ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.10.2016 Справа № 920/781/16

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В. при секретарі судового засідання Малюк Р.Б., розглянувши матеріали справи № 920/781/16

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Шостка, Сумська область,

до відповідача: NAP Konsult OU, м. Талін, Естонія,

про стягнення 17103,84 Євро (еквівалент 474 044,23 грн.)

Представники сторін:

Від позивача: не прибув;

Від відповідача: не прибув;

Суть спору позивач у позовній заяві просить суд стягнути з NAP Konsult OU 17103,84 євро заборгованості за товар поставлений відповідно до умов укладеного між сторонами контракту № 30/03/16 від 30.03.2016.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Позовна заява подана до суду 12.08.2016 року (вх. № 2216), відповідно 17103,84 Євро заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року (день подання позову) становить 474 044 грн. 23 коп.

18 жовтня 2016 року позивач наддав заяву б/н від 14.10.2016 року, в якій просить суд долучити до матеріалів справи витяг з комерційного реєстру Естонії.

Подані документи прийняті судом та долучені до матеріалів справи.

Позивач в судове засідання 20 жовтня 2016 року не прибув, але 18.10.2016 від позивача надійшла заява б/н від 12.10.2016, в якій останній вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі позивача.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не сповістив, про місце, час судового засідання повідомлений в належному порядку, що підтверджується повернутими на адресу суду ухвалами господарського суду Сумської області про порушення провадження у справі від 15.08.2016 року та від 13.09.2016 у справі № 920/781/16 з відміткою поштового відділення Естонії: «Non reclame».

Підсудність даної справи Господарському суду Сумської області визначена ч. 3 ст. 4, ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, ст. 21 Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 15.02.1995 року, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах» № 450/95-ВР 22.11.1995 року, ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» та п. 9.2. контракту № 30/03/16 від 30.03.2016 року, згідно з яким, якщо спір не вдалось вирішити мирним шляхом, та за письмовою заявою однієї із сторін спір вирішується в господарському суді Сумської області.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Згідно зі ст. 6 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Для підписання зовнішньоекономічного договору (контракту) суб'єкту зовнішньоекономічної діяльності не потрібен дозвіл будь-якого органу державної влади, управління або вищестоящої організації, за винятком випадків, передбачених законами України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Статтею 32 Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 15.02.1995 року, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах» № 450/95-ВР 22.11.1995 року, визначено, що форма угоди визначається законодавством місця її укладення.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо інше не передбачено законом, форма правочину має відповідати вимогам права, яке застосовується до змісту правочину, але достатньо дотримання вимог права місця його вчинення, а якщо сторони правочину знаходяться в різних державах, - права місця проживання сторони, яка зробила пропозицію, якщо інше не встановлено договором.

Зовнішньоекономічний договір, якщо хоча б однією стороною є громадянин України або юридична особа України, укладається в письмовій формі незалежно від місця його укладення, якщо інше не встановлено законом або міжнародним договором України.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2016 року між сторонами укладено контракт № 30/03/16 (м. Шостка), згідно з умовами якого, продавець (позивач) продає покупцеві (відповідачу), а останній в свою чергу (відповідач) купляє на умовах FCA Шостка, товар (деревне вугілля) для грилів, камінів виготовлений з листяних порід деревини (виготовлений в Україні).

Як вбачається зі змісту пункту 2.1 контракту, ціна на товар встановлюється в Євро, сума контракту 100 000 Євро.

Пунктом 2.3 контракту встановлено, що ціна 1 тонни деревного вугілля (товару) складає 240 Євро на умовах FCA Шостка, відповідно INCOTERMS-2010, згідно розділу 1 Контракту.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 контракту, продавець (позивач) після завантаження автомобіля і його митного оформлення, відправляє по факсу або електронною поштою на адресу покупця (відповідача) інвойс, СМR з відміткою митниці про проведення митного оформлення. Оплата відбувається після прибуття товару на склад покупця (відповідача) на протязі 10 (десяти) банківських днів і відправляє по факсу або електронною поштою на адресу продавця банківське підтвердження про переказ продавцеві на рахунок всієї суми товару.

Як свідчать матеріали справи 11 квітня 2016 року позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на суму 3793,44 Євро і 4627, 20 Євро, 22 квітня 2016 року позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на суму 4084,80 Євро, а 29 квітня 2016 року позивач відправив відповідачеві вугілля на суму 4598,40 Євро, і згідно відмітки на митних документах, які знаходяться в матеріалах справи, товар надійшов у повне розпорядження відповідача 14 квітня 2016 року, 19 квітня 2016 року 25 квітня 2016 року, та 6 травня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами контракту не оплатив поставлений позивачем товар, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 17103,84 євро.

Згідно з частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт поставки позивачем відповідачу товару підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема митними деклараціями: № ЕК 10 АА 805150000/2016/000749, № ЕК 10 АА 805150000/2016/000752, № ЕК 10 АА 805150000/2016/000834, № ЕК 10 АА 805150000/2016/000876, а також міжнародними товарно-транспортними накладними, CMR № 051595, CMR № 016370, CMR № 230346, CMR № 051637 (а.с. 21-32).

Судом встановлено, що факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 17103,84 євро підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. При цьому відповідач не розрахувався за отриманий товар, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно оплати поставленого позивачем товару, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 17103,84 євро заборгованості за поставлений товар, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 474 044 грн. 23 коп.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 7 090 грн. 90 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з «Nap Konsult OU» (Reg.nr.11209111, Narva mnt 22-8, Tallinn, Harjumaa, 10120, Estonia, банківські реквізити: Swedbank a/a 94) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Комуністична, буд. 3 Б, кв. 97, код НОМЕР_1) 17103,84 євро заборгованості за поставлений товар, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 447 044 грн. 23 коп.

3. Стягнути з «Nap Konsult OU» (Reg.nr.11209111, Narva mnt 22-8, Tallinn, Harjumaa, 10120, Estonia, банківські реквізити: Swedbank a/a 94) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Комуністична, буд. 3 Б, кв. 97, код НОМЕР_1) 7 090 грн. 90 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.10.2016 року.

Суддя С. В. Заєць