ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа № 918/877/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 3 579, 87 грн.

За участі: Від позивача: ОСОБА_2 (посв. № 88 від 03.11.10 р.); Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) з вимогою про стягнення 3 579, 87 грн. заборгованості за договором оренди від 04.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 1.08.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/877/16 розгляд якої призначено на 06.09.2016 року.

6 вересня 2016 року через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, а також заяву про зменшення вимог, в якій просить стягнути з відповідача 1 739 грн. основного боргу та 484, 75 грн. пені. Ухвалами суду від 06.09.16 р. та 22.09.16 р. розгляд справи відкладався.

В судових засіданнях 22.09.16 р., 18.10.16 р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та надав суду для огляду оригінали документів доданих до позовної заяви.

В судові засідання 06.09.16 р. , 22.09.2016 та 18.10.16 р. року відповідач не зявлявся, про причини неявки суд не повідомляв. Поштове повідомлення про вручення поштового відправлення про дату призначенння розгляду справи, яке відбудеться 18.10.16 р. вручено Відповідачу 27.09.16 р. (а.с. 40).

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.10.2016 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів, які подано до позову на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представника Позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Рівненської області

ВСТАНОВИВ:

Між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (далі-Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі-Орендар) було укладено Договір оренди державного майна № 1278-2014 від 04.12.2014р. (далі-Договір).

Відповідно до умов договору Орендодавець передав Орендарю частину приміщення їдальні в суспільно-побутовому корпусі, площею 167,5 кв.м., розташованого за адресою м. Рівне, вул. Відінська, 35, що перебуває на балансі Рівненського автотранспортного коледжу Національного університету водного господарства та природокористування (п.1.1 Договору).

Орендар вступає у строкове платне користуванння майном у термін, указаний в Договорі, але не раніше дати підписанння сторонами цього Договору та Акта прийому-передачі вказаного майна (п. 2.1. Договору).

Розділом 3 Договору сторони погодили розмір, порядок нарахуванння та сплати орендної плати, зокрема відповідно до п. 3.1 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 р. № 786 (із змінами та доповненнями) і становить за базовий місяць розрахунку жовтень 2014 року- 2 639, 53 грн.

Пунктом 3.6 Договору встановлено, що орендна плата перераховується таким чином: 50% до Державного бюджету; 50% Балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених КМУ і чинних на кінець періоду за який здійснюється платіж.

Згідно із п. 3.11 у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за Актом прийому-передачі включно. Закінчення строку дії Договору не звільняє Орендаря від обов'язку сплати заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції до Державного бюджету та Балансоутримувача.

Відповідно до п. 5.3 Договору визначено зобов'язання Орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату до Державного бюджету та Балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює Орендар, вказується "Призначення платежу" за зразком, який надає Орендодавець листом при укладеннні Договору оренди).

Розділом 10 Договору оренди визначено - умови цього договору зберігають силу протягом усього строку дії Договору, а в частині зобов'язань Орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що договір оренди припинив свою дію з 01.07.2015 року. У зв'язку із неналежним виконанням Орендарем умов договору оренди позивач звертався до ФОП ОСОБА_1 з вимогою про погашення заборгованості з орендної плати (№ 18-09-03017 від 23.10.15р.), яка була залишена відповідачем без реагування.

Під час розгляду справи Відповідачем 16.08.16 р. частково було сплачено заборгованність в сумі 1 000, 00 грн., яка станом на 18.10.16 р. складає 1 739, 19 грн.

Отримання грошових коштів та їх розмір підтверджується копією квитанції долученої до заяви про зменшення позовних вимог, яка була подана представником Позивача.

Згідно із пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова).

За таких обставин, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 1 000, 00 грн заборгованості, у зв'язку із відсутністю предмету спору в цій частині.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягненння 1 739, 19 грн. підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України. Згідно ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано Відповідачем, за період дії Договору оренди з 04.12.14 р. по 15.07.15 р., Відповідач мав перерахувати до державного бюджету орендну плату в розмірі 9 491, 19 грн., в той час як було перераховано лише 7 752, 00 грн, таким чином, станом на дату прийняття рішенння заборгованість відповідача перед позивачем складає 1 739, 19 грн.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязань щодо сплати орендної плати та відповідно до п. 3.7. Договору в якому орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованності за кожен день прострочення включаючи день оплати, Позивачем нараховано пеню в розмірі 484,75 грн. за період з 16.02.2016р. по 01.08.2016р.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені у заявленому розмірі судом встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, у зв'язку з чим вимоги Позивача в частині стягненння пені в сумі 484, 75 грн. підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказів повної сплати боргу під час розгляду справи Відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Це стосується Відповідача, який мав довести суду, що він зобов'язання за Договором оренди по розрахунках виконав своєчасно та в повному обсязі.

Враховуючи наведене, дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника Позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (33000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 77, ) до Державного бюджету (на розрахунковий рахунок відділення Державної казначейської служби в м. Рівному № 0002, код одержувача 38012714, банк одержувача ГУ ДКСУ в Рівненській області, МФО 833017, код платежу 22080200) 1 739 (тисяча сімсот тридцять дев'ять) грн. 19 коп. заборгованності по орендній платі та 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 75 коп. пені.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (33000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід державного бюджету України 1 378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

4. В частині стягненння 1 000, 00 грн. заборгованності зі сплати орендної плати провадження у справі припинити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено "20" жовтня 2016 року.

Суддя Гудзенко Я.О.