ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про передачу за підсудністю

"21" жовтня 2016 р.Справа № 922/3530/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

розглянувши матеріали справи

за ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сільф", м. Полтава
до 1-ого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Айтікон", м. Полтава , 2-ого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 біржа "Універсальна міжрегіональна", м. Харків
про визнання недійсними договорів поруки

ВСТАНОВИВ:

ї

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сільф", м. Полтава звернувся до господарського суду із позовною заявою до 1-ого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Айтікон", м. Полтава та 2-ого відповідальністю ОСОБА_2 біржа "Універсальна міжрегіональна", м. Харків ,в якій просить суд :

- визнати недійсним договір поруки від 12.03.2008 року між ТОВ "Сільф" як поручителем та ТОВ "Айтікон" як боржником,

- визнати недійсним договір поруки від 12.03.2008 року ТОВ "Сільф" як боржником та ТОВ "Айтікон" як поручителем.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів поруки від 12.03.2008 року

Сторонами договору є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сільф", м. Полтава та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Айтікон", м. Полтава. Також, позивачем було зазначено про укладення 12 липня 2012 року між ТОВ «Сільф» як поручителем та ОСОБА_2 Біржа «Універсальна міжрегіональна» як поручителем 2 укладено додаткову угоду, яка є невід'ємною частиною договору поруки від 12.03.2008 року укладеного між ТОВ «Сільф» як поручителем та ТОВ «Айтікон» як боржником, згідно якої Поручитель 2 поручається перед особами, що є власниками облігацій, емітованих Боржником в особі ТОВ «Айтікон» (в подальшому іменується кредиторами), за виконання зобов'язань щодо погашення Боржником номінальної вартості облігаційного займу в розмірі 1000 (одна тисяча гривень) на умовах договору поруки від 12.03.2008 року укладеного між ТОВ «Сільф» як поручителем та ТОВ «Айтікон» як боржником (окрім п.1.1).

Згідно із статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

З урахуванням абзацу першого частини другої статті 207, частини першої статті 547 та статті 553 ЦК України договір поруки є чинним за умови його укладення у письмовій формі та підписання кредитором і поручителем. За загальним правилом, волевиявлення боржника щодо укладення договору поруки не є обов'язковим.

В розумінні статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява - процесуальний документ, за допомоги якого реалізується право на звернення до господарського суду.

Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов. Подати позов означає звернутися до господарського суду із заявою, в якій повинно міститися прохання, адресоване суду, про розгляд спору про право, що виник.

Позов - вимога особи про захист свого або чужого права чи охоронюваного законом інтересу.

Позов у процесуальному сенсі звернення до суду першої інстанції з вимогою про захист своїх прав та інтересів. У цьому аспекті позов є засобом започаткування господарського процесу. Позов у матеріальному сенсі - право на задоволення своїх позовних вимог.

Згідно із пунктом 4 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Елементами позову є його структурні складові, які сукупно визначають його зміст. Вирізняють два елементи позову: предмет позову і підстави позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами суб'єктивним правом і обов'язком позивача і відповідача. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

Згідно із ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Тобто, як вбачається із позовної заяви позивач ставить вимоги про визнання недійсним договорів поруки лише до ТОВ «Айтікон», в той час як вимоги стосовно ОСОБА_2 біржи "Універсальна міжрегіональна", м. Харків позивачем у даному позові не ставляться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.65 ГПК України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суддя вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду, зокрема вирішує питання про залучення до участі у справі іншого відповідача та про виключення чи заміну неналежного відповідача.

Господарський суд здійснивши аналіз діючого законодавства, констатує , що українське ж законодавство містить більше десятка визначень різних договорів, загальним же є поняття договору визначене у Цивільному кодексі, відповідно до якого договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Неможливо не згадати ст. 654 цього ж Кодексу, яка спеціалізовано стверджує, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Законодавець погоджується, що у разі не зазначення яким чином вносяться зміни в договір, потрібно діяти виходячи з необхідності дотримання форми, а отже за загальним способом це письмове оформлення нового документу, який змінює попередній.

Судова практика та доктрина розглядає договір як обіцянку (promise) або кілька обіцянок, за порушення яких право встановлює санкцію, що свідчить про наявність у контрагента права на позов. Саме «promise» (обіцянка), так як ми розглядаємо загальний спосіб укладення господарських договорів, і є в українському праві договором, «promise» може бути декілька, та у разі якщо вони викладені під час дії першого договору то повинні оформлюватись додаткові угоди додаткові «promise», а якщо між цими ж контрагентами виникли нові «promise», які не пов'язані з дією першої, то відповідно укладаються нові договори з можливими у разі необхідності додатками.

Отже додаткові угоди повинні бути прописані позивачем (заявником) також в прохальній частині позовної заяви разом із основними договорами а не лише "матися на увазі".

Більше того, господарський суд оглянувши додаткову угоду від 12.07.2012 року , зазначає про те, що вищевказана угода стосується лише договору поруки від 12.03.2008 року між ТОВ "Сільф" як поручителем та ТОВ "Айтікон" як боржником, про те позивачем у прохальній частині позовної заяви визначена вимога про визнання недійсними двох договорів поруки .

Оскільки всупереч ст.ст.21, п.4 ч.2 ст.54 ГПК України позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сільф", м. Полтава , як вбачається з її прохальної частини, не містить вимоги до відповідача, ОСОБА_2 біржи "Універсальна міжрегіональна", м. Харків то відповідач ОСОБА_2 біржи "Універсальна міжрегіональна", м. Харків на підставі п.1 ч.1 ст.65 ГПК України підлягає виключенню з числа відповідачів.

Згідно із ч.2 ст.15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Як підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, отриманим господарським судом Харківської області, відповідач -ТОВ "Айтікон" в статусі юридичної особи включено до ЄДР, місцезнаходженням юридичної особи є адреса: 36029, Полтавська область, м. Полтава, вул. Жовтнева, буд.72.

Частиною 1 ст.17 ГПК України передбачено, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю.З огляду на те, що суд дійшов висновку про виключення з числа відповідачів ОСОБА_2 біржи "Універсальна міжрегіональна", м. Харків (відповідач 2), та з огляду на місцезнаходження відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Айтікон" (36029, Полтавська область, м. Полтава, вул. Жовтнева, буд.72.) на підставі ч.1 ст.17 ГПК України суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає направленню за підсудністю до Господарського суду Полтавської області (36000 м. Полтава, вул. Зигіна, 1).

Керуючись ст.ст.1,21, п.4 ч.2 ст.54, п.1 ч.1 ст.65, ст..ст.15,17,86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

-

УХВАЛИВ:

1.Виключити з числа відповідачів ОСОБА_2 біржу "Універсальна міжрегіональна", м. Харків .

2. Позовну заяву № б/н від 19 жовтня 2016 року, разом із доданими до неї матеріалами, передати за підсудністю до Господарського суду Полтавської області (36000 м. Полтава, вул. Зигіна, 1).

Суддя ОСОБА_3