ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа № 922/2982/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 03.10.2016р.; ОСОБА_2, за довіреністю від 29.08.2016р.;

відповідача не зявився;

третьої особи - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Сбербанк, м. Київ (вх.2656Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2016р.

у справі №922/2982/16

за позовом Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод, м. Харків

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Сбербанк в особі відділення Харківське відділення №5 Акціонерного товариства Сбербанк Росії, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, м. Харків

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.09.2016р. у справі №922/2982/16 (суддя Суслова В.В.) повернуто зустрічну позовну заяву та додані до неї документи на 19 аркушах ОСОБА_3 акціонерному товариству Сбербанк без розгляду.

Публічне акціонерне товариство Сбербанк, м. Київ з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2016р. у справі №922/2982/16 та передати справу до господарського суду Харківської області для вирішення питання про прийняття зустрічного позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2016р. суддею доповідачем по справі №922/2982/16 визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Тихий П.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2016р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Тихий П.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 18.10.2016р.

17.10.2016р. на адресу суду від відповідача електронною поштою та 18.10.2016р. до відділу документального забезпечення та контролю суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з необхідністю участі представника в іншому судовому засіданні (вх.№10499, вх.№10505)

18.10.2016р. на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін (вх.№10519).

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає про те, що відповідачем не надано доказів того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку та розмірі. Зокрема, зазначає про те, що на офіційному Інтернет сайті ПАТ «Сбербанк» оприлюднено інформацію про те, що Рейтингове агентство оголосило про підтвердження рейтингу надійності банківських вкладів ПАТ «Сбербанк» на рівні 5+ (відмінна надійність). Рейтинг надійності банківських вкладів на рівні 5+ вказує на те, що фінансова установа надійна, своєчасно розраховується за зобовязаннями в межах вимог, встановлених чинним законодавством України, в т.ч. НБУ, та має добру репутацію.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. розгляд справи відкладено на 25.10.2016р., у звязку з задоволенням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 25.10.2016р. представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 25.10.2016р. не зявились, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги та ухвали про відкладення розгляду справи про відправлення їх копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України та відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Таким чином, враховуючи належне повідомлення відповідача та третьої особи про час та місце судового засідання, а також те, що їх явка у судове засідання не була визнана обовязковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення № 5 АТ "Сбербанк Росії", в якому просить визнати недійсним Договір застави, укладений між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та ОСОБА_3 акціонерним товариством "ОСОБА_5 банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк"), посвідчений 13.09.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстраційним номером 5137, в частині забезпечення виконання недійсних зобовязань за: договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та ОСОБА_3 акціонерним товариством "ОСОБА_5 банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк"); договором про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та ОСОБА_3 акціонерним товариством "ОСОБА_5 банк Сбербанку Росії".

Підставою звернення ПрАТ "Харківський коксовий завод" до суду з відповідним позовом стало те, що договір про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладений між Приватним акціонерним товариством ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД і ОСОБА_3 акціонерним товариством ОСОБА_5 СБЕРБАНКУ РОСІЇ, та Договір про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю КОКСОТРЕЙД і ОСОБА_3 акціонерним товариством ОСОБА_5 СБЕРБАНКУ РОСІЇ, зобовязання за яким забезпечені Договором застави між Приватним акціонерним товариством ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД і ОСОБА_3 акціонерним товариством ОСОБА_5 СБЕРБАНКУ РОСІЇ, посвідченим 13.09.2012р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстраційним № 5137 (далі за текстом - Договір застави), визнані недійсними рішенням, господарського суду Харківської області від 25.04.2016 року у справі № 922/6554/15 (залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року) та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016р. у справі № 904/11194/15 (залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 року).

19 вересня 2016 року відповідач - Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" звернувся до господарського суду Харківської області із зустрічною позовною заявою, в якій просить суд звернути стягнення на предмет застави за договором застави посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за № 5137, а саме - основні засоби, в кількості 18 одиниць, які належать заставодавцю на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою № 1538/1 від 13.09.2012 року та перелічені в додатку 1 до договору застави, загальною вартістю 9760500,00 грн. шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення вимог ОСОБА_3 акціонерного товариства "Сбербанк" (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 46, ) до приватного акціонерного товариства "Термолайф" на загальну суму 25681399,5 дол. США та 239568182,11 грн., за договорами кредитної лінії: № 26-В/12/66/ЮО 7 894464,48 дол. США та 65798372,16 грн.; № 27-В/12/66/ЮО 13493894,10 дол. США та 135383038,09 грн.; № 28-В/12/66/ЮО 3832351,46 дол. США та 34180626,76 грн.; № 29-В/12/66/ЮО 460689,46 дол. США та 4206146,10 грн.

21.09.2016р. господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів враховує наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно зі статтею 60 ГПК України, відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Отже, позов повинен бути поданий з додержанням вимог статтей 54-58 Господарського процесуального кодексу України щодо форми і змісту позовних заяв. Якщо позовну заяву за зустрічним позовом подано з порушенням вимог, викладених у статтях 54-58 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд повертає позовну заяву на підставі статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Так, статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Недотримання зазначених вимог є підставою для повернення позовної заяви без розгляду, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як вже було зазначено вище, відповідач у зустрічній позовній заяві просив звільнити його від сплати судового збору.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Так, зустрічна позовна заява була подана до суду першої інстанції 19.09.2016 року, а тому сплата судового збору по вказаному позову здійснюється відповідно до положень прийнятого Верховною радою України 22.05.2015 року № 484-VIII Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.09.2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 названої статті встановлені ставки судового збору.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року складає 1378,00 гривень.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

А отже, апелянт, як заінтересована сторона, звертаючись до господарського суду першої інстанції з відповідним клопотанням про звільнення від сплати судового збору, повинен був належним чином обґрунтувати неможливість або утруднення здійснення оплати судового збору, та на підтвердження цього надати належні та допустимі докази.

А отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що доводи, наведені у клопотанні про звільнення ОСОБА_3 акціонерного товариства "СБЕРБАНК" від сплати судового збору та надані докази в його обґрунтування є такими, що не підлягають до задоволення.

Відтак, оскільки до зустрічної позовної заяви не було додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, місцевий господарський суд, на підставі п.4 ч.1 ст. 63 ГПК України правомірно повернув зустрічну позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, оскільки неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі в силу вимог ст. 63 ГПК України є достатніми підставами для повернення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Будь-яких виключень щодо звільнення від сплати судового збору у разі подання зустрічного позову ані положеннями Господарського процесуального кодексу України, ані положеннями Закону України "Про судовий збір" не встановлено.

А тому, при поданні зустрічного позову ПАТ «Сбербанк» повинно було додати до позовної заяви докази сплати ним судового збору у відповідності до вимог ст. 57 ГПК України та ч. 5 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", внаслідок чого протилежні твердження апелянта не можуть бути прийнятими до уваги.

Пунктом 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Вищезазначене повністю спростовує доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого колегія суддів дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеної місцевим господарським судом ухвали про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 акціонерного товариства Сбербанк, м. Київ без розгляду.

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо повернення зустрічної позовної заяви без розгляду відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області - без змін.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2016р. апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2016р. у справі №922/2982/16 та зобовязано надати докази такої сплати до 18.10.2016 року.

Проте, доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги за оскарження ухвали місцевого господарського суду до Державного бюджету України апелянтом не надано.

Конституцією України та Господарським процесуальним кодексом України встановлено, що судові рішення, в тому числі ухвали суду, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання вимог, зокрема ухвал господарських судів, тягне відповідальність, встановлену Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України. Ці умови знайшли відображення у статті 124 Конституції України та частині 1 статті 4-5 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

З огляду на визначене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства Сбербанк, м. Київ судовий збір в сумі 1378,00 грн. до Державного бюджету України за подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Сбербанк, м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2016р. у справі №922/2982/16 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства Сбербанк, м. Київ (вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01601, р/р 3739604 в АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1378,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 27.10.2015 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Тихий П.В.