ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.10.16 Справа № 904/6631/16
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен", м. Слов'янськ Донецької області

до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про визнання дій незаконними та зобов`язати вчинити дії

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, договір б/н від 01 вересня 2016 року, адвокат

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 3316-К-Н-О від 05 липня 2016 року, провідний юрисконсульт департаменту правового забезпечення

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" розблокувати рахунок №2783 відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк", що належить ТОВ "Доноблінвестмен".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ КБ "Приватбанк" безпідставно наклав арешт на поточний рахунок №2783 товариства, чим фактично позбавив позивача можливості користуватись своїми власними грошовими коштами.

Також, позивач зазначає, що 08 грудня 2015 року намагався у системі Приват 24 здійснити платіж на адресу - розрахунковий рахунок №4142, який знаходиться у ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023 та належить товариству з обмеженою відповідальністю "ТТК Азимут" з призначенням платежу "оплата залізничних перевезень, згідно договору №17/11 від 17.11.2015" на суму 985 000,00 грн., але платіж не відбувся, на підставі того, що розрахунковий рахунок №2783 знаходиться у статусі "закритий, заблокований".

Вищезазначений платіж не пройшов, це підтверджується довідкою товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія "Азимут" №1321/3005 від 30 травня 2016 року, в якій зазначено, що за період з 08 грудня 2015 по дійсний час товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія "Азимут" не отримувало грошових коштів від товариства з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен", відправлених платіжним дорученням №167 від 08.12.2015 в розмірі 985 000,00 грн., призначених, як оплата залізничних перевезень, згідно договору № 17/11 від 17.11.2015.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, надав до суду відзив на позовну заяву мотивований тим, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів подання до ПАТ КБ "Приватбанк" оформлених розрахункових документів про перерахування або видачу його коштів. Також, зазначає що обраний спосіб захисту позивача, а саме: зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" розблокувати рахунок - не відповідає встановленим законом способом захисту прав. При цьому відповідач вказує на те, що позивачем не доведено порушення банком проведення будь-яких операцій за його рахунком.

25 жовтня 2016 року позивач заявив клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 банк України та продовження строку розгляду справи.

Клопотання мотивоване необхідністю отримання від НБУ пояснень з приводу дій ПАТ "КБ "Приватбанк" по призупиненню дії рахунку, відкритого товариству з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен". За доводами позивача, участь НБУ у справі може суттєво вплинути на рішення господарського суду у даній справі.

Клопотання про продовження строку розгляду справи мотивоване особливою складністю справи, несвоєчасним виконанням відповідачем ухвал суду щодо надання витребуваних доказів та необхідністю залучення до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_3 Банку України.

Відповідач проти задоволення заявлених клопотань заперечує.

Розгляд справи був відкладений з 06.09.2016 на 29.09.2016, з 29.09.2016 на 17.10.2016. У судовому засіданні 17.10.2016 оголошено перерва на 25.10.2016.

У судовому засіданні 25.10.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен" звернулося до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" із заявою про відкриття банківського поточного рахунку, за умовами якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок № 2783 у валюті UAN та узгодив із ним правила здійснення електронних платежів за допомогою банківських програмних продуктів.

Отже, згідно заяви від 03 червня 2011 року позивач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://рrivatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 16 жовтня 2013 року (далі Договір), а банк взяв на себе зобовязання виконувати умови договору.

08 грудня 2015 року, за доводами позивача, товариство з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен" намагалося здійснити платіж у системі Приват-24 та здійснити платіж на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "ТТК Азимут" з призначенням платежу "оплата залізничних перевезень згідно договору №17/11 від 17.11.2015" на суму 985 000,00грн. Однак платіж у зазначеній сумі на адресу ТОВ "ТТК Азимут" не відбувся, оскільки рахунок № 2783 знаходився у стані "закритий, заблокований".

У червні 2016 року на запит товариства з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен" Краматорською філією приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" видана довідка №10625853/5478704 від 08.06.2016 (а.с.9, т.1).

За змістом цієї довідки станом на 08.06.2016 року на рахунок № 2783 накладено арешт банком.

Причиною виникнення спору є накладення банком арешту на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен" № 2783, відкритий у Краматорській філії ПАТ КБ "Приватбанк", проти чого заперечує відповідач.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини, юридичні факти (ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Цивільний обовязок - це вимога до субєкта цивільного права діяти (або не вчиняти дії), забезпечена можливістю правового примусу до належної поведінки. Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 Цивільного кодексу України).

Для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій банки відкривають рахунки юридичним особам, зареєстрованим в установленому чинним законодавством України порядку особам на умовах, зазначених у договорі між установою банку та володільцем рахунка.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки визначаються як рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобовязання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до ст. 51 зазначеного Закону банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб відкриваються у гривнях та іноземній валюті. Метою договору банківського рахунку є належне виконання банком доручення клієнта щодо здійснення розрахунків з контрагентами.

За доводами позивача розрахунково-касові операції проводилися підприємством з дати укладення договору банківського обслуговування, ніяких порушень порядку проведення розрахункових операцій позивач не здійснював, боргів по оплаті послуг перед банком або будь-якими третіми особами не мав, як не мав і ніяких судових, кримінальних, виконавчих проваджень, що можуть призвести до арешту коштів на рахунку в банку, однак відповідач наклав арешт на поточний рахунок № 2783, відкритий у Краматорській філії ПАТ КБ "ПриватБанк", припинив всі розрахунково-касові операції за цим рахунком, чим позбавив позивача права користування власними грошовими коштами.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд

Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

За приписами ст. 21.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (п. 1.35 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (ст. 1.30, ст. 22.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання (ст. ст. 22.3, 22.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту (ст. 22.9 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Отже, обовязок банку щодо перерахування грошової суми на розрахунковий рахунок виникає після подання клієнтом банку відповідного розрахункового документу.

Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування (ст. 341 Господарського кодексу України).

Згідно довідки №160602 SU16250901 від 02.06.2016, виданої ПАТ КБ "Приватбанк", залишок грошових коштів на рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Доноблінвестмен" становить 1 971 767,73грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, у звязку з неможливістю сформувати 08 грудня 2015 року платіжне доручення в системі Приват 24, платіжне доручення на паперовому носії на адресу банку не направлялось.

Положеннями статті 33 ГПК України встановлено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначалося вище, в матеріалах справи міститься довідка Банку видана станом на 08.06.2016 року, що на рахунок № 2783 накладено арешт банком.

У судовому засіданні 17.10.2016 представником позивача надано технічний засіб для огляду документів в режимі онлайн за допомогою програми Приват 24, було оглянуто архів платіжного доручення від 08 грудня 2015 року на суму 985 000 грн., платіжна операція знаходиться у стані призупинено. Також станом на 17 жовтня 2016 року рахунок № 2783 знаходиться у стані призупинений.

Інших доказів, які б свідчили про накладення банком арешту на поточний рахунок позивача, матеріали справи не містять.

Відповідач заперечує видачу довідки №160602 SU16250901 від 02.06.2016, яка свідчить про накладення арешту на рахунок № 2783, з огляду на відсутність її в програмному комплексі банку.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюється виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла станом на дату виникнення спірних відносин) передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Положеннями ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок накладення арешту та вилучення майна боржника. Зокрема, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках в банках.

Системний аналіз статей 52, 57 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави стверджувати, що накладення арешту на банківський рахунок є складовим елементом процесу виконавчого провадження, який застосовується органами Державної виконавчої служби України для збереження та звернення стягнення на грошові кошти боржника за рішенням суду.

На думку суду, наявна в матеріалах справи довідка банку про арешт рахунку позивача, дійсно не може свідчити про накладення арешту на рахунок, з огляду на відсутність повноважень у банку на вчинення вказаних дій повязаних з накладенням арешту на банківський рахунок.

Оскільки правовідносини сторін щодо обслуговування рахунку позивача виникли на підставі укладеного між ними договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування, у разі невиконання банком умов договору, позивач вправі звернутися з відповідною вимогою до суду саме у звязку з невиконанням банком умов договору.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав задовольнити позовні вимоги позивача.

Відповідно до частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Оскільки позивачем не зазначено в клопотанні, яким чином рішення з господарського спору може вплинути на права або обов'язки ОСОБА_3 банку України щодо позивача або відповідача, а отримання пояснень від ОСОБА_3 банку України щодо призупинення відповідачем банківського рахунку, відкритого позивачу, не впливає на вирішення спору по суті, враховуючи положення частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України, суд відхиляє клопотання позивача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 України.

Не підлягає задоволенню клопотання про продовження строку розгляду справи, мотивоване особливою складністю справи, несвоєчасним виконанням відповідачем ухвал суду щодо надання витребуваних доказів та необхідністю залучення до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_3 Банку України, оскільки суд, ухвалою від 29.10.2016 продовжив строк розгляду справи на 15 днів. Положення частини третьої статті 69 господарського процесуального кодексу України передбачають право суду за клопотанням сторони продовжити строк розгляду спору, але не більше, ніж на 15 днів.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст..ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, 31.10.2016