ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.10.16р. Справа № 904/8298/16

За позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ)

до Комунального підприємства "Тернівське житлово - комунальне підприємство" (м. Тернівка, Дніпропетровської області)

про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства України в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в розмірі 29 169 грн. 04 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Тернівське житлово - комунальне підприємство" (далі - відповідач), в якій просить суд стягнути збитки, заподіяні державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства України в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, в розмірі 29 169 грн. 04 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог природоохоронного законодавства, що полягало у здійсненні в період з 08.12.2015 по 21.12.2015 викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерела викидів № 4 (котельна 3/4 МКРН) з перевищенням затверджених гранично допустимих викидів, що є порушенням абзацу 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", що підтверджується актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, та у зв'язку з чим позивачем було здійснено розрахунок збитків в сумі 29 169 грн. 04 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 10.10.2016.

У судове засідання 10.10.2016 з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 10.10.2016 не з'явився, причин нез'явлення, а також ненадання витребуваних судом документів суду не повідомив.

В той же час, судом було зауважено, що в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи (а.с.49).

Представник позивача у судовому засіданні 10.10.2016 виклав та обґрунтував позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, з урахуванням обставин, викладених у позовній заяві.

Судом було також зауважено, що відповідно до частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 10.10.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 25.10.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування документів по справі.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції. Крім того, судом здійснені всі можливі заходи щодо всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи; розгляд справи відкладався, з метою надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та надання додаткових доказів в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Від позивача надійшли письмові пояснення (вх.суду 62913/16 від 12.10.2016), в яких він надає пояснення з приводу необхідності розподілу коштів, які стягуються за порушення вимог природоохоронного законодавства, між державними та місцевими бюджетами.

Від позивача надійшло клопотання (вх.суду 65037/16 від 24.10.2016), в якому він просить суд розгляд справи відкласти.

У судове засідання 25.10.2016 представники позивача та відповідача не з'явилися, при цьому, представник відповідача не з'явився вдруге, причин нез'явлення суду не повідомив, відзиву на позов та інші витребувані судом документи не надав, з приводу чого суд зазначає наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.09.2016, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 51500, Дніпропетровська область, м. Тернівка, вулиця Маяковського, будинок 29, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача.

При цьому, поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася, зокрема, ухвала суду від 10.10.2016, було отримано відповідачем 18.10.2016, що підтверджується поштовим повідомленням № 680 (№ 409), яке повернулося до суду з відповідною відміткою про отримання.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду від 20.09.2016 та від 10.10.2016 були надіслані сторонам у справі завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Крім того, будь-яких клопотань чи заперечень відповідач протягом 1 місяця з моменту отримання ухвали суду від 20.09.2016 (а.с.49) не подав.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В той же час, судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оскільки у долучених до матеріалів справи поясненнях позивача не містяться нові обставини чи факти; докази, в обґрунтування позовних вимог, подані разом з позовною заявою, а під час розгляду даної справи, судом були здійснені всі можливі заходи щодо всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи; розгляд справи відкладався, з метою надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та надання додаткових доказів в обґрунтування заявлених вимог та заперечень. В той же час, до судового засідання 25.10.2016 ані позивачем ані відповідачем не було подано жодного додаткового доказу в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті і розгляд справи можливий без присутності представників позивача та відповідача.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Отже, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 21.09.2015 № 433-П та направлення на проведення планової перевірки, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_1; державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_5, за участю директора, головного інженера та інженера з охорони навколишнього природного середовища Комунального підприємства "Тернівське житлово - комунальне підприємство", проведена планова перевірка дотримання Комунальним підприємством "Тернівське житлово - комунальне підприємство" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами зазначеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, яким встановлено, що Комунальне підприємство "Тернівське житлово - комунальне підприємство" здійснювало в період з 08.12.2015 по 21.12.2015 викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерела викидів № 4 (котельня 3/4 МКРН) з перевищенням затверджених гранично допустимих викидів.

Так, у розділі "Порушення вимог законодавства, виявлені під час заходу державного нагляду (контролю) вказано, зокрема, таке:

- за результатами контролю зафіксовано наднормативний викид забруднюючих речовин (вуглецю оксиду та речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом) в атмосферне повітря від джерела викидів № 4 (котельня 3/4 МКРН).

Вказане є порушенням абзацу 2 частини 1 статті 10, частина 5 статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Таким чином Комунальним підприємством "Тернівське житлово - комунальне підприємство" в період з 08.12.2015 по 21.12.2015 здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерела викидів № 4 (котельна 3/4 МКРН) з перевищенням затверджених гранично допустимих викидів.

Проведеним відбором проб виявлено перевищення нормативів гранично допустимих викидів шкідливих речовин в атмосферне повітря вуглецю оксиду та речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом.

Згідно з розрахунком розміру відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті понаднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, розрахованих фахівцями Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на підставі "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008, відповідачем в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря джерелом викидів № 4 (котельна 3/4 МКРН);

- за період роботи з 08.12.2015 по 17.12.2015 речовини у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом державі заподіяно збитки на суму 17 249 грн. 80 коп.;

- за період роботи з 08.12.2015 по 17.12.2015 речовини у вигляді вуглецю оксиду державі заподіяно збитки на суму 6 361 грн. 31 коп.;

- за період роботи з 18.12.2015 по 21.12.2015 речовини у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом державі заподіяно збитки на суму 5 557 грн. 93 коп., а всього 29 169 грн. 04 коп.

Відповідачем надано заперечення до акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Комунального підприємства "Тернівське житлово - комунальне підприємство" 01.12.2015 - 21.12.2015, в кому відповідач вказав стосовно проведення господарської діяльності без дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами те, що на даний час порядок отримання та форма дозволу не визначені, як наслідок тимчасово призупинено прийом заяв на отримання дозволів до визначення процедури Кабінетом Міністрів України (а.с.28).

В подальшому, Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області відповідачеві направлено претензію № 28-7/16 від 07.04.2016 про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу на суму 29 169 грн. 04 коп. Зазначені претензії підприємством відповідача не оскаржувалися.

При цьому, у добровільному порядку шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу, на суму 29 169 грн. 04 коп. відповідачем сплачена за вказаними в претензії реквізитами не була.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача із позовом до суду та є предметом спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з пунктом 1 "Положення про державну екологічну інспекцію", затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 454/2011 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр). Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до пункту 3 Положення основними завданнями Держекоінспекції України є: внесення Міністрові пропозицій щодо формування державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів; додержанням режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду; за екологічною та радіаційною безпекою (у тому числі у пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць призначення та відправлення) під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів; біологічною і генетичною безпекою щодо біологічних об'єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів (ГМО) у відкритій системі; поводженням з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами; інші завдання, визначені законами України та покладені на неї Президентом України.

Згідно з підпунктом 5 пункту 5 Положення Держекоінспекція України з метою організації своєї діяльності: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження;

Згідно із частиною 3 статті 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Статтею 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень; викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин, а норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела-гранично допустимий викид забруднюючої речовини або суміші цих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду.

Положеннями статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни-суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин, вживати заходи щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів.

Нормами частини 5 статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп..

Так, пунктами 2, 3, 4 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 13.03.2002., передбачено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

З аналізу викладених норм вбачається, що за відповідачем закріплений обов'язок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виключно на підставі дозволу.

При цьому, в акті зафіксований факт того, що Комунальним підприємством "Тернівське житлово - комунальне підприємство" в період з 08.12.2015 по 21.12.2015 здійснювалися наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерела викидів № 4 (котельня 3/4 МКРН) - вуглецю оксиду та речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом.

Так, за змістом пункту 1.4. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, що затверджений Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008, акт є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

З огляду на вищенаведене, враховуючи що факт порушення відповідачем законодавства у сфері охорони атмосферного повітря у вигляді понаднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря підтверджується матеріалами справи і відповідачем у встановленому порядку не спростований, суд дійшов висновку, що відповідач, як винна особа, повинен відшкодувати завдані державі збитки внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розрахунок суми збитків, які заподіяні державі в результаті здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерела викиду № 4, здійснений позивачем на підставі довідки № 70 від 21.01.2016 з інформацією щодо фактично відпрацьованого часу джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та таблиці 1.1. "Характеристика джерел утворення забруднюючих речовин", таблиці 1.2. "Характеристика джерел утворення забруднюючих речовин".

Вказаний розрахунок судом перевірений, визнаний вірним та таким, що відповідає вказаній вище Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, факт порушення відповідачем законодавства у сфері охорони атмосферного повітря, у вигляді понаднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача збитків завданих державі в загальному розмірі 29 169 грн. 04 коп. підлягає задоволенню повністю.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, судові витрати по справі, з урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Тернівське житлово - комунальне підприємство" (51500, Дніпропетровська область, м. Тернівка, вулиця Маяковського, будинок 29; ідентифікаційний код 31657751) збитки, заподіяні державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства України в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, в розмірі 29 169 грн. 04 коп., з яких:

- спеціального фонду Державного бюджету України 8 750 грн. 71 коп. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що становить 30 % грошових стягнень за шкоду;

- до спеціального фонду обласного бюджету Дніпропетровської обласної ради 5 833 грн. 81 коп. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що становить 20 % грошових стягнень за шкоду;

- до спеціального фонду місцевого бюджету Тернівської міської ради 14 584 грн. 52 коп. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що становить 50 % грошових стягнень за шкоду, із зарахуванням коштів на аналітичний рахунок, відкритий в головному управлінні Державного казначейства України у Дніпропетровській області за балансовим рахунком 3311 "Кошти, які підлягають розподілу між Державними і місцевими бюджетами".

Стягнути з Комунального підприємства "Тернівське житлово - комунальне підприємство" (51500, Дніпропетровська область, м. Тернівка, вулиця Маяковського, будинок 29; ідентифікаційний код 31657751) на користь Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (49010, м. Дніпро, вулиця Лабораторна, будинок 69; ідентифікаційний код 37988899) 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_6