ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.16р. Справа № 902/642/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТ ОСОБА_1", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА ФУД", м. Тульчин, Вінницька обл.

про визнання недійсним правочину

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 07.10.16р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов. від 06.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСТ ОСОБА_1" звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА ФУД" про визнання заявки №12.12/2Т від 12.12.2015р., яка є невід'ємною частиною Договору на транспортно-експедиційне обслуговування №272-ІФ від 23.09.2015р. недійсною.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір на транспортно-експедиційне обслуговування №272-ІФ від 23.09.2015р. За цим договором транспорт для перевезення вантажів надається на підставі письмової заявки, переданої відповідачем позивачу, в якій вказується певна інформація, що є істотною умовою договору. Позивач вважає, що заявка на перевезення товару №12.12/2Т від 12.12.2015р. була подана відповідачем позивачу після початку завантаження, отримана позивачем після початку перевезення, ніколи не підписувалась та не погоджувалась позивачем. Ці обставини вказують на недійсність договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки не була дотримана його форма (відсутність реквізитів) та підписаний він особою, яка не мала права його підписувати.

Відповідач позов не визнає, зазначає, що пунктом 1.1. договору транспорт для перевезення надається на підставі письмової заявки, переданої заявником експедитору по електронній пошті. Вказана позивачем заявка відповідно до п. 1.1. договору була передана йому по електронній пошті, підтвердженням чому є укладення договору з перевізником. 12.12.15р. на адресу відповідача прибув вказаний позивачем транспортний засіб Renault ВТ 1174 АВ з напівпричепом ВЕ 2128 ХТ під керуванням водія ОСОБА_4. Автомобіль було завантажено молочною продукцією за відповідними товарно-транспортними та видатковими накладними від 12.12.15р. на загальну суму 959 449,68 грн. з ПДВ зокрема:

- ВН № ТF5ІФ-580 та ТТН № РТF5ІФ-580 на суму 145 116,12 грн. з ПДВ;

- ВН № ТF5ІФ-581 та ТТН № РТF5ІФ-581 на суму 266 507,52 грн. з ПДВ;

- ВН № ТF5ІФ-587 та ТТН № РТF5ІФ-587 на суму 17 160,84 грн. з ПДВ;

- ВН № ТF5ІФ-589 та ТТН № РТF5ІФ-589 на суму 226 701,00 грн. з ПДВ;

- ВН № ТF5ІФ-590 та ТТН № РТF5ІФ-590 на суму 303 964,20 грн. з ПДВ.

Прийняття вантажу для перевезення водій засвідчив особистим підписом на кожній ТТН. Однак, вантаж вантажоодержувачам доставлено не було, оскільки з невідомих обставин він зник під час здійснення його перевезення, внаслідок чого відповідачу завдано збитків у розмірі втраченого вантажу, який відповідно до видаткових та товаро- транспортних накладних складає 959 449,68 грн., про що відповідач заявив позов до суду про стягнення збитків. Відповідач просив застосувати положення ст. 241 Цивільного кодексу України, оскільки правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, які свідчать про прийняття його до виконання.

12.10.2016 року по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РОСТ ОСОБА_1" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА ФУД" (замовник) був укладений договір на транспортно-експедиційне обслуговування №272-ІФ.

Відповідно до п. 1.1. договору транспорт для перевезення вантажів надається на підставі письмової заявки, переданої замовником експедитору ел / поштою .uа. Заявка є невід'ємною частиною цього договору, повинна бути повністю заповнена та містити наступну інформацію:

- адреса та час подачі автотранспорту під навантаження (пункт відправлення);

- найменування вантажоодержувача;

- найменування вантажу; '

- пункт призначення і маршрут руху;

- інформацію про властивості вантажу;

- типрухомого складу;

- максимальна вага вантажу брутто;

- попередня вартість послуг;

- п.і.б. відповідального менеджера Замовника з зазначенням номера телефону;

- особливі умови перевезення;

- номер договору.

Пунктом 1.2. договору визначено, що заявка на перевезення вантажів передається замовником не пізніше ніж за 36 годин до здійснення перевезення. При дотриманні замовником термінів подачі заявки Експедитор зобов'язаний виконати вимоги замовника, що містяться в заявці, за умови її прийняття експедитором до виконання. Зміна часу подачі заявки (але не пізніше одного дня, що передує дню завантаження) не є підставою для пред'явлення претензії експедитором замовнику. Не допускається відмова експедитора від виконання заявки, яка була прийнята до виконання, за винятком випадків прямо встановлених цим договором. Заявка вважається прийнятою до виконання експедитором, якщо вона підписана уповноваженим співробітником, завірена печаткою експедитора і передана замовнику ел. поштою на адресу . Неузгоджена заявка в порядку передбачених цією статтею договору до виконання експедитором не приймається.

Позивач зазначає, що заявка, в якій містяться істотні умови договору є невід'ємною частиною договору та просить на підставі ст.ст. 203 та 215 ЦК України визнати заявку відповідача №12.12/2Т від 12.12.2015р. недійсною, оскільки остання була направлена після початку завантаження, а отримана вже після початку перевезення, а також ніколи не підписувалась позивачем.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 241 ЦК України передбачає, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач прийняв на себе обов'язок організувати поставку товару на підставі п. 2.2. вищезгаданого договору, у зв'язку із чим залучив перевізника ТОВ "ЭКСПРЕСС", з яким уклав договір № ПР-2015/611 від 11.12.2015р. про перевезення вантажу автомобільним транспортом та надав йому заявку на перевезення вантажу № РА-0000843 від 11.12.2015р.

Позивач не заперечує, що він 12.12.2015р. прийняв товар для перевезення, але зазначає, що заявка, на підставі якої здійснювалося перевезення надійшла йому лише 12.12.2015р., тобто після початку перевезення вантажу.

Пунктом 2.8. договору передбачено, що експедитор має право відмовитися від прийому вантажу до перевезення, якщо: а) пред'явлений вантаж не передбачений заявкою або прийнятим до виконання разовим замовленням, а при міжміських перевезеннях - з призначенням в інший пункт, ніж той, який вказаний в Заявці;...

Прийнявши вантаж до перевезення позивач своїми діями схвалив правочин щодо перевезення вантажу, зазначеного в заявці №12.12/2Т від 12.12.2015р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу в позові відмовити.

Повне рішення складено 17.10.2016р.

Суддя ОСОБА_5