ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"06" жовтня 2016 р. Справа № 911/1023/16

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши скаргу № 130-2-12/4779 від 14.09.2016 р. публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України на постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства Васильківхлібопродукт, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне

про зобовязання вчинити дії та стягнення 5950901,47 грн.

за участю представників

від стягувача: ОСОБА_1 (дов. № 876 від 28.12.2015 р.);

від боржника: ОСОБА_2 (дов. б/н від 07.04.2016 р.);

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України: ОСОБА_3 (дов. № 20.22/489 від 30.12.2015 р.);

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 24.05.2016 р. у справі № 911/1023/16 позов публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України задоволено повністю; зобовязано публічне акціонерне товариство Васильківхлібопродукт вчинити дії з поставки публічному акціонерному товариству Державна продовольчо-зернова корпорація України 6051,354 метричних тонн зерна кукурудзи 3-го класу на загальну суму 19969468,02 грн.; стягнуто з публічного акціонерного товариства Васильківхлібопродукт на користь публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України 4553038,71 грн. пені, 1397862,76 грн. штрафу та 206700,00 грн. судового збору.

30.06.2016 р. на виконання рішення господарського суду Київської області від 24.05.2016 р. було видано накази.

До господарського суду Київської області від публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України надійшла скарга № 130-2-12/4779 від 14.09.2016 р., в якій скаржник просить суд визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. ВП № 52058104 незаконною; скасувати вказану постанову; зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України прийняти до виконання наказ від 30.06.2016 р. у справі № 911/1023/16 та порушити виконавче провадження з виконання зазначеного наказу.

В обґрунтування вимог скарги стягувач посилається на те, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. ВП № 52058104 про відмову у відкритті виконавчого провадження винесена незаконно з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та повинна бути скасована.

У судовому засіданні 04.10.2016 р. було оголошено перерву до 06.10.2016 р.

У судовому засіданні 06.10.2016 р. представником боржника подані письмові пояснення, в яких боржник зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р., який набрав чинності 05.10.2016 р., виконавчі дії з виконання наказу у даній справі повинні проводитись за місцем знаходження боржника, тобто Відділом державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції.

Представник стягувача у судових засіданнях 04.10.2016 р. та 06.10.2016 р. вимоги скарги підтримав з підстав, викладених у скарзі.

Представник боржника у судових засіданнях 04.10.2016 р. та 06.10.2016 р. проти задоволення скарги заперечував.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України у судових засіданнях 04.10.2016 р. та 06.10.2016 р. проти задоволення скарги заперечував.

Розглянувши скаргу № 130-2-12/4779 від 14.09.2016 р. публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України на постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р., заслухавши пояснення представників стягувача, боржника та Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України суд встановив наступне:

04.08.2016 р. до Відділу державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції стягувачем була подана заява № 130-2-12/4076 від 03.08.2016 р. про прийняття до примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 30.06.2016 р. у справі № 911/1023/16, в якій стягувач просив відкрити виконавче провадження за вказаним наказом та забезпечити його виконання.

05.08.2016 р. Відділом державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції винесено постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження. Вказана постанова вмотивована тим, що виконавчий документ предявлено не за підвідвідомчістю, так як сума зобовязання становить 19969468,02 грн., а відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» на Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобовязання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

22.08.2016 р. стягувач звернувся із заявою № 130-2-12/4398 від 19.08.2016 р. до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив відкрити виконавче провадження за наказом господарського суду Київської області від 30.06.2016 р. у справі № 911/1023/16 та забезпечити його виконання.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. ВП № 52058104, керуючись ст.ст. 21, 23, п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 30.06.2016 р. у справі № 911/1023/16.

Проте, постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. ВП № 52058104 про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 17 травня 2016 р. N 1368-VIII, встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 17 травня 2016 р. N 1368-VIII, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17 травня 2016 р. N 1368-VIII державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 17 травня 2016 р. N 1368-VIII, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. ВП № 52058104 мотивована тим, що у виконавчому документі боржник не є вищим чи центральним органом виконавчої влади, а виконавчий документ не передбачає стягнення більше десяти мільйонів гривень, отже зазначений виконавчий документ предявлено не за підвідомчістю виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 17 травня 2016 р. N 1368-VIII, на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до наказу господарського суду Київської області від 30.06.2016 р. у справі 911/1023/16, який виданий на виконання рішення господарського суду Київської області 24.05.2016 р., зобовязано публічне акціонерне товариство Васильківхлібопродукт вчинити дії з поставки публічному акціонерному товариству Державна продовольчо-зернова корпорація України 6051,354 метричних тонн зерна кукурудзи 3-го класу на загальну суму 19969468,02 грн.

Відтак, сума зобовязання за наказом господарського суду Київської області від 30.06.2016 р. у справі 911/1023/16 становить 19969468,02 грн., тобто більше десяти мільйонів гривень.

Отже, винесення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови від 31.08.2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження з посиланням на ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» та на те, що виконавчий документ не передбачає стягнення більше десяти мільйонів гривень є необґрунтованим, оскільки у п. 2 ч. 1 зазначеної статті Закону передбачена підвідомчість виконавчих проваджень і відповідно на Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень, а не сума стягнення.

Таким чином, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України помилково застосовано п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Заперечення боржника не приймаються судом до уваги, оскільки суд розглядаючи скарги а дії органів ДВС оцінює відповідність дій вимогам закону, що діяв на час їх вчинення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. ВП № 52058104 про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги стягувача про зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання наказ господарського суду Київської області від 30.06.2016 р. у справі № 911/1023/16 та порушити виконавче провадження з виконання вказаного наказу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Проте, доказів того, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ухиляється від вчинення виконавчих дій матеріали справи не містять, а дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 31.08.2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка визнана судом незаконною та скасована, опосередковані лише невірним застосуванням норм чинного законодавства,

Враховуючи вищевикладене, вимога стягувача щодо зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання наказ господарського суду Київської області від 30.06.2016 р. у справі № 911/1023/16 та порушити виконавче провадження з виконання вказаного наказу є передчасною та не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ухвалив:

1. Скаргу № 130-2-12/4779 від 14.09.2016 р. публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України на постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. ВП № 52058104.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 31.08.2016 р. ВП № 52058104.

2. В іншій частині скарги відмовити.

Суддя О.О. Рябцева