КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа№ 910/15322/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача 1: Музичук Л.В.,

від відповідача 2: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2016р. у справі №910/15322/16 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом ОСОБА_2

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ірклієнка Ю.П.

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідачів про зобов'язання Відповідача 2 включити Позивача до реєстру (переліку) рахунків вкладників та визначити розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму в розмірі 183571,00 грн., а також зобов'язання Відповідача 1 затвердити включення Позивача до реєстру (переліку) відшкодувань вкладникам для здійснення виплат, за якими Позивач має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування фізичних осіб та забезпечити виплату за вказаним реєстром в розмірі 183571,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.08.2016р. відмовлено Позивачу у прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала мотивована тим, що Позивачем не подано доказів, що він є суб'єктом господарювання, при цьому з матеріалів позову вбачається, що спір не стосується корпоративних чи приватизаційних відносин. Отже, позов пред'явлено громадянином, доказів реєстрації підприємцем якого позовні матеріали не містять, спір виник не з господарських правовідносин, а тому не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати та передати позовну заяву на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що даний спір підлягає вирішенню господарськими судами на підставі п.7 ст.12 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки відносно Відповідача 2 здійснюються ліквідаційні процедури, пов'язані з його неплатоспроможністю (банкрутством).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 04.10.2016р.

Заслухавши пояснення Позивача та Відповідача 1, дослідивши подані докази, апеляційний суд вважає, що скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів

Відповідно до п.7 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою грошових зобов'язань, визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з ч.3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

З наведених норм права вбачається, що за загальним правилом до господарських судів можуть звертатись з позовами юридичні особи або фізичні особи, які в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Проте з даного загального правила законом встановлені виключення, зокрема до господарських судів можуть звертатись фізичні особи, які не є підприємцями, з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

У своїй апеляційній скарзі Позивач ототожнює процедуру ліквідацію банку, передбачену Законом України «Про банки і банківську діяльність» з процедурою банкрутства, встановленою Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Проте апеляційний суд не погоджується з цим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно з ст.9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті або для повернення заяви про порушення справи про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п'яти днів з дня її надходження виносить ухвалу.

З наведених норм права вбачається, що справа про банкрутство - це справа, яка порушується господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та провадження у якій здійснюється господарським судом.

Разом із тим, як вбачається з позовних матеріалів, відносно Відповідача 2 здійснюється ліквідаційна процедура, передбачену Законом України «Про банки і банківську діяльність», провадження у справі про банкрутство Відповідача 2 господарським судом не порушувалось та не здійснюється.

Отже, заявлені Позивачем позовні вимоги не підпадають під виключення, встановлені нормами п.7 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України і ч.3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та не підлягають вирішенню в господарських судах.

Посилання Позивача на правову позицію Верховного суду України у справі №21-4846а15 від 16.02.2016р. є помилковим, оскільки у тій справі позивачем була юридична особа, в той час, як Позивач є фізичною особою, не суб'єктом підприємницької діяльності, відповідно його позовні вимоги підлягають розгляду в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2016р. у справі №910/15322/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 22.08.2016р. у справі №910/15322/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.Р. Станік

Г.В. Корсакова