РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016Справа №910/15558/16

За позовом публічного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ШЕБЕЛИНКАГАЗВИДОБУВАННЯ" публічного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

про стягнення 111.765,24 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Грищенко А.А. - за довіреністю від 14.03.2016 № 2-498д;

відповідача: Тютюнник Ю.М. - за довіреністю від 07.10.2016 № 46, Безсрочна А.М. - за довіреністю від 15.01.2016 № 3.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ШЕБЕЛИНКАГАЗВИДОБУВАННЯ" публічного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 111.765,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за договором від 01.02.2011 № СДВ-21/01 у вигляді прострочення здійснення оплати за надані послуги, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаним договором та звернення останнього до господарського суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача 111.765,24 грн., з яких: 103.897,28 грн. - пеня та 7.867,96 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.08.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/15558/16. Розгляд справи призначено на 19.09.2016.

В судовому засіданні 19.09.2016 оголошено перерву до 24.10.2016.

Відповідач скориставшись правом, забезпеченим ст. 59 ГПК України, надав суду відзив та додаткові пояснення, відповідно до яких останній вказує на те, що позивачем безпідставно нараховані суми пені та 3 % річних за прострочення відповідачем сплати попередньої оплати за договором в розмірі 25 % від вартості наданих послуг за попередній місяць, оскільки законодавство не містить положень, які надають право стороні за договором стягувати пеню або річні за несплату авансу. Також відповідач зазначає, що позивачем не було додано до позову доказів, які стосуються дати отримання відповідачем рахунків-фактур та актів приймання-передачі наданих послуг. Крім того, відповідач вважає, що ситуація, за якою виникла заборгованість перед позивачем є цілком винятковою та викликана тяжким фінансовим становищем відповідача з незалежних від нього причин. Відтак відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій у вигляді пені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 24.10.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін даної справи по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між дочірньою компанією "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", як виконавцем, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою "ТЕХПРОЕКТ", як оператором спільної діяльності між товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою "ТЕХПРОЕКТ" і дочірньою компанією "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", згідно з договором про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 № 493, як замовником, укладено договір 01.02.2011 № СДВ-21/01 на виконання послуг по прийому та підготовці вуглеводної сировини (далі - Договір).

Предметом Договору, відповідно до додаткової угоди від 25.12.2012 № 5 до Договору є надання позивачем товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою "ТЕХПРОЕКТ" послуг по видобутку, збору, підготовці, обліку та транспортуванню природного газу, газового конденсату та послуги по подачі інгібітору гідратоутворення (метанолу) на гирло свердловин та установку низькотемпературної сепарації, а товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою "ТЕХПРОЕКТ" зобов'язується оплатити вартість наданих послуг на умовах, передбачених цим Договором.

За умовами додаткової угоди від 25.02.2014 № 10 товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою "ТЕХПРОЕКТ" замінено на товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (далі - відповідач).

Положеннями укладеної між сторонами спору додаткової угоди від 31.12.2014 № 12 до Договору, сторони виклали п. 5.2 Договору в наступній редакції: "відповідач зобов'язується щомісячно, до 15 числа поточного місяця, провести попередню оплату на підставі рахунку-фактури наданого позивачем в розмірі 25 відсотків від вартості фактично наданих послуг за попередній місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться відповідачем до 15 числа місяця наступного за звітним, на підставі актів здачі-приймання послуг та рахунку-фактури наданого позивачем з урахуванням перерахованої попередньої оплати. Переплата за звітній місяць враховується при розрахунках на наступний місяць".

Пунктом 7.2 Договору визначено, що за порушення строків оплати послуг відповідач сплачує позивачу за кожен день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми.

Положенням ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України унормовано, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи з умов Договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 63 Цивільного кодексу України.

За приписом ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивачем надані відповідачеві послуги за Договором, а саме:

- послуги з подачі інгібітору на суму 726.438,35 грн., що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2016 № 03/16-4;

- послуги з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу на суму 2.782.070,12 грн., що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2016 № 03/16-1, 03/16-2, 03/16-5;

- послуги з видобутку газового конденсату на суму 127.515,53 грн., підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2016 № 03/16-3.

Вказані вище акти приймання-передачі наданих послуг підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Також позивачем виставлені відповідачу рахунки-фактури:

- від 31.03.2016 № СД/171 на оплату послуг з подачі інгібітору гідратоутворення за березень 2016 - до сплати: 548.499,99 грн.;

- від 31.03.2016 № СД/172 на часткову оплату послуг з подачі інгібітору гідратоутворення в квітні 2016 - до сплати 181.609,59 грн.;

- від 31.03.2016 № СД/167 на оплату послуг з видобутку, збору, підготовці природного газу за березень 2016 - до сплати 2.164.381,54 грн.;

- від 31.03.2016 № СД/168 на часткову оплату послуг з видобутку, збору, підготовці природного газу в квітні 2016 - до сплати 668.150,15 грн.;

- від 31.03.2016 № СД/169 на оплату послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортування газового конденсату із св.. № 71 Юліївського НГКР за березень 2016 - до сплати 97.413,95 грн.;

- від 31.03.2016 № СД/170 на часткову оплату послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортування газового конденсату із св.. № 71 Юліївського НГКР в квітні 2016 - до сплати 31.878,88 грн.

Вказані рахунки-фактури наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасної оплати отриманих послуг. Враховуючи умови п. 5.2 Договору вартість отриманих відповідачем послуг за березень 2016 має бути сплачена останнім на користь позивача до 14.04.2016 включно. Однак розрахунок за надані позивачем послуги за березень 2016 здійснено відповідачем з порушенням вказаного строку, а саме: 11.05.2016. Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов'язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в розмірі 103.897,28 грн., а також відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 7.867,96 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням такого.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

З поданого до суду розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані суми пені та 3 % річних в частині попередньої оплати послуг в квітні 2016 в розмірі 25 % від вартості фактично отриманих послуг за березень 2016 відповідно до рахунків-фактур, а саме:

- від 31.03.2016 № СД/172 на часткову оплату послуг з подачі інгібітору гідратоутворення в квітні 2016 - до сплати 181.609,59 грн.;

- від 31.03.2016 № СД/168 на часткову оплату послуг з видобутку, збору, підготовці природного газу в квітні 2016 - до сплати 668.150,15 грн.;

- від 31.03.2016 № СД/170 на часткову оплату послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортування газового конденсату із св.. № 71 Юліївського НГКР в квітні 2016 - до сплати 31.878,88 грн.

Проте, нарахування позивачем пені та 3 % річних на суму попередньої оплати послуг за Договором є помилковим, оскільки попередня оплата не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Вказаний правовий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.10.2013 № 3-30гс13.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача сум пені та 3 % річних, які нараховані позивачем в частині попередньої оплати послуг в квітні 2016 в розмірі 25 % від вартості фактично отриманих послуг за березень 2016 відповідно до рахунків-фактур від 31.03.2016 № СД/172, № СД/168 та № СД/170 задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Аналогічні положення містяться в ч. 3 ст. 611 ЦК України.

Приписом ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем допущено порушення у зобов'язанні за Договором, господарський суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за прострочення здійснення оплати отриманих послуг в березні 2016 відповідно до рахунків-фактур від 31.03.2016 № СД/171, № СД/167 та № СД/169 у вигляді пені в сумі 79.086,14 грн. та 3 % річних в сумі 5.989,05 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Заперечення відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів, які стосуються дати отримання останнім рахунків-фактур та актів приймання-передачі наданих послуг судом відхилені з огляду на те, що фактичне надання послуг за Договором підтверджено актами приймання-передачі наданих послуг в оспорюваний період, які підписані сторонами та скріплені відбитками їх печаток.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суд відмовляє відповідачу в задоволенні заяви останнього про зменшення розміру пені з тих підстав, що позивачем не подано до суду жодного документу, який би надав суду дозвіл зменшити розмір пені, застосувавши положення п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 4.1 постанови пленуму вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 13-19; ідентифікаційний код 30162340, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь публічного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775 в особі філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ШЕБЕЛИНКАГАЗВИДОБУВАННЯ", на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) пеню в сумі 79.086 (сімдесят дев'ять тисяч вісімдесят шість) грн. 14 коп.; 3 % річних в сумі 5.989 (п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 05 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28 жовтня 2016 року

Суддя С.В. Балац