того, що доводи ПАТ "Державний Ощадний банк України" стосовно продажу майна боржника за заниженою ціною не підтверджуються матеріалами справи, питання щодо вартості майна боржника - ФОП ОСОБА_4 розглядалось у цій справі раніше (ухвала Господарського суду Запорізької області від 24.02.2011 року, постанова Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2011 року, постанова Вищого господарського суду від 25.08.2011 року), а також, це питання було предметом розгляду іншої, пов'язаної справи (справа № 13/5009/3591/11 щодо визнання Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року недійсним). Висновки незалежного експерта ОСОБА_14 (з оцінки майна ФОП ОСОБА_4) не визнані недійсними.

Враховуючи встановлені обставини та матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання, на підставі ст.187 ЦК України, Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року (укладений між ліквідатором банкрута ФОП ОСОБА_4 - арбітражним керуючим Добровольським Е.В. та ТзОВ "Азовінвест") недійсним, оскільки відсутні докази, які б підтверджували, що за цим Договором було продано частину об'єктів нерухомого майна, що входили до складу комплексу, визначеного саме як "Автозаправна станція".

Визнаючи недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", апеляційний господарський суд вказав на те, що, згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2007 року, об'єкт, який складається з: адмінбудівля АЗС на 125 з/д (А-1) загальною площею 10,51 кв. м., сховище ПММ АПБ-10 (№ 1), трансформаторна підстанція (№ 2), вигрібна яма (№ 3), вбиральня (№ 4), навіс металевий (№ 5), навіс європласт (№ 6), мощення з/б, бетонування (№ 7,8), каналізація (№ 10) та розташований по АДРЕСА_1, зареєстрований як об'єкт нерухомості КП "Нерухомість-П" - Автозаправна станція. До Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року не увійшла частина об'єктів, які знаходились у складі "Автозаправної станції", а саме : сховище ПММ АПБ-10 (літ. №1), трансформаторна підстанція (літ.№2). При цьому, апеляційним господарським судом встановлено, що майно, яке було продане гр. ОСОБА_16 за Договором купівлі-продажу від 02.07.2009 року має інші ознаки та найменування, ніж майно, що було предметом Іпотечного договору від 12.10.2007 року та, яке не увійшло до спірного Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року. За висновками апеляційного господарського суду, на час укладання Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, окремі об'єкти нерухомого майна, яке знаходяться по АДРЕСА_1, а саме: сховище ПММ АПБ-10 та трансформаторна підстанція, знаходились у власності саме ОСОБА_4, та право власності на вказані об'єкти до гр. ОСОБА_16 не переходило, а від так, встановлене свідчить про порушення норм чинного законодавства, а саме ст. ст. 186, 187 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". При цьому, господарським судом апеляційної інстанції прийнято до уваги рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2011 року у справі № 24/5009/3976/11, яким вказаний договір визнаний недійсним, як такий, що укладений з порушенням вимог ст. 187, 203 ЦК України, рішення набрало законної сили.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ПАТ "Державний Ощадний банк України" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року у справі № 16/193/09, в частині відмови у визнанні недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року, передати справу на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції. При цьому, скаржник вказує на порушення апеляційним господарським судом ст.ст. 43, 11112 ГПК України. В обґрунтування заявлених вимог ПАТ "Державний Ощадний банк України" посилається на те, що Договір купівлі-продажу від 20.09.2010 року укладений з порушенням ст. 187 ЦК України, ст.ст. 31, 25, 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки внаслідок такого продажу відбулося істотне знецінення АЗС та частина майна (наземний нафтопровід), яка входила до складу АЗС, не увійшла до ліквідаційної маси банкрута.

Водночас, ФОП ОСОБА_4 звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року (в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016 року у справі № 16/193/09; прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ "Державний Ощадний банк України" у позовних вимогах у повному обсязі. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм приписів ст.ст.43, 101 ГПК України, та невірне застосування приписів ст.ст. 187, 203 ЦК України.

Залишаючи без задоволення касаційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України", колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.41 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Враховуючи п. 11 Розділу X "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4212-VI від 22.12.2011 року, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " в редакції, що діяли до 19.01.2013 року.

Статтею 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. У постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що ліквідатору, з дня його призначення, надано такі повноваження, зокрема: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом та інше.

Порядок оцінки майна банкрута та його продаж визначені ст.ст. 29, 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами визначаються Законом України "Про оцінку майна, майнових права та професійну оціночну діяльність в Україні", в якому, зокрема, закріплені підстави і порядок визнання недійсними результатів оцінки майна, їх скасування, а також відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності (ст.ст.8, 32, 33).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 26 та ч. 8 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або користування, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника.

За приписами ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України).

Колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним вказати, що формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство здійснюється ліквідатором на підставі правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності боржника. При цьому, правовстановлюючими документами, на підставі яких здійснюється перехід права власності на об'єкт нерухомого майна (відчуження), є Витяг про реєстрацію права власності на це нерухоме майно.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 (на підставі Договору купівлі-продажу комплексу від 02.02.2006 року та Акту прийому-передачі від 02.02.2006 року) набула у власність Комплекс, що знаходиться у АДРЕСА_2, який складається з: будівлі цегляної, зазначеної на плані літерою "Б-1", загальною площею 14,4 кв.м., нежитловою площею 10,3 кв.м.; навісу металевого Г-1; навісу пластикового Д-1; паливно-роздавальних колонок Нара № 1-4; ємностей № 5-12; очисного колодязю № 13; огорожі № 14-15; наземного нафтопроводу № 16. Відповідно до Витягу (№15922953 від 14.09.2007 року) з Реєстру прав власності на нерухоме майно (том 1, арк. справи 229), вказаний об'єкт був зареєстрований як Комплекс.

Поміж тим, на підставі Договору дарування від 28.09.2004 року (посвідчений приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області Коверзневим С.В., за № 1531 (том 1, арк. справи 227)) до ОСОБА_4 перейшло право власності на "Автозаправну станцію", складовими частинами якої є: адмінбудівля АЗС на 125 з/д (А-1) загальною площею 10,51 кв. м., сховище ПММ АПБ-10 (№ 1), трансформаторна підстанція (№ 2), вигрібна яма (№ 3), вбиральня (№ 4), навіс металевий (№ 5), навіс європласт (№ 6), мощення з/б, бетонування (№ 7,8), каналізація (№ 10), що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, яке зареєстровано як об'єкт нерухомості КП "Нерухомість-П" - "Автозаправочна станція на 125 заправок на добу" (Витяг (№16200494) з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2007 року).

Таким чином, інформація, що міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та відображається у відповідних Витягах, є достовірною і підлягає використанню в межах чинного законодавства

Відповідно до Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій (затверджено Наказом Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 376 від 06.12.2005 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції 20 березня 2006 року за № 291/12165), автозаправна станція - це комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту).

Згідно зі ст.ст. 186, 187 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.

Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як було встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції, до предмету Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року не увійшли: сховище ПММ АПБ-10 (літ. № 1), трансформаторна підстанція (літ. М 2), яке було предметом Іпотечного договору №195 від 12.10.2007 року та належало на праві власності ОСОБА_4 за Договором дарування від 28.09.2004 року (Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2007 року). На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.12.2011 року (залишено в силі рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03.07.2012 року), апеляційним господарським судом у цій справі було встановлено, що гр. ОСОБА_12, за Договором купівлі-продажу від 02.07.2009 року, набув право власності на обладнання: силовий трансформатор типу ТМ-40/10-65Y1, ємкість для зберігання палива АПБ-8 - 1шт., ємкості для зберігання палива АПБ-10 - 3 шт. За висновком господарського суду апеляційної інстанції, майно (обладнання), яке належало гр. ОСОБА_16 (Договір купівлі-продажу від 02.07.2009 року) має інші ознаки та найменування, ніж майно (обладнання), що було предметом Іпотечного договору від 12.10.2007 року, та яке не увійшло до спірного Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року. Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів, в розумінні приписів ст.ст.32, 34 ГПК України, що обладнання (сховище ПММ АПБ-10 (літ. № 1), трансформаторна підстанція (літ. М 2)) вибуло з володіння ОСОБА_4 на підставах встановлених законом та, на момент укладення спірного Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року, належало іншій особі. При цьому, апеляційним господарським судом, в частині розгляду питання щодо визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року, прийнято до уваги рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2011 року у справі № 24/5009/3976/11, яке, за результатами перегляду в порядку ст.112 ГПК України, постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2012 року залишено без змін.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів касаційної інстанції вважає законними та обґрунтованими рішення господарських судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для визнання Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року (укладений між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та ТзОВ "Азовінвест") недійсним.

Стосовно рішення господарських судів попередніх інстанцій про відмову у визнанні недійсним Договору купівлі-продажу від 20.09.2011 року, колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Як про це було вказано вище, ОСОБА_4 (на підставі Договору купівлі-продажу комплексу від 02.02.2006 року та Акту прийому-передачі від 02.02.2006 року) набула у власність Комплекс, що знаходиться у АДРЕСА_2, який складається з: будівлі цегляної, зазначеної на плані літерою "Б-1", загальною площею 14,4 кв.м., нежитловою площею 10,3 кв.м.; навісу металевого Г-1; навісу пластикового Д-1; паливно-роздавальних колонок Нара № 1-4; ємностей № 5-12; очисного колодязю № 13; огорожі № 14-15; наземного нафтопроводу № 16. Відповідно до Витягу (№15922953 від 14.09.2007 року) з Реєстру прав власності на нерухоме майно (том 1, арк. справи 229), вказаний об'єкт був зареєстрований як Комплекс. З цього приводу, апеляційний господарський суд зауважив на тому, що означені об'єкти є саме "Комплексом", а не "Автозаправною станцією", відповідно до правовстановлюючих документів.

До предмету продажу за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року (укладеного між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та ТзОВ "Азовінвест") не увійшли паливно-роздавальні колонки, ємності, та наземний нафтопровід.

При цьому, враховуючи обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774, апеляційний господарський суд встановив, що, на момент проведення аукціону з продажу майна у цій справі та укладення спірного Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року, ФОП ОСОБА_4 не була власником обладнання (паливно-роздавальних колонок та ємностей для зберігання палива), оскільки право власності на це майно належало гр. ОСОБА_16, а від так, ці об'єкти не могли бути включені до спірного Договору та до ліквідаційної маси. Крім цього, господарський суд апеляційної інстанції (враховуючи встановлені обставини за рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774) дійшов висновку, що, на момент проведення аукціону 13.09.2010 року з продажу майна ФОП ОСОБА_4 та на момент укладення Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року, нафтопровід не знаходився у власності боржника, а лише орендувався ФОП ОСОБА_4 у ТзОВ "Торговий дім "Азовресурс" (власник), на підставі Договору оренди від 02.03.2006 року, а від так, цей об'єкт не міг бути включений до ліквідаційної маси та до спірного Договору купівлі-продажу.

Щодо доводів ПАТ "Державний ощадний банк України" стосовно заниженої вартості об'єкту нерухомості за Договором купівлі-продажу від 20.09.2010 року, апеляційний господарський суд вказав на те, що питання щодо вартості майна боржника - ФОП ОСОБА_4 розглядалось у цій справі раніше (ухвала Господарського суду Запорізької області від 24.02.2011 року, постанова Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2011 року, постанова Вищого господарського суду від 25.08.2011 року), а також, це питання було предметом розгляду іншої, пов'язаної справи (справа № 13/5009/3591/11 щодо визнання Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року). Висновки незалежного експерта ОСОБА_14 (з оцінки майна ФОП ОСОБА_4), у встановленому законом порядку, не визнані недійсними.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарськими судами попередніх інстанцій у повному обсязі з'ясовано всі обставини справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для скасування оскаржених судових актів відсутні.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи заявників касаційних скарг про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, при прийнятті оскаржених судових рішень, не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, більш того направлені на переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції, встановлені приписами ст.1117 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає рішення господарських судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 8 червня 2016 року залишити без задоволення.

2. Касаційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 8 червня 2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18 березня 2015 року у справі № 16/193/09 залишити без задоволення.

3. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 8 червня 2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18 березня 2015 року у справі № 16/193/09 залишити без змін.

Головуючий суддяВ.Ю. Поліщук
судді: О.В. Білошкап Л.Й. Катеринчук