ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Справа № 911/2835/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Агро», смт.Варва, Варвинський р-н, Чернігівської області

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата», с.Ківшовата, Таращанського р-ну, Київської області

про стягнення 721239,80 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Агро» (далі позивач) до Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата» (далі відповідач) про стягнення 721239,80 грн.

Провадження у справі №911/2835/16 порушено відповідно до ухвали суду від 05.09.2016 року та призначено справу до розгляду на 20.09.2016 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.09.2016 року проти позову заперечив, однак відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 04.10.2016 року.

В судовому засіданні 04.10.2016 року оголошувалась перерва на 11.10.2016 року.

В судове засідання 11.10.2016 року позивач не зявився, відповідач в судовому засіданні 11.10.2016 року проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин, між ТОВ «Фідленс Агро» (Покупець) і ПСП «Ківшовата» (Продавець) 18.12.2014 року було укладено Договір на поставку зерна №7 (далі - Договір).

Згідно з п.1.1. Договору Продавець зобовязується передати у власність Покупця зернові та технічні культури (надалі - Товар) в кількості, асортименті, по цінах та на умовах, що обумовлюються в даному договорі або специфікації до нього, а Покупець зобовязується прийняти Товар та оплатити його.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що покупець сплачує Продавцю вартість товару протягом 4 місяців, починаючи з 6-го місяця від дати укладання договору, чотирма рівними частинами.

Позивач зазначає, що відповідачем здійснено поставку товару 199,08 т. згідно умов Договору поставки №7 від 18.12.2015 року на загальну суму 1617226,38 грн., а саме 25.12.2014 року - 111,84т: №16 від 25.12.2014 року на 317953,79 грн. (39,14 т), №17 від 25.12.2014 року на 327052,11 грн. (40,26 т), №18 від 25.12.2014 року на 263526,34 грн. (32,44 т); 26.12.2014 року 87,24 т: №19 від 26.12.2014 року на 227295,53 грн. (27,98 т), №20 від 26.12.2014 року на 242242,77 грн. (29,82 т), №21 від 26.12.2014 року на 239155,84 грн. (29,44 т).

Позивач зазначає, що ТОВ «Фідленс Агро» здійснило оплату товару на загальну суму 2630247,13 грн., з яких 291780,95 грн. було повернуто. Фактично оплачено товару на суму 2 338 466,18 грн. в період з 19.01.2015 року по 29.09.2015 року (згідно наведеного в позові переліку та доданих до позову документів).

Таким чином, враховуючи сплату позивачем 2338525,18 грн. (з врахуванням повернення 2630247,13 грн. 291780,95 грн.) та поставку відповідачем товару на суму 1617226,38 грн., позивач зазначає, що решта 721239,80 грн. які є надміру сплаченими, відповідно помилково сплаченими, підлягають поверненню платнику (позивачу).

При цьому, позивач зазначає, що він намагався повернути дані кошти як передоплату по Договору поставки зерна №7 від 18.12.2015 року, у звязку з чим, звертався з зустрічним позовом до відповідача у судовій справі № 927/63/16.

Згідно з рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2016 року у справі №927/63/16 судом зроблено висновок, що такі кошти не являються передоплатою, у звязку з чим, було відмовлено в задоволенні вимог ТОВ «Фідленс Агро».

Відповідно до п.п. 1.23., 1.24. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під помилковим переказом розуміється рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Таким чином, враховуючи відсутність станом на серпень 2016 року правових підстав для оплати товару, який не мав поставлятися відповідачем, позивач з 17.08.2015 року по 25.09.2015 року помилково здійснив переказ грошових коштів в сумі 721239,80 грн. відповідачу, який в розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є неналежним отримувачем зазначених коштів.

Відповідно до ст. 6 Указу Президента України № 227/95 від 16.03.1995 «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України» підприємства незалежно від форм власності мають повертати у п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача 25.07.2016 року з вимогою №2507-1 з проханням повернути помилково перераховані грошові кошти на суму 721239,80 грн., однак, відповідна вимога була залишена без відповіді та задоволення.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача помилково перерахованих грошових коштів в сумі 721239,80 грн.

Відповідач у відзиві проти позову заперечував, зазначив, що укладений між сторонами Договір на поставку зерна №7 від 18.12.2014 року за своєю правовою природою є договором поставки (купівлі-продажу) і передбачає зобовязання відповідача з поставки товару та зобовязання позивача з його оплати. Норми чинного законодавства про поставку (купівлю-продаж) не передбачають здійснення будь-яких платежів постачальником товару.

Також, відповідач зазначив про неповне та не вірне тлумачення позивачем змісту рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №927/63/16, оскільки судом зроблено висновок, що спірні кошти в сумі 721 239,80 грн. не являються передоплатою і не є помилково сплаченими і саме з цих підстав в сукупності відмовлено в задоволенні вимог ТОВ «Фідленс Агро».

Відповідач також стверджує про безпідставність посилання позивача на Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», оскільки в наданих позивачем платіжних документах в призначеннях платежу зазначено про сплату за Договором №7 від 18.12.2014 року, а неспівпадання дат повязане з порушенням позивачем термінів та порядку сплати.

Як встановлено в рішенні Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2016 року у справі № 927/63/16, ТОВ «Фідленс Агро» в зустрічному позові визначав спірні 721239,80 грн. як передоплату за товар, який мало поставити ПСП «Ківшовата» в майбутньому або як оплату скоригованої вартості товару, яка могла б бути підписана між сторонами на умовах договору (тобто альтернативно).

ПСП «Ківшовата» під час розгляду справи № 927/63/16 пояснило, що в розрахунках за Договором брав за основу ціну в Доларах США, яка є максимально вигідною для Продавця. Відповідно до п.п. 3.7., 3.8. Договору поставки №7 від 18.12.2014 року Продавець (ПСП «Ківшовата») при складанні рахунка на оплату на власний розсуд обирає ціну або в гривні або в еквіваленті - Доларах США, тому зазначена сума і являється скоригованою вартістю Товару. ПСП «Ківшовата» зазначало, що 721 239,80 грн. складається з 162 288,46 грн. 7,7743% додаткової плати за Товар відповідно до п.1 Додаткової угоди, та 558 951,34 грн. - суми, що нарахована при визначенні еквівалента ціни у гривні відповідно до курсу долара США до гривні на момент складання рахунку відповідно до п.п. 3.8.,3.9. Договору.

Відповідно до п. 3.8. Договору Ціна на Товар визначається в гривні та фіксується у відповідному еквіваленті в доларах США з зазначенням курсу долара США до гривні, який діяв в день вибору ціни Продавцем, згідно середнього курсу міжбанку. В специфікації зазначається як вартість Товару в гривні, так і в еквіваленті в доларах США. Якщо ринкова ціна на Товар знижується, то Продавець мас право використовувати для перерахунку будь-яку ціну в еквіваленті долара США, яка була застосована в попередніх періодах і вважати її «максимально вигідною» для нього. Всі подальші розрахунки можуть вестися по даній ціні, якщо ціна в наступних періодах залишатиметься нижчою від заданої, аж до завершення розрахункового періоду. У випадку підвищення ринкової ціни на Товар на чергову дату перегляду ціни Покупцем проводиться її перегляд до збільшення, відповідно до вимог п.п. 3.3, 3.4, 3.5 та 3.6 цього Договору.

У відповідності до п. 3.9 Договору, при складанні рахунку Продавець на свій власний розсуд має право брати за основу як ціну, вказану в специфікації в гривнях, так і вказану в еквіваленті в доларах США. У випадку, якщо Продавець обирає за основу для складання рахунку вартість Товару, вказану в специфікації в еквіваленті в доларах США, то вартість Товару визначається в еквіваленті гривні відповідно до курсу долара США до гривні, який діяв в день складання рахунку, згідно середнього курсу міжбанку. В специфікації зафіксований еквівалент ціни за 1 тону Товару в доларах США, що складає 484,66 долара за 1 т.

Умовами договору передбачено (п. 3.4 Договору), що у випадку зміни ціни, по письмовій вимозі Продавця, сторони укладають додаткову угоду до цього Договору або підписують нову специфікацію, яка є його невідємною частиною (згідно правил ІНКОТЕРМС 2010), де вказується вартість всього обєму поставленого товару з урахуванням нової ціни за 1 метричну тону товару, виражені як в гривні так і в еквіваленті в доларах США, згідно середнього курсу валют міжбанку, який діяв на день коли продавцем обрано вказану ціну.

Таким чином, з огляду на наведені умови Договору, коригування вартості товару не потребує підписання додаткової угоди. Зокрема, в п. 3.4. Договору мова йде про випадок, коли змінюється ціна товару як в дол. США, так і в гривні і саме в такому випадку існує необхідність укладення додаткової угоди. В разі коригування ж вартості товару в гривні до еквіваленту в дол. США в залежності від зміни курсу, ціна не змінюється і коригування передбачено на розсуд Продавця.

Враховуючи, що ТОВ «Фідленс Агро» в зустрічному позові у справі № 927/63/16 визначав спірну суму 721239,80 грн. альтернативно, як суму передоплати за товар, який мав поставити відповідач в майбутньому або як оплату скоригованої вартості товару, яка могла б бути підписана між сторонами на умовах договору, судом надано правову оцінку обом посилання і встановлено, що відповідна сума не є передплатою, оскільки здійснені після поставки товару.

В той же час, хоча, в рішенні суду у справі № 927/63/16 зазначено, що ПСП «Ківшовата» не надано суду рахунків та доказів надсилання їх ТОВ «Фідленс Агро», в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фідленс Агро» (в зустрічному позові) відмовлено, оскільки матеріалами справи підтверджено факт коригування вартості товару в первинних податкових накладних з корегуванням ціни товару, які виписувались відповідно до чинного законодавства та надавались податковому органу відповідно 16.06.2015 року, 10.07.2015 року, 12.08.2015 року, 23.09.2015 року та 06.10.2015 року.

Таким чином, судом встановлено факт коригування вартості товару в первинних податкових накладних з корегуванням ціни товару, які виписувались відповідно до чинного законодавства та надавались податковому органу в період, коли були здійснені спірні сплати, що свідчить про усвідомлення платником спрямування платежів.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини та висновки суду спростовують факт безпідставно сплати спірних коштів.

Крім того, суд зазначає, що оскільки в призначеннях платежу міститься посилання на Договір №7 від 18.12.2014 року, відсутні підстави для застосування норм Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статте 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, позовні вимоги позивачем не доведені, відповідачем спростовані, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 25.10.2016 р.