РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/8887/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Turism Services L.L.C)

до Дочірнього підприємства "А.Е.Т. Джоін АП!"

про стягнення заборгованості за договором від 07.02.2011 в розмірі 3 574 268 доларів США.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Нікіташ С.П., Прудивус М.О., за довіреностями

від відповідача: Толкачов Д.І., Гогітідзе Г.Н., за довіреностями.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Turism Services L.L.C) (далі - позивач) до Дочірнього підприємства "А.Е.Т. Джоін АП!" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором від 07.02.2011 в розмірі 3 574 268 доларів США.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2016 було порушено провадження у справі № 910/8887/16, розгляд справи призначено на 08.06.2016.

23.05.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про отримання копії ухвали господарського суду міста Києва від 18.05.2016 про порушення провадження у справі № 910/8887/16.

25.05.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

01.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

03.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

03.06.2016 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано письмовий розрахунок розміру позовних вимог.

03.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/8887/16.

06.06.2016 представником позивача були подані письмові пояснення по суті спору.

08.06.2016 представники позивача у судове засідання з'явились, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/8887/16 позивач виконав.

Представники відповідача 08.06.2016 у судове засідання з'явились, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 910/8887/16 відповідач не виконав.

08.06.2016 у судовому засіданні представниками відповідача були подані письмові пояснення.

У судовому засіданні 08.06.2016 суд зобов'язав представників позивача надати суду до 22.06.2016 документи на підтвердження позовних вимог.

У судовому засіданні 08.06.2016 суд зобов'язав представників відповідача надати суду до 22.06.2016 документи на спростування позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2016 розгляд справи було відкладено на 06.07.2016.

10.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про видачу копії ухвали.

22.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення по справі.

22.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано додаткові письмові пояснення по справі.

22.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

29.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про видачу копії ухвали.

29.06.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

05.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

06.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про витребування доказів.

06.07.2016 представники позивача у судове засідання з'явилися, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 08.06.2016 позивач виконав.

06.07.2016 представники відповідача у судове засідання з'явилися, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 08.06.2016 відповідач не виконав.

06.07.2016 у судовому засіданні представниками позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи та письмові пояснення по справі.

08.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

12.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про видачу копії ухвали.

13.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

20.07.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подане клопотання про відкладення розгляду справи.

20.07.2016 представник позивача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 06.07.2016 позивач не виконав.

Представники відповідача у судове засідання 20.07.2016 з'явились, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 06.07.2016 відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 20.07.2016 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд вказане клопотання задовольнив.

20.07.2016 у судовому засіданні суд дійшов висновку про необхідність витребування у відповідача нових доказів.

Ухвалою суду від 20.07.2016 розгляд справи було відкладено до 31.08.2016.

26.08.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документи для долучення до матеріалів справи.

31.08.2016 представник позивача подав клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами.

31.08.2016 представники позивача у судове засідання з'явилися, подали клопотання про долучення документів до матеріалів справи та документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 20.07.2016, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 20.07.2016 позивач виконав.

31.08.2016 у судовому засіданні представниками позивача було подано клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експертного дослідження.

Представники відповідача 31.08.2016 у судове засідання з'явились, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 20.07.2016 відповідач не виконав.

31.08.2016 у судовому засіданні судом було оголошено перерву до 21.09.2016.

20.09.2016 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

21.09.2016 представники сторін у судове засідання з'явились.

Представником позивача у судовому засіданні 21.09.2016 було подано клопотання про витребування доказів.

Розглянувши 21.09.2016 у судовому засіданні клопотання представника позивача про витребування доказів, суд задовольнив зазначене клопотання частково.

Враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 12.10.2016.

10.10.2016 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

11.10.2016 від ПАТ «БМ Банк» до господарського суду міста Києва надійшли витребувані судом документи.

11.10.2016 до господарського суду міста Києва від ПАТ «ПроКредит Банк» надійшло повідомлення про неможливість надання витребуваних судом документів.

12.10.2016 від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» надійшли витребувані судом документи.

У судове засідання 12.10.2016 представники позивача з'явились, надали суду письмове клопотання про витребування доказів, усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Розглянувши у судовому засіданні 12.10.2016 клопотання представників позивача про витребування доказів, суд відмовив у його задоволенні, у зв'язку із його необґрунтованістю та безпідставністю.

Представники відповідача у судове засідання 12.10.2016 з'явились, надали суду пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечували.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 124 ГПК України визначено, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок встановлює Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» вибір права - право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. При визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

07.02.2011 між Дочірнім підприємством «А.Е.Т. Джоін АП!» (далі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Роял Парк Туризм Сервісез» (Royal Park Turism Services L.L.C) (далі - позивач) було укладено Угоду про туристичні послуги в Дубай, ОАЕ (далі - Угода - 1) відповідно до п. 2.1. якої позивач діючи в якості «Приймаючого туроператора» та керівника наземних вантажно-розвантажувальних робіт, зобов'язався надавати наступні послуги відповідачу по отриманню особливих, регулярних запитів відповідача за умови строків на наявності:

- туристичну чи в'їзну візу до ОАЕ відповідно до чинних правил;

- послуги в аеропорту, такі, як зустріч, вітання та підтримка при прибутті та відправленні;

- проїзд аеропорт - готель - аеропорт за угодою;

- проживання у готелі;

- екскурсії;

- послуги страхування;

- будь-які інші місцеві послуги чи допомога в разі необхідності.

Згідно з п. 2.2 Угоди-1, позивач зобов'язується час від часу надавати опубліковані тарифи на готелі, візи та всі інші послуги на електронну пошту або на веб-сайт.

У відповідності з п. 3.5 Угоди-1 відповідач зобов'язався виконувати оплату позивачу згідно з умовами, вказаними у статті 4.0 Угоди-1.

Згідно з п. 4.1 Угоди-1 відповідач має заздалегідь оплачувати/перерахувати повну суму по рахунку-фактурі позивача за 3 дні до прибуття туристів.

Пунктом 5.1. Угоди-1 передбачено, що ця угода діє протягом 3 років з дати підписання та може бути продовжена за взаємною згодою сторін.

Як передбачено пунктами 7.1 та 7.2 Угоди-1, виконання її повинно здійснюватися за законодавством ОАЕ, що застосовується та тлумачиться в Дубаї.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Отже, обрання сторонами Угоди-1 матеріального права емірату Дубай О.А.Е. для застосування до спірних правовідносин є правомірним, і згідно із статтею 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" таке обрання є тим самим випадком, у якому господарський суд має здійснювати застосування норм права інших держав, як це передбачено статтею 4 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у Листі Вищого господарського суду України «Про узагальнення судової практики вирішення господарськими судами окремих категорій спорів за участю нерезидентів» від 01.01.2009.

Позивач у своєму позові зазначає суду про те, що листування між сторонами, у тому числі, обмін заявками відповідача на розміщення туристів в певних готелях та рахунками-фактурами позивача відбувалось електронною поштою.

В подальшому, згідно з твердженням позивача, з 29.04.2013 у зв'язку з неповною оплатою відповідачем виставлених позивачем рахунків почала формуватись заборгованість, яка була визнана відповідачем в розмірі 1 578 533,00 доларів США. Згодом між сторонами, згідно з твердженнями позивача, був оформлений графік погашення заборгованості в сумі 3 000 000,00 доларів США.

18.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про туристичні послуги в ОАЕ (далі - Угода-2), відповідно до п. 2.1. якої позивач діючи в якості «Приймаючого туроператора» та керівником наземних вантажно-розвантажувальних робіт, зобов'язався надавати наступні послуги відповідачу по отриманню особливих, регулярних запитів відповідача за умови строків на наявності:

- туристичну чи в'їзну візу до ОАЕ відповідно до чинних правил;

- послуги в аеропорту, такі, як зустріч, вітання та підтримка при прибутті та відправленні;

- проїзд аеропорт - готель - аеропорт за угодою;

- проживання у готелі;

- екскурсії;

- послуги страхування;

- будь-які інші місцеві послуги чи допомога в разі необхідності.

Згідно з п. 2.2 Угоди-2 позивач зобов'язується час від часу надавати опубліковані тарифи на готелі, візи та всі інші послуги на електронну пошту або на веб-сайт.

У відповідності з п. 3.5 Угоди-2, відповідач зобов'язався здійснювати оплату позивачу згідно з умовами, вказаними у статті 4.0 Угоди-2.

Згідно з п. 4.1 Угоди-2 відповідач має заздалегідь оплачувати/перерахувати повну суму по рахунку-фактурі позивача за 3 дні до прибуття туристів.

Пунктом 5.1. Угоди-2 передбачено, що ця угода діє протягом 3 років з дати підписання та може бути продовжена за взаємною згодою сторін.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що надав послуги відповідачу за Угодою-1 та Угодою-2 на загальну суму 12 708 212,75 доларів США. Проте, відповідач сплатив позивачу за надані послуги лише 9 133 943,80 доларів США. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 574 268 доларів США заборгованості за Угодою-1. Разом з тим, як зазначає позивач, грошові зобов'язання за Угодою-2 виконані відповідачем в повному обсязі.

На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед позивачем, останнім була надана суду належним чином засвідчена копія рахунку-фактури № RPT/196307 від 13.04.2016 на суму 3 574 258,95 доларів США.

В свою чергу, відповідач проти позову заперечує, зазначаючи суду про те, що вищевказані Угоди 1 та 2 між сторонами не укладалися, не підписувалися та не виконувалися. При цьому, за доводами відповідача, сторонами укладались та виконувались в спірний період інші угоди, які не є предметом даного спору.

Відповідачем було надано суду докази укладення та виконання інших договорів (угод) між сторонами, а саме:

- довідка Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» № 11-2/349бм від 15.07.2016 про стан розрахунків між позивачем та відповідачем за контрактом № 0111/357 від 01.01.2011;

- довідка Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» вих. № 77-2/16/417 від 12.07.2016 про стан розрахунків в іноземній валюті між позивачем та відповідачем за контрактом № 0111/357 від 01.01.2011;

- довідка Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» вих. № 06-44-9989 від 12.07.2016 про стан розрахунків в іноземній валюті між позивачем та відповідачем за контрактом № 0111/357 від 01.01.2011;

- довідка Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» вих. № 193-36598 від 07.07.2016 про стан розрахунків між позивачем та відповідачем за контрактом № 37/03/н від 31.03.2014.

Як встановлено судом, у наданих позивачем банківських виписках, отримані позивачем платежі від відповідача за період з 29.04.2013 по 13.06.2015 містять посилання виключно на контракт № 0111/357 та контракт № 37/03/н.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 (далі - Постанова № 18) згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказів отримання платежів позивачем від відповідача за період з 29.04.2013 по 13.06.2015 чи за будь-який інший період за Угодою-1 позивач суду не надав.

При цьому суд зазначає, що доказів отримання відповідних особливих (вчасних) регулярних запитів(заявок) відповідача на виконання Угоди-1 на підтвердження наявності заборгованості у заявленому розмірі позивачем не надано.

В якості підтвердження факту надання послуг туристам відповідача, позивач надав суду документи, що мають назву туристичний ваучер, які не містять посилань на Угоду-1.

Крім того, на підтвердження наявності заборгованості у відповідача за Угодою-1, позивачем надано суду інвойси позивача, які являють собою електронні листи із списками заїзду туристів (таблиці з інформацією про прізвище, ім'я туриста, дату заїзду/виїзду, найменування готелю, тип номера, умови щодо трансферу тощо) та Кредит-ноутами/рахунками на оплату. Вказані інвойси також не містять жодного посилання на Угоду-1.

При цьому, суд відзначає, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги саме неналежним виконанням відповідачем Угоди-1.

На підтвердження наявності заборгованості відповідача, позивачем надано суду копію листа б/н від 09.09.2013, за яким відповідач визнав борг в сумі 1 578 553 доларів США та запропонував графік його погашення. Однак, вказаний лист також не містить посилання на Угоду-1.

Також на підтвердження наявності заборгованості за Угодою-1, позивач надав суду Висновок експертного дослідження № 22/08-24 від 29.08.2016 за матеріалами заяви ТОВ «Роял Парк Туризм Сервісез» (далі - Висновок). Проте вказаний Висновок суд не приймає як належний та допустимий доказ, з огляду на наступне.

З Висновку експертного дослідження № 22/08-24 від 29.08.2016 вбачається, що в результаті дослідження наданих експерту документів встановлено, що сума на яку позивач виставив рахунки (інвойси та Дебіт - Ноути) відповідачу в період дії Угоди-1 з 29.04.2013 по 17.02.2014, за надані туристичні послуги, складає 11 248 187,60 доларів США, з урахуванням коригування виставлених рахунків проведеного на підставі наданих експерту Кредит - Ноут, що складені за період з 29.04.2013 по 17.02.2014, відкориговане значення складає 11 240 644,60 доларів США. В результаті дослідження наданих експерту платіжних доручень (банківських виписок, чеків) відомості яких згруповані в таблиці № 4 додатку № 1 до висновку встановлено, що в період дії Угоди-1 з 29.04.2013 по 17.02.2014 відповідач сплатив на користь позивача за надані туристичні послуги кошти в сумі 7 380 887,00 доларів США.

Крім того, предметом дослідження експерта було також виконання Угоди-2, по якій позивач не заявляє позовних вимог.

З урахуванням результатів дослідження експертом було встановлено, що сальдо взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем складає 3 776 077,77 доларів США на користь позивача.

Проте, як вбачається з вступної частини Висновку, на дослідження експерту не було надано укладену між сторонами Агентську угоду № 0111/357 від 01.01.2011 (далі - Агентська угода), предметом якої є оформлення та реалізація третіми особами послуг з обслуговування (включаючи готельні, транспортні, екскурсійні та ін.) в ОАЕ. Як наслідок, експертом не досліджувалось питання виконання сторонами вказаної угоди в спірний період, а також не враховувались платежі відповідача позивачу за нею.

Однак, позивачем були надані суду платіжні доручення та довідки банку позивача, відповідно до яких відповідачем на користь позивача неодноразово перераховувались кошти на виконання Агентської угоди, про що містяться відповідні посилання в призначенні платежу. З огляду на вищенаведене, Висновок не може вважатись належним доказом наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за Угодою-1.

Враховуючи викладене, позивач не довів суду належними доказами факт існування заборгованості у відповідача перед позивачем саме за Угодою-1.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Угодою-1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 24.10.2016.

Суддя О.В. Нечай