РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 р. Справа №910/15476/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Фірма Октан "

До Комунального підприємства " Київпастранс "

Про стягнення 1921093,12 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін:

Від позивача Мельник І.М.- предст.

Від відповідача Тараско Т.Є. - предст.

Рішення прийняте 29.09.2016 р., оскільки у судовому засіданні 15.09.2016 р. оголошувалась перерва.

Обставини справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю " Фірма Октан " звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - комунального підприємства " Київпастранс " 1921093,12 грн., з яких: 1629792,89 грн. збитки від інфляції та 291300,23 грн. - 3% річних.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України, на застосуванні, якого наполягає представник відповідача.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2008 р. між позивачем ( постачальником ) та відповідачем ( замовником ) був укладений договір поставки продуктів нафтопереробки рідких № 17/03-13/5.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором позивач звернувся до господарського суду м. Києва із відповідним позовом.

За результатами розгляду зазначеного позову, 04.02.2010 р. судом було винесено рішення у справі № 38/42 про задоволення частково позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю " Фірма Октан ", а саме про стягнення з відповідача 1521748,73 грн. основного боргу, 9649,77 грн. - 3% річних та 219,48 грн. збитків від інфляції та 32500,00 грн. витрат на оплату послуги адвоката.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що оскільки основна заборгованість в розмірі 1521748,73 грн. відповідачем не погашена, товариство з обмеженою відповідальністю " Фірма Октан " нарахувала останньому за період з 21.02.2010 р. ( наступний день за днем набрання рішенням від 04.02.2010 р. законної сили є 21.02.2010 р. ) по 07.07.2016 р. ( переддень укладення договору про розстрочення № 45.16-15 ) на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 291300,23 грн. та збитки від інфляції в розмірі 1629792,89 грн.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України ).

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено судом, позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що рішенням господарського суду м. Києва від 04.02.2010 р. у справі № 38/42 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 1521748,73 грн. і зв'язку з невиконанням відповідачем вказаного рішення позивачем заявлена вимога про стягнення з останнього з 21.02.2010 р. збитків від інфляції в розмірі 1629792,89 грн. та 3% річних в розмірі 291300,23 грн.

Суд вважає, що у позивача виникло право на позов щодо стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції з 21.02.2010 р., натомість позовна заява була подана до суду 23.08.2016 р., тобто більш ніж через 6 років.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права і інтересу.

Пунктом 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ( ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 17.10.2016 р.

Суддя В.І.Пінчук