РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016Справа №910/10828/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "РМ-Інвест"
до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк»
простягнення 453 914,35 грн.
СуддяБорисенко І.І.
Представники:
від позивача - Просалова О.Є., за довіреністю;
від відповідача -Милокостова Г.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РМ-Інвест" до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк» про стягнення пені в розмірі 453 914,35 грн. за прострочення виконання зобов'язань по виконанню розрахункових документів (платіжних доручень в кількості 160 штук на загальну суму 44 770 714,00 грн.).

Відповідач у поданому 30.08.2016 відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на те, що відповідно до рішення правління Національного Банку України від 17.06.2016 №73-рш «Про віднесення ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» до категорії неплатоспроможних» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016 №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», з урахуванням Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.07.2016 №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на два місяці з 17.06.2016 по 16.08.2016.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 16 серпня 2016 року №215- рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.08.2016 №1523 «Про запровадження процедури ліквідації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», строком на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018 включно.

Таким чином, після запровадження у Банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами Фізичних осіб, гарантованими Фондом.

У зв'язку з викладеними обставинами у позові просив відмовити.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "РМ-Інвест" (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Євробанк» (Банк) було укладено договір про відкриття рахунку та його розрахункове обслуговування №2600.5.09734.0001/Євро КБ (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2 Договору, на підставі Договору Відповідач відкриває Позивачу поточний рахунок №0001 в національній валют та/або в іноземній валютах та надає можливість у порядку та на умовах, визначених в Договорі та Правилах, отримувати визначені послуги щодо своїх Рахунків та здійснювати їх в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, Правилами операції за своїми рахунками, з урахуванням обмежень, передбачених Договором, Правилами та чинним законодавством.

Пунктом 3 Договору передбачено, що Сторони дійшли згоди про те, що правила та умови викладенні в Правилах є невід'ємною частиною Договору після його підписання. Правила не підлягають окремому підписанню Сторонами і набувають чинності для Сторін одночасно з підписанням цього Договору. Правила можуть бути скасовані або до них Банком можуть бути внесені зміни, про що Банк повідомляє Клієнта в порядку, визначеному Правилами.

Згідно 2.1.2 Правил відкриття банківського рахунку юридичній особі/фізичній особі підприємцю та його розрахункового обслуговування в ПАТ КБ «Євробанк» (надалі-Правила) Позивач має право вимагати від Відповідача своєчасного і повного здійснення розрахунку та надання інших послуг, передбаченого Договором.

Відповідно до п. 2.4.2 п. 2.4 розділу 2 Правил Банк зобов'язується Протягом 5 робочих днів з дня отримання виконувати в межах залишку коштів на рахунку платіжні доручення та касові документи Клієнта.

Позивачем у період з 19 травня по 25 травня 2016 року за допомогою програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк «EUROBANK 24/7» було направлено до ПАТ «КБ «Євробанк» для виконання платіжні доручення в кількості 160 штук на загальну суму 44 770 714 грн.

Проте, відповідачем, вказані платіжні доручення протягом п'яти днів та на дату подання позовної заяви не виконанні.

Спір виник внаслідок того, що оскільки відповідачем платіжні доручення позивача у встановлений строк не виконанні, то відповідач в силу п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» зобов'язаний сплатити позивачу встановлену законом пеню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (п. 30.1 ст. 30 зазначеного Закону

Відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Як свідчать матеріали справи відповідно до рішення Правління Національного Банку України від 17.06.2016 №73-рш «Про віднесення ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» до категорії неплатоспроможних» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016р. №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», з урахуванням Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.07.2016 №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на два місяці з 17.06.2016р. по 16.08.2016р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» призначено Кононця Вадима Валерійовича, який діє на підставі рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016р. №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 07.07.2016р. №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК».

Згідно з указаними рішеннями розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЄВРОБАНК» (далі - ПАТ КБ «ЄВРОБАНКБАНК») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 16 серпня 2016 року №215- рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) прийнято рішення від 16.08.2016 №1523 «Про запровадження процедури ліквідації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», строком на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018 включно. Уповноваженою особою Фонду на проведення ліквідації призначено Кононця Вадима Валерійовича.

Станом на момент розгляду справи у Відповідача розпочата процедура ліквідації Банку (відповідача).

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (ст. 321 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 статті 1066 Цивільного кодексу України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Судом враховано, що всупереч вказаної норми банк не зміг забезпечити право позивача на безперешкодне розпорядження його коштами, що знаходяться на його рахунках, відкритих в банку на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Починаючи з 09.03.2011 (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 № 2677-VI) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тому, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п. 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з п. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

А тому, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом із цим, вказаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, враховуючи вищезазначене, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Тому, виходячи з аналізу вищенаведених положень, позивач є кредитором банку на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до відповідача від часу запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

Розглядаючи спір по суті, судом враховано, що відповідно до пункту третього частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що уповноважена особа Фонду дала дозвіл на продовження виконання відповідачем спірних платіжних доручень позивача.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку) у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Матеріали справи свідчать, що позивач скористався наданим йому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правом та подав уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кредиторську вимогу в частині пені в розмірі 453 914,35 грн.

Згідно з листом від 13.09.2016 №06-24.2/5811 ПАТ «КБ «Евробанк» з посиланням на пп. 3) ч.5 ст. 36, пп. 3) ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відмовив у задоволенні заяви про визнання кредитором позивача в частині пені у розмірі 453 914,35 грн.

Відповідно до пп. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Згідно з пп. 3 ч.2 ст. 46 вищевказаного закону, з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав, а ч.3 ст. 46 закону визначає, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Згідно з ч.4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Проте, спору щодо акцептування вимоги кредитора в частині пені в розмірі 453 914,35 грн. між сторонами немає, відповідного позову з нормативно-правовим обґрунтуванням до суду не подано. Натомість позивачем заявлено позов про стягнення пені в розмірі 453 914,35 грн. з Банку, в якому розпочато процедуру ліквідації, що унеможливлює задоволення таких вимог в обхід черговості задоволення вимог кредиторів банку, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним і має пріоритет у регулюванні правовідносин між неплатоспроможним банком та його кредиторами.

Тому, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.10.2016

Суддя І.І. Борисенко