ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20.10.16 Справа № 904/9495/16

Суддя Євстигнеєва Н.М. , розглянувши матеріали

за позовом позивача-1: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

позивача-2: Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "Міський інформаційно-аналітичний центр", м. Дніпро

відповідача-2: ОСОБА_1, м. Кам'янське Дніпропетровської області

відповідача-3: ОСОБА_2, м. Кам'янське Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецька Ірина Валеріївна, м. Дніпро

про визнання недійсним рішення загальних зборів

В С Т А Н О В И В :

Дніпропетровська міська рада та Департамент по роботі з активами Дніпропетровської міської ради звернулися до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просять:

1. Визнати недійсним рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю "Міський інформаційно-аналітичний центр" від 21.08.2014, яким ухвалено та затверджено відмову департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від переважного права по придбанню частки ТОВ "Міський інформаційно-аналітичний центр".

2. Перевести на Департамент по роботі з активами Дніпропетровської міської ради права та обов'язки покупця частки у статутному фонді (капіталі) товариства з обмеженою відповідальністю "Міський інформаційно-аналітичний центр", яка складає 60 %, що становить 4500,00 грн. за договором купівлі-продажу від 21.08.2014 укладеного між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1289.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з додатками без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності з п. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно, до прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1 378,00 грн., що був встановлений станом на 01.12.2015 Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

У якості доказу оплати судового збору за подання позовної заяви позивачами надано платіжне доручення №647 від 16 вересня 2015 року на суму 1 218,00 грн. та квитанцію №ПН7529 від 30 червня 2016 року на суму 160,00 грн., а всього судовий збір сплачено у розмірі 1 378,00 грн.

Оскільки, при зверненні до господарського суду позивачем заявлено вимоги майнового (перевести права та обов'язки покупця частки у статутному фонді (капіталі) товариства) та немайнового характеру (визнати недійсним рішення загальних зборів), то позивач повинен сплатити судовий збір суму у розмірі 1 378,00 грн. + 1 378, 00 грн. = 2 756,00 грн.

Отже, відсутність доказів оплати судового збору у встановленому законом розмірі є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до абзацу 2 п. 2.22 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У зв'язку з вищевикладеним, при поданні позову необхідно надсилати копію позовної заяви та доданих матеріалів за місцезнаходженням учасників судового процесу.

Так, до господарського суду надійшла позовна заява за вх.№ 9487/16 від 19 жовтня 2016 року. У якості доказу направлення цієї заяви відповідачам та третій особі позивачами надано описи вкладення до цінного листа від 18.10.2016.

Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107.

Однак, позивачами надані лише описи вкладення, фіскальні чеки від 18.10.2016 у додатках до позовної заяви відсутній.

Отже, належних доказів направлення позовної заяви з доданими до неї матеріалами на адресу відповідачів та третьої особи, позивачами не надано, що є порушенням статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України (п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Стаття 56 Господарського процесуального кодексу України забезпечує право відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачає механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам та третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача та третіх осіб про подання позову до суду шляхом направлення на їх адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не відповідає наведеним положенням ст. 6 Конвенції.

Наведене є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Разом з тим, письмовими доказами, відповідно до положень статті 36 Господарського процесуального кодексу України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Так, відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163 - 2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Позивачем в якості додатків до позовної заяви надані документи, які не засвідчені належним чином як копії, тому вони не можуть бути прийняті господарським судом як належні докази по справі.

Керуючись пунктами 4, 6 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 37 аркушах, в тому числі оригінали: платіжного доручення №647 від 16 вересня 2015 року на суму 1 218,00 грн., квитанції №ПН7529 від 30 червня 2016 року на суму 160,00 грн., платіжного доручення №165 від 11 квітня 2016 року на суму 4 500,00 грн.

Суддя Н.М. Євстигнеєва