ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.10.2016 Справа № 905/2301/16

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Степаненко Д.І.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 11 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДНСН України в Донецькій області, м. Волноваха

про стягнення неустойки та зобов'язання повернути майно, -

за участю представників сторін:

від позивача: Мамедова Н.Т. за довіреністю №2 від 11.01.2016р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк про стягнення неустойки та зобов'язання повернути майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань з повернення орендованого майна після закінчення строку дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5368/2012 від 01.08.2012р., що зумовило нарахування неустойки та висування вимог повернення об'єкту оренди.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 530, 611, 629, 638, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 193, Господарського кодексу України, ст. 9, 17, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Ухвалою суду від 28.09.2016р. залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 11 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДНСН України в Донецькій області, м. Волноваха.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів.

Господарський суд Донецької області з метою своєчасного повідомлення відповідача про порушення провадження по справі, направив на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, відповідну ухвалу. 07.09.2016р. спеціаліст 2-ої категорії Турко А.В., помічник судді Фролова Т.С. та секретар судового засідання Степаненко Д.І. склали акт про неможливість направлення кореспонденції за адресою відповідача: 83005, АДРЕСА_1. Складання акту обґрунтовано листом Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" № 7-14-287 від 24.06.2016р. про припинення приймання поштових відправлень на /з територію (ї) Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьк.

Відтак, 26.08.2016р., 09.09.2016р., 19.09.2016р. та 04.10.2016р. на офіційному веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua), у розділі "Новини та події суду" було розміщено оголошення про дату та час судових засідань по справі № 905/2301/16, призначених на 06.09.2016р., 15.09.2016р., 28.09.2016р. та 12.10.2016р.

В порядку Закону України "Про доступ до судових рішень", ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладання розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача про наявність порушеної справи № 905/2301/16 та призначених до розгляду судових засідань (про день, місце та час кожного судового засідання).

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2012р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (далі - Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5368/2012 (далі - договір), згідно п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно - нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 86,1 кв.м. першого поверху будівлі (реєстровий номер 0879876.2.ААААЖА383) (далі - Майно), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, що знаходяться на балансі Волноваського районного відділу Головного управління МНС України в Донецькій області (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на « 29» лютого 2012р. і становить за незалежною оцінкою 75509,70 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення торговельного об'єкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (31,2 кв.м.), розміщення торговельного об'єкта з продажу продовольчих товарів, в т.ч. підакцизної групи (48,5 кв.м.) та інше використання державного майна (6,4 кв.м.).

Стан майна на момент укладання договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком Балансоутримувача і Орендаря (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендодавця (п. 2.4. договору).

Згідно п. 5.12. договору орендар зобов'язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 10.3. договору зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Договір оренди припиняється у тримісячний термін у випадку письмового повідомлення про це балансоутримувачем (п. 10.4. договору).

Згідно п. 10.6. договору чинність цього договору припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- загибелі орендованого майна;

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

- ліквідації орендаря-юридичної особи;

- у разі смерті орендаря (якщо орендарем є фізична особа).

Згідно п. 10.9. договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання-передавання між орендарем та балансоутримувачем, або особою яку вкаже орендодавець (п. 10.10. договору).

Згідно п. 10.11. договору якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за весь час прострочення, порядок нарахування та сплати якої передбачено розділом 3 даного договору.

Даний договір укладено строком на 2 роки 360 днів, що діє з « 1» серпня 2012р. до « 26» липня 2015р. включно (п. 10.1. договору).

В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія акту приймання-передавання від 01.08.2012р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв державне майно - нежитлові вбудовані приміщення загальної площею 86,1 кв.м. першого поверху будівлі (реєстровий номер 08798761.2.ААААЖА383), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі Волноваського районного відділу Головного управління МНС України в Донецькій області, з метою розміщення торговельного об'єкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (31,2 кв.м.), розміщення торговельного об'єкта з продажу продовольчих товарів, в т.ч. підакцизної групи (48,5 кв.м.) та інше використання державного майна (6,4 кв.м.), відповідно до договору № 5368/2012 від 01.08.2012р.

Вказаний акт приймання-передавання підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання зобов'язань з повернення майна у зв'язку із припиненням договору оренди, застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення неустойки та примусовому поверненні об'єкта оренди.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема - Законом України „Про оренду державного та комунального майна" та Цивільним кодексом України, а також - умовами договору оренди №5368/2012 від 01.08.2012р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору найму (оренди) наймач зобов'язаний повернути наймодавцю річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір оренди №5368/2012 від 01.08.2012р. є належною підставою для виникнення у останнього прав відносно володіння та користування об'єктом оренди та обов'язку із повернення цього об'єкту оренди у разі припинення орендних правовідносин.

Згідно приписів ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України сторони можуть здійснювати свої права за договором протягом строку відповідних орендних правовідносин, у тому числі - користуватися об'єктом оренди, до припинення відповідних правовідносин у будь-який передбачений діючим законодавством спосіб.

Частина 2 ст. 291 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" визначає закінчення строку договору оренди, на який його було укладено, у якості однієї з підстав припинення орендних правовідносин. Водночас, положення п.10.6 договору, а також приписи ст. 764 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" і ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України передбачають можливість за певних умов автоматичного продовження орендних правовідносин між сторонами на той же строк і на тих же умовах після закінчення визначеного строку дії договору.

Як стверджує позивач, листами від 13.11.2015р. № 20-06-05-06280, від 13.11.2015р. № 20-06-05-06306, від 05.07.2016р. № 20-05-03664 Регіональне відділення повідомляло відповідача про необхідність погашення заборгованості з неустойки, а також попередило, що у разі невиконання означених вимог Регіональне відділення звернеться до суду з позовом про стягнення заборгованості з неустойки та повернення майна із оренди.

Також в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії листів 11 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області від 13.08.2015р. № 05/2224, від 28.10.2015р. № 05/3260, від 27.11.2015р. № 05/3640, від 29.02.2016р. № 05/723, від 25.05.2016р. № 05/1864 та від 09.06.2016р. № 05/2032, якими він повідомляв Регіональне відділення про те, що Орендарем не виконуються обов'язки щодо повернення орендованого державного майна, однак орендар продовжує використовувати державне майно.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази надсилання позивачем на адресу відповідача листів від 13.11.2015р. № 20-06-05-06280, від 13.11.2015р. № 20-06-05-06306, від 05.07.2016р. № 20-05-03664 про припинення дії договору оренди 5368/2012 від 01.08.2012р., повернення майна орендодавцю в порядку, передбаченому п. 10.9. договору та стягнення неустойки.

15.09.2016р. представник позивача через канцелярію суду надав письмові пояснення по справі, в яких зокрема зазначив, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014р. № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. № 1085-р (із змінами та доповненнями) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у зв'язку з чим усі рекомендовані поштові відправлення, які відправляються в місто Донецьк, не приймаються поштовими відділеннями, на підтвердження чого надав копії листів УДППЗ «Укрпошта» від 26.08.2014р. № 16/10-2-310 та від 24.06.2016р. № 7-14-286.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Донецьк зареєстрований за адресою: 83005, АДРЕСА_1.

Виходячи з того, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем заперечень орендодавця з приводу користування орендованим майном протягом місяця після закінчення строку дії правочину, з урахуванням приписів ст.764 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч.4 ст.284 Господарського кодексу України, господарський суд Донецької області дійшов висновку, що договір №5368/2012 від 01.08.2012р., був продовжений на той самий строк і на тих самих умовах.

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів припинення таких правовідносин у будь-який інший передбачений діючим законодавством спосіб в період нарахування стягуваної неустойки з 30.07.2015р. по 31.05.2016р., суд дійшов висновку про наявність у відповідача права володіти та користуватися об'єктом оренди в межах означеного строку, і, як наслідок - відсутність у нього обов'язку, а у позивача - кореспондуючого такому обов'язку права - відносно повернення об'єкту оренди.

Відсутність обов'язку з повернення майна унеможливлює прострочення в його виконанні у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а отже - і порушення з боку відповідача в контексті розглядуваного спору, а також - відсутність передбаченого у якості наслідку такого порушення у розумінні ст.ст. 611, 785 цього Кодексу права позивача нараховувати та вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за весь час користування майном після припинення договору.

Виходячи із змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов:

- наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу);

- порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку Відповідача;

- належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Отже, приймаючи до уваги встановлену відсутність захищуваного позивачем суб'єктивного права і порушення такого права з боку відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір покладається на позивача, згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.1, 4, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 11 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДНСН України в Донецькій області, м. Волноваха про стягнення неустойки та зобов'язання повернути майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 24.10.2016р.

Суддя Ю.В. Бокова