РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа № 918/716/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - ОСОБА_3

третьої особи-1 на стороні відповідача-1 - не з'явився;

третьої особи-2 на стороні відповідача-1 -ОСОБА_4

третьої особи на стороні відповідачів - не з'явився;

третьої особи на стороні відповідача-2 -не з'явився;

прокурор - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2016 р. у справі № 918/716/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград"

ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнська холдингова компанія",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1:

1. ОСОБА_6 (ліквідатор ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград"),

2. Товарна біржа "Електронні торги України",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Міністерства оборони України,

за участю військової прокуратури Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

про визнання результатів аукціону з продажу майна, а також відповідного договору купівлі-продажу такого майна недійсними,

01.07.2015р. порушено провадження у справі № 918/716/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград" та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнська холдингова компанія" за участю третіх осіб про визнання результатів аукціону з продажу майна, а також відповідного договору купівлі-продажу такого майна недійсними.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 31.08.2015 у задоволені позову Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" було відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 по справі № 918/716/15 рішення Господарського суду Рівненської області від 31.08.2015 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016 р. у справі №918/716/15 касаційну скаргу ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" задоволено частково. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 та рішення Господарського суду Рівненської області від 31.08.2015 по справі № 918/716/15 скасовано. Справу № 918/716/15 направлено на новий судовий розгляд до господарського суду Рівненської області.

При новому розгляді справи рішенням господарського суду Рівненської області від 08.08.2016 р. у справі №918/716/15 (суддя Політика Н.А.) позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград" та до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнська холдингова компанія" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 -ОСОБА_6 та Товарної біржи "Електронні торги України" та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Міністерства оборони України, а також за участю військової прокуратури Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України про визнання результатів аукціону з продажу майна, а також відповідного договору купівлі-продажу такого майна недійсними відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Рівненської області від 08.08.2016 р. у справі №918/716/15, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 08.08.2016 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги вказівку суду касаційної інстанції, який зазначив, що суди не врахували того, що постановою ВГСУ припинено провадження у справі №918/726/12 про банкрутство ТОВ «ІБК «Сібінвестград» як таке, що порушено безпідставно, із зазначенням того, що у звязку із припиненням справи про банкрутство втрачають юридичну силу всі прийняті у цій справі процесуальні документи, а також що відповідно до частини 6 ст.3-1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при реалізації своїх прав і обовязків арбітражний керуючий зобовязаний діяти розумно і сумлінно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Натомість, в порушення вимог закону, арбітражний керуючий під час реалізації діяла не з урахуванням інтересів заставного кредитора та боржника щодо реалізації майна за найвищою ціною.

Крім того, скаржник звертає увагу, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що банк надав згоду на продаж майна Боржника на інших умовах, ніж ті, які запропоновані Ліквідатором, тобто згоди Банку на продаж майна на умовах, запропонованих Ліквідатором надано не було. Дії ліквідатора в порушення вимог абз.2 ч.4 ст.42 Закону про банкрутство призвело до реалізації майна ТОВ «ІБК «Сібінвестград» за ціною, що майже в 20 разів є меншою від початкової вартості на другому повторному аукціоні.

Позивач також посилається на те, що суд першої інстанції після опису в рішенні самої процедури проведення аукціонів зазначає, що ліквідатор під час реалізації заставного майна діяла з урахуванням інтересів заставного кредитора (Банку) та Боржника, а оскаржуваний аукціон (електронні торги) відбувся відповідно до вимог законодавства. Однак, даний висновок є прямо протилежним до висновку, якого дійшов Вищий господарський суд України у своїй постанові від 26.04.2016 р. у даній справі.

Також, з огляду на те, що із припиненням справи про банкрутство втратили юридичну силу всі прийняті судом у даній справі процесуальні документи, в тому числі і постанова про визнання Боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, в рамках якої (ліквідаційної процедури) саме і було проведено аукціон та укладено договір купівлі-продажу заставного майна (тобто зникла правова підстава для відчуження заставного майна в рамках процедури банкрутства), висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання недійсними аукціону та договору купівлі-продажу майнових прав від 7 листопада 2014 року, є таким, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Отже, вище викладене, на думку скаржника, свідчить про порушення норм ГПК України, ст. 42 Закону про банкрутство, неправильне застосування норм розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону про банкрутство, позиція суду не відповідає чинному законодавству та сформованій судовій практиці з приводу визнання результатів аукціонів, проведених в рамках справи про банкрутство боржника недійсними.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

18.10.2016 р. представником Товарної біржи "Електронні торги України" надано відзив на апеляційну скаргу, в якій Товарна біржа "Електронні торги України" просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2016 р. у справі № 918/716/15 залишити без задоволення, рішення господарського суду Рівненської області без змін.

Також, 18.10.2016р. ліквідатором ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнська холдингова компанія" надано відзив на апеляційну скаргу, в якій ліквідатор просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2016 р. у справі № 918/716/15 залишити без змін.

Окрім того, 18.10.2016р. ОСОБА_6 (ліквідатор ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград") надано відзив на апеляційну скаргу, в який ліквідатор просить суд апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2016 р. у справі № 918/716/15 залишити без задоволення, рішення господарського суду Рівненської області без змін.

У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" - ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2016 р. у справі № 918/716/15 є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення.

Представник ОСОБА_2 підтримала правову позицію представника ОСОБА_1 та надала свої пояснення по суті справи.

Представник ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнська холдингова компанія" - ОСОБА_3 І,А., заперечила проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2016 р. у справі № 918/716/15 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Товарної біржи "Електронні торги України" - ОСОБА_4 заперечила проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2016 р. у справі № 918/716/15 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші представники в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2009 року між акціонерним комерційним банком "Трансбанк" (первісний кредитор) та публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (банк) був укладений договір, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а банк набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними, зокрема, між первісним кредитором та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград" (боржник), в тому числі право вимоги погашення заборгованості за відповідними кредитними договорами (далі - договір, т.1, а.с. 16-27).

За умовами договору банку було відступлено також право вимоги за 50-ма іпотечними договорами, укладеними між первісним кредитором та боржником, відповідно до умов яких в забезпечення виконання відповідних кредитних зобов'язань боржника було передано майнові права на нерухоме майно, а саме, на квартири в кількості 85 одиниць, які розташовані в будинку № 4 по вул. Гагаріна у місті Рівному.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16.05.2011 року у справі № 5019/831/11 позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград" задоволено. Присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "СібінвестГрад" на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість за кредитними договорами в розмірі 29 411 839 гривень 76 коп., в тому числі: 18353958,01 грн. простроченої заборгованості за кредитом; 1580 грн. 49 коп. строкової заборгованості за процентами; 5191903 грн. 50 коп. простроченої заборгованості за процентами; 5005077,66 грн. пені за прострочення виконання грошових зобовязань, 859320,10 грн. 3 % річних за прострочення виконання грошових зобовязань, 25 500,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т.1, а.с. 28-39).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.05.2012 року порушено провадження у справі №5019/726/12 про банкрутство ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград".

Постановою господарського суду Рівненської області від 07.06.2012 року у справі №5019/726/12 ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія Сібінвестград" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія Сібінвестград"; ліквідатором ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія Сібінвестград" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6

Ліквідатором боржника арбітражним керуючим ОСОБА_6 листами №359 від 01.10.2013, № 405 від 14.11.2013, №01-21/253 від 18.09.2014 повідомлено банк про включення до складу ліквідаційної маси боржника - ТзОВ "ІБК "Сібінвестград" майнових права на 72 квартири, що знаходяться у м. Рівне, вул. Гагаріна, 4, та перебувають у заставі (іпотеці) Банку.

Проведений 15.05.2014 - 30.05.2014 аукціон з продажу майна (майнових прав на 72 квартири), із початковою вартістю у розмірі 7 500 800,00 грн. без ПДВ, не відбувся у звязку із відсутністю заявок на участь у цьому аукціоні.

Листом від 01.08.2014 банк надав згоду ліквідатору на повторну реалізацію заставного майна на наступних умовах: встановити початкову вартість предмету іпотеки на другому повторному аукціоні у розмірі 7 500 800,00 грн., без ПДВ (на 20 відсотків меншою від початкової вартості відповідно до попереднього аукціону); встановити в договорі з торгуючою організацією можливість зниження початкової вартості майна на другому повторному аукціоні (з кроком аукціону до 5%), але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.08.2014 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та 28.08.2014 на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції ТБ "Електронні торги України" були опубліковані оголошення про проведення другого повторного аукціону (електронних торгів) ТБ "Електронні торги України" з продажу майна ТзОВ "ІБК "Сібінвестград": майнових прав на нерухоме майно, а саме 72 квартир, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вул.Гагаріна, 4.

Як також вбачається із матеріалів справи, початкова вартість продажу вищевказаного майна становила 7 500 800 грн. без ПДВ (знижена на 20% від початкової вартості попереднього аукціону (електронних торгів) із можливістю її пониження на тому ж аукціоні (електронних торгах). За відсутності бажаючих укласти договір, організатор електронних торгів кожні 20 годин 59 хвилин знижує початкову вартість на крок аукціону , але не нижче граничної вартості, яка становить 5 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону, доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір . Крок аукціону (електронних торгів) складає 5,0 % від початкової вартості. Кінцевий строк сплати гарантійного внеску - 02.09.2014 року до 18:00 год. Строк представлення заявок на участь у торгах: з моменту опублікування оголошення про проведення аукціону на веб-сайтах ВГСУ та Міністерства юстиції України по 02.09.2014 до 18:00 год. (т.1, а.с.135-137).

Згідно розділу IV Правил проведення відкритих торгів в електронній формі при продажу майна боржників в ході процедур, що застосовуються у справі про банкрутство, затверджених протоколом загальних зборів членів ТБ "Електронні торги України" №40 від 30.12.2013 , для прийняття участі у електронних торгах, користувач веб-сайту зобов'язаний зареєструватися у встановленому порядку, сплатити реєстраційний та гарантійний внесок на рахунок Організатора торгів, що вказаний в оголошенні про проведення аукціону та пройти відповідну ідентифікацію, користувач, для реєстрації учасником, подає в електронному виді встановленого зразку заяву та додає у сканованому вигляді копії необхідних документів.

На лот №108989 було зареєстровано два учасники.

ТОВ "Західноукраїнська холдингова компанія" сплативши всі внески, 02.09.2014 зареєструвалося в установленому порядку, в підтвердження чого учасника торгів було повідомлено електронним листом.

Так як, другий повторний аукціон проходив із зниженням початкової вартості, на крок аукціону поки не виявиться бажаючий укласти договір, а тому коли ціна лоту сягнула позначки 375 040 грн. (крок 5,00%), учасником ТОВ "Західноукраїнська холдингова компанія" була зроблена ставка на цю ціну.

Враховуючи відсутність ставок від інших учасників, ТОВ "Західноукраїнська холдингова компанія" стала переможцем торгів з придбання лоту №108989 за ціною 375 040 грн., що підтверджується протоколом про проведення аукціону від 06.10.2014.

13.10.2014 року відповідачем-2 від ТзОВ "ІБК "Сібінвестград" був отриманий проект Договору купівлі-продажу майнових прав.

В той же день між ТзОВ "ІБК "Сібінвестград" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Ґонтар Н.Б. (продавець), з однієї сторони та ТОВ "Західноукраїнська холдингова компанія" (покупець), з другої сторони був підписаний договір купівлі-продажу майнових прав та Акт приймання-передачі (т.1, а.с. 128-132).

07.11.2014 року між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майнових прав (далі - договір, т.1, а.с. 160-163).

Згідно п.1.1 договору купівлі-продажу майнових прав від 07.11.2014 р., на умовах даного договору та на підставі протоколу №108989 від 06.10.2014 р. про проведення аукціону, організатором якого є ТБ "Електронні торги України", продавець зобов'язувався передати покупцеві майнові права на нерухомість представлені майновими правами на 72 квартири 16-ти поверхового незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 4 у власність покупцю, а покупець зобов'язувався прийняти їх та оплатити.

Відповідно до п.1.2. договору, майнові права - це всі права на об'єкт нерухомості, а саме на нерухомість представлені майновими правами на 72 квартири 16-ти поверхового незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 4, які належать продавцю, що підтверджуються свідоцтвом про участь у фонді фінансування будівництва виду "А" в кількості 72 одиниць.

Відповідно до п.1.3 договору, продавець гарантує, що передані майнові права за даним договором покупцеві є власністю продавця і на момент укладення договору не продане, і не є предметом позову третіх осіб.

Пунктами 3.1-3.2 договору передбачено, що передача майнових прав продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майнових прав, та оформлюється Актом приймання-передачі, що підписується сторонами (акт приймання-передачі між покупцем та продавцем підписано до нотаріального посвідчення даного договору). Передача майнових прав здійснюється продавцем покупцю в 3-денний строк після повного розрахунку за придбане майно. Право власності на майнові права переходять від продавця до покупця після підписання сторонами акту приймання-передачі.

Акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу майнових прав підписано 13.10.2014 р., відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв майнові права на нерухомість представлені майновими правами на 72 квартири 16-ти поверхового незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 4.

Як вбачається, розрахунок зі сторони ТзОВ "Західноукраїнська холдингова компанія" за придбані майнові права проведено ще 02.09.2014 р.(платіжне доручення №12 від 02.09.2014 р.), оскільки в Протоколі №108989 від 06.10.2014 р. зазначено, що частка ціни сплачена переможцем складає 750080,00 грн. (гарантійний внесок), а ціна за придбаний лот становить 375040,00 грн.

У вересні 2014 року ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до господарського суду Рівненської області зі скаргою на дії ліквідатора ОСОБА_6 в межах справи №5019/276/12. Скарга обгрунтована тим, що ліквідатор ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія Сібінвестград" здійснює продаж майна банкрута (майнових прав) - 72 квартир 16-ти поверхового незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна 4, які перебувають у заставі ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", без погодження заставодержателя.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 09.10.2014 року у справі №5019/726/12, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 року, в задоволені скарги ПАТ "Державний Експортно-імпортний банк України" на дії ліквідатора ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія Сібінвестград" ОСОБА_6 було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2015 року у справі №5019/726/12 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задоволено частково; ухвалу господарського суду Рівненської області від 09.10.2014 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 у справі №5019/726/12 скасовано; провадження у справі №5019/726/12 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Сібінвестград" припинено.

Враховуючи цю обставину, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" було подано до господарського суду Рівненської області позов про визнання результатів аукціону з продажу майна, а також відповідного договору купівлі-продажу такого майна недійсними.

Обгрунтовуючи позов, Банк посилався на порушення порядку проведення аукціону з продажу майна банкрута в процедурі ліквідації, вбачаючи порушення абзаців 1 та 2 частини 4 статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" . Позивач посилався також на положення ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, частини 3 статті 55 цього ж Закону, згідно з якою результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст.41 ГПК України справи про банкрутство розглядаються господарськими судами в порядку провадження, передбаченому ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.03.2013, передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі статтею 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах кредиторів; заявляє про відмову від виконання договорів банкрута в порядку, встановленому цим Законом; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення арбітражним судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону про банкрутство при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Відповідно до п. 1.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції Закону чинній після 19.01.2013, положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Порядок проведення оцінки та продажу майна банкрута передбачено, зокрема, ст. ст. 42, 43, 44 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Розяснюючи положення нового Закону, Вищий господарський суд України у інформаційному листі № 01-06/606/2013 від 28.03.2013р. (з подальшими змінами) зазначив, що усі спори, пов'язані з реалізацією майна банкрута, вирішуються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Провадження у справі про банкрутство припинено відповідно до постанови Вищого господарського суду Украни від 18.03.2015 року.

Проте, оскільки подано позов про визнання недійсним аукціону, проведеного у межах здійснення ліквідаціної процедури боржника, визнаного банкрутом, та укладеної на підставі результатів цього аукціону угоди купівлі продажу майнових прав, дослідження та оцінка обставин у справі, а також поданих суду доказів не може бути проведена без урахування процедури банкрутства, яка на час виникнення цих обставин відбувалась на підставі відповідних судових актів.

Положеннями Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, зокрема, статтею 42 передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

За змістом ст. 43 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Продаж майна в провадженні у справі про банкрутство регулюється розділом 1V Закону, в редакції чинній після 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону про банкрутство у новій редакції, продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону.

Отже, продаж майна банкрута має здійснюватися виключно на аукціоні. Така форма найбільш ефективна, оскільки надає можливість ліквідатору продати майно за більш високою ціною.

Вперше аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону.

Особливості проведення повторного аукціону встановлено положеннями статей 65, 66 Закону про банкрутство, якими передбачено можливість зниження початкової вартості майна, що продається на аукціоні.

Електронні торги є однією із форм проведення аукціону ( ст.67 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.44 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону.

Проведення аукціону відкрито і прозоро має забезпечувати можливість взяти в ньому участь якомога більшому колу зацікавлених осіб і під час конкурентної боротьби учасників аукціону має буде визначено реальну вартість майна.

Позивач вбачає у діях ліквідатора порушення встановленого законом, іншими актами законодавства порядку проведення аукціонів, зокрема посилаючись на недобросовісність дій ліквідатора, який на думку позивача , не вчинив усіх необхідних дій з метою продажу майна за максимально великою ціною для задоволення вимог кредитора. Основна претензія позивача полягає у тому, що обєкт продажу майнові права на 72 квартири у 16-ти поверховому незавершеному будівництвом будинку за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна,4 продано за ціною, яка є на 20% нижчою від первісно встановленої при оголошенні аукціону.

Проте, позивачем не враховується, що продаж майна здійснено в результаті другого повторного аукціону, проведення якого було зумовлено відсутністю покупців при проведенні попередніх оголошених аукціонів.

Слід зазначити, що позивачем в позовній заяві не зазначено конкретних порушень проведення аукціону в порядку ст.ст. 49-76 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а викладені заперечення стосуються умов другого повторного аукціону, оскільки банк вимагав проведення торгів на тих же умовах, по яких аукціон вже було проведено і результату не досягнуто. Твердження про несумлінне ставлення ліквідатора та відсутність добросовісної поведінки по відношенню до майнових інтересів кредитора за таких обставин не грунтується на конкретних обставинах здійснення ліквідаційної процедури, оскільки не враховується її строковий характер, адже відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строк її проведення обмежений.

Посилання позивача на порушення вимог Закону ліквідатором, яке на його думку полягало у тому, що не було вчинено дій для реалізації майна боржника за найвищою ціною, не конкретизовано посиланням на певні обставини та вказівку закону, яка містила б вимогу від ліквідатора вчинення дії, яка не була вчинена, що спричинило негативні наслідки для кредитора.

Стосовно висновків Вищого господарського суду України у постанові від 18.03.2015 р. та їх застосування при новому розгляді справи судом враховується наступне.

Суд касаційної інстанції зазначив, що у забезпечення зобовязань за кредитними договорами було укладено 50 договорів про передачу в іпотеку майнових прав окремо на кожну із 72 квартир окремо, з визначенням її розміру та площі, що давало можливість в даному випадку реалізувати майно боржника не одним лотом, а окремими лотами, з метою залучення якомога більшого кола покупців та отримання найбільшої ціни.

Проте, зі змісту статей 25,44-76 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" про банкрутство вбачається лише указівка закону на наявність у ліквідатора повноважень реалізувати майно у відповідності до вимог цього Закону, без зазначення будь-яких обмежень щодо предмета продажу та його складових частин (якщо предмет продажу може бути поділений на частини) майна, яке підлягає реалізації. Виключення складає лише цілісний майновий комплекс підприємства.

Предметом продажу за договором купівлі-продажу майнових прав від 07.11.2014 року були майнові права. Згідно п.1.2. договору майнові права - це всі права на об'єкт нерухомості, представлені майновими правами на 72 квартири 16-ти поверхового незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: м. Рівне, ул. Гагаріна,4, що підтверджуються Свідоцтвом про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» житлового будинку №4 в складі першого пускового комплексу другої черги будівництва мікрорайону МЖК на вул. Гагаріна, м. Рівне.

З огляду на викладене, дії ліквідатора відповідали вимогам доцільності та розумності, а висновок про більшу комерційну привабливість продажу майнових прав на квартири у недобудованому будинку окремо щодо кожної квартири є припущенням.

Вимоги, поєднані позивачем у позовній заяві, пов'язані підставою виникнення, друга вимога про визнання недійсною угоди, укладеної внаслідок проведеного аукціону на виконання його результатів, є похідною.

Стосовно наявності підстав визнати недійсним договір від 07.11.2014р., укладений з переможцем аукціону ТОВ "Західноукраїнська холдингова компанія", колегія суддів зазначає наступне.

Можливість задоволення позову про визнання недійсною угоди зумовлено наявністю встановлених обставин, з якими закон повязує недійсність будь-якого правочину.

За загальним правилом, які міститься у статті 203 ЦК України, закон встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Для договорів, укладених в процедурах банкрутства, згідно ч.3 ст.55 Закону про банкрутство, встановлено правило, згідно якого результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Вищий господарський суд України у інформаційному листі № 01-06/606/2013 від 28.03.2013р. (з подальшими змінами) зазначив, що усі спори, пов'язані з реалізацією майна банкрута, вирішуються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Вищий господарський суд України у постанові від 18.03.2015р. за результатами розгляду касаційної скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", припиняючи провадження у справі про банкрутство як безпідставно порушене, наголошував, на тому, що з припиненням провадження у справі про банкрутство втрачають чинність усі процесуальні акти, прийняті в межах цього судового провадження.

З приводу правової оцінки значення припинення провадження у справі про банкрутство для висновку суду про відмову у позові, колегія суддів апеляційного суду зазначає про таке.

З огляду на положення статей 37-48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зміст та мета ліквідаційної процедури полягає у реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів. Особливість її полягає у тому, що процедура має незворотній характер і завершується припиненням юридичної особи банкрута.

На час організації аукціону з продажу майнових прав 06.10.2014р., а також укладання договору купівлі продажу об'єкта, придбаного з аукціону 07.11.2014р., були чинними судові акти господарського суду Рівненської області у справі №5019/726/12, ліквідатор діяв на їх виконання, а відтак, судом апеляційної інстанції указане посилання апелянта оцінюється критично. Внаслідок проведення аукціону та укладення договору купівлі-продажу виникли правові наслідки, а саме права третіх осіб на предмет продажу, який у подальшому зазнав перетворення і на час розгляду апеляційної скарги є обєктом нерухомого майна, про що свідчить приєднана до матеріалів справи Декларація про готовність обєкта до експлуатації, Технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок №22 , вулиця Гагаріна, місто Рівне.

Таким чином, скасування судом касаційної інстанції процесуальних документів у справі про банкрутство відповідно до постанови від 18.03.2015р. не може бути підставою для визнання недійсним аукціону та укладеного за його результатами договору купівлі-продажу, та не свідчить про юридичну нікчемність дій, вчинених під час провадження у справі про банкрутство ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія Сібінвестград".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2016 р. у справі № 918/716/15 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Справу №918/716/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.