ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р.Справа № 922/3035/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітні технології землеустрою", м. Харків
до Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області, с. Мілова
про стягнення 7132,98 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 до господарського суду Харківської області з позовом до Міловської сільської ради (далі - відповідач) звернулось ТОВ "Новітні технології землеустрою" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача 3519,34 грн. основного боргу, що виник внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору №89/202-3.1/10, що був укладений між сторонами 29.11.2010. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 270,51 грн. пені, 2748,61 грн. інфляційних, 594,52 грн. 3% річних та 1378,00 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 12.09.2016 було порушено провадження по справі та її розгляд був призначений на 26.09.2016 об 11:30.

Ухвалою суду від 26.09.2016 розгляд справи був відкладений до 18.10.2016 до 11:00.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

У судовому засіданні 18.10.2016 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Міловською сільською радою (далі - Відповідач, сільська рада, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Новітні технології землеустрою (далі - Позивач, ТОВ НТЗ, Товариство) було укладено договір № Н-89/202-3.1/10 від 21 жовтня 2010 року щодо виконання робіт по складанню технічної документації про нормативну грошову оцінку с. Криничне Міловської сільської ради, Балаклійського району, Харківської області.

Вказаний договір Управлінням Державної казначейської служби України у Балаклійському районі Харківської області було зареєстровано та взято на облік 29 листопада 2010 року під № Н-89/202-3.1/10 (далі в тексті - Договір). В звязку з цим, в усіх розрахункових документах сторонами зазначається номер договору як № Н-89/202-3.1/10, а дата - 29 листопада 2010 (дата реєстрації в казначейській службі).

Згідно п. 2.1. Договору передбачено, що вартість робіт визначається відповідно до протоколу погодження договірної ціни, складеного відповідно до кошторису, які є невід'ємними частинами Договору і складають 4 694,75 грн., без ПДВ.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що замовник проводить оплату виконаних робіт по їх поетапному завершенні згідно з Календарним планом робіт (додаток № 4 до Договору), який є невід'ємною частиною Договору, але не пізніше 10 банківських днів після акту приймання-передачі відповідного етапу виконаних робіт.

Відповідно до п.2.4. Договору, виконавець має право на дострокове завершення робіт та відповідну оплату цих робіт.

В п. 7.1. Договору казано, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов'язань.

Як свідчать матеріали справи, з боку Позивача всі шість етапів робіт, передбачених договором, виконані в повному обсязі та в строки, визначені умовами Договору. Про факт виконання ТОВ НТЗ усіх зобовязань, свідчать підписані обома сторонами Акти приймання-передачі виконаних робіт датовані 29 грудня 2010 року. Претензій та зауважень щодо виконання робіт у Відповідача не було.

Втім повний розрахунок за надані послуги Відповідач не здійснив. Так. роботи 1, 2 ,5 та 6 етапів, передбачених Календарним планом робіт (Додаток 4 до Договору), були оплачені у повному обсязі, а роботи 3 та 4 етапів не оплачені.

Керуючись ст. 5, 6 Господарського процесуального кодексу України, з метою безпосереднього врегулювання спору, на адресу Відповідача Позивачем була направлена претензія від 24.04.2015 № 162, з проханням вчинити дії по усуненню порушених прав шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ НТЗ заборгованості за виконані роботи згідно Договору № Н-89/202-3.1/10 від 29.11.2010, зареєстрованого Управлінням Державної казначейської служби України у Балаклійському районі Харківської області 29.11.2010, в сумі 3 519,34 грн.

Відповіді да претензію Відповідач не надав.

На момент подання позовної заяви Відповідачем не виконано зобовязання перед ТОВ НТЗ по оплаті виконаних робіт. Заборгованість складає 3 519,34 грн. Підтвердженням цього є Акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2015.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати наданих послуг у розмірі 3519,34 грн., а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними доданими до матеріалів справи доказами та є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму нарахованої пені у загальному розмірі 270,51 грн.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом. 6.3 Договору передбачено, що у випадку прострочення Замовником оплати за виконані роботи, останній виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми виконаних робіт згідно акту приймання - передачі виконаних робіт.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивачем розрахунок пені здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 270,51 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2748,61 грн. та три проценти річних у розмірі 594,52 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, вони підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. та поштові витрати у розмірі 20,64 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Міловоської сільської ради Балаклійського району Харківської області (64253, Харківська область, Балаклійський район, с. Мілова, вул. Нова, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітні технології землеустрою" (61015, м. Харків, Старо-Кримський в'їзд, 6, ) - 3519,34 грн. основного боргу, 270,51 грн. пені, 2748,61 грн. інфляційних, 594,52 грн. 3% річних, 1378,00 грн. судового збору та 20,64 грн. поштових витрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_2