РІШЕННЯ

04.10.2016Справа №917/1252/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 917/1252/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», м. Дніпро,

до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», м. Київ, в особі Філії газопромислового управління «Полтавагазвидобування», м. Полтава,

про розірвання договору,

за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», м. Київ, в особі Філії газопромислового управління «Полтавагазвидобування», м. Полтава,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», м. Дніпро,

про стягнення 5 142,52 грн.,

за участю представників:

позивача за первісним позовом - Волошщук П.Ю. (довіреність від 06.04.2016 № б/н);

відповідача за первісним позовом - Бондаренко А.М. (довіреність від 29.12.2015 № 2-129д); Артамонов А.А. (довіреність від 28.03.2016 № 2-531д).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут») звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі Філії газопромислового управління «Полтавагазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування») про розірвання договору на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами від 30.06.2015 № 2/15-Б (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.08.2016 було порушено провадження у справі № 917/1252/16 та призначено судовий розгляд на 08.09.2016.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.09.2016 було ухвалено передати матеріали справи № 917/1252/16 за підсудністю до Господарського суду міста Києва в порядку статей 15, 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За результатами автоматичного розподілу справу № 917/1252/16 передано судді Курдельчуку І.Д. для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 прийнято справу № 917/1252/16 до провадження та призначено розгляд на 27.09.2016.

23.09.2016 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» подало суду уточнену позовну заяву, в якій просило суд розірвати Договір, оскільки після його укладення відбулися такі зміни у законодавстві України, що суттєво впливають на права та обов'язки учасників договірних відносин.

26.09.2016 ПАТ «Укргазвидобування» подало суду:

- відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що первісний позов є безпідставним і необґрунтованим, і таким, що не підлягає задоволенню;

- зустрічну позовну заяву до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення: 4 691,15 грн. вартості неоплаченої послуги за Договором; 414,10 грн. пені; 37,27 3% річних, а всього 5 142,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2016 прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду разом з первісним позовом.

У судовому засіданні 27.09.2016 було оголошено перерву до 04.10.2016 відповідно до статті 77 ГПК України.

03.10.2016 ПАТ «Укргазвидобування» подало суду додаткові заперечення з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.09.2016.

04.10.2016 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» подало суду пояснення на відзив на первісну позовну заяву, в якому заперечило проти доводів ПАТ «Укргазвидобування».

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 04.10.2016 надав пояснення по суті спору; первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі; проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечив повністю.

Представники відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 04.10.2016 надали пояснення по суті спору; зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі; проти задоволення первісних позовних вимог заперечили повністю.

У судовому засіданні 04.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.06.2015 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (замовник) та ПАТ «Укргазвидобування» (газотранспортне підприємство) було укладено Договір, за умовами якого:

- газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу замовника до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС) для задоволення потреб установ і організацій, які фінансуються з державного і місцевих бюджетів, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченим умовам Договору (пункт 1.1 Договору);

- послуги з транспортування газу оформлюється газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами (далі - акти наданих послуг) (пункт 3.1 Договору);

- вартість послуг з транспортування 1 000 куб.м. природного газу внутрішньопромисловими газопроводами газотранспортного підприємства складає 209,50 грн., крім того ПДВ 20% - 41,90 грн., всього з ПДВ - 251,40 грн. (пункт 5.1 Договору).

- оплата вартості послуг з транспортування газу здійснюється замовником в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Комісія). Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (пункт 5.5 Договору);

- Договір набирає чинності з дати його підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.07.2015 та діє до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1 Договору);

- Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 11.2 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від ПАТ «Укргазвидобування» Золотоусом О.М., який діяв на підставі довіреності від 09.01.2015 № 2-269д, та від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» директором Соболь Т.В., яка діяла на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Додатковою угодою від 30.11.2015 № 2 до Договору сторони дійшли згоди викласти пункт 11.1 Договору у такій редакції: «Цей Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 липня 2015 року та діє до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.».

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором з надання послуг.

Позивач за первісним позовом просить розірвати Договір, посилаючись на істотну зміну обставин.

Частинами першою та другою статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

На думку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», наявні всі елементи для розірвання Договору, а саме:

- в момент укладення Договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане: укладаючи Договір 30.06.2015, сторони керувалися Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу»; Кодекс газотранспортної системи був прийнятий 30.09.2015; нові роз'яснення Комісії з'явилися вже після укладання спірного правочину; таким чином, сторони не могли знати про подальшу зміну обставин;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися: сторони Договору не впливають на нормотворчу діяльність Комісії, а тому не могли вплинути на прийняття відповідних нормативних актів;

- виконання Договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні Договору; у зв'язку з тим, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не може включати до тарифу на природний газ вартість транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, позивач несе збитки, які не міг передбачити при укладанні Договору;

- із суті Договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона: Договором та іншими актами законодавства відповідний ризик на ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не покладається.

Відповідач за первісним позовом, у свою чергу, заперечував проти задоволення первісного позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Судом встановлено, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» зверталося до ПАТ «Укпгазвидобування» з листами про розірвання Договору.

Відповідач за первісним позовом заперечив проти розірвання Договору та надав відповідну письмову відповідь (лист від 15.07.2016 № 30-6317/1).

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову, виходячи з такого.

ТОВ «Дпіпропетрвськгаз збут» зазначає, що газопроводи у Договорі, відносяться до внутрішньопромислових трубопроводів, які є складовою частиною технологічного процесу видобутку вуглеводної сировини і не є відокремленим видом господарської діяльності, а тому переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами не відноситься до господарської діяльності з транспортування природного газу.

Суд погоджується з доводами відповідача за первісним позовом про те, що в межах спірного Договору ПАТ «Укргазвидобування» не здійснює транспортування природного газу магістральними трубопроводами та/чи газотранспортною системою, а по суті надає послуги з переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, отже, вказаний вид діяльності не підпадає під ліцензування та обмеження, встановлені Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи.

Частиною першою статті 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що транспортування продукції трубопроводами є окремим видом господарської діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ГК України обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюється Конституцією України та законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про трубопровідний транспорт» магістральний трубопровід - це технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об'єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

Статтею 2 Закону України «Про трубопровідний транспорт» передбчаено, що систему трубопровідного транспорту України становлять магістральний трубопровідний транспорт та промисловий трубопровідний транспорт.

Таким чином, внутрішньопромислові трубопроводи відповідача за первісним позовом і діяльність, пов'язана з ними, є складовою частиною трубопровідного транспорту, а не частиною процесу видобутку природного газу, як це зазначено позивачем за первісним позовом.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач за первісним позовом посилається на роз'яснення чинного законодавства України, які були викладені Комісією у листах: від 21.07.2016 № 7384/16.2.1/7-16; від 10.05.2016 № 4519/16.2.1/7-16; від 16.06.2016 № 5902/16.2.1/7-16.

Слід зазначити, що листи Комісії не носять обов'язкового характеру, а є лише інформацією до відома.

Разом з тим, відповідно до Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014, Комісія для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій; рішення, прийняті Комісією, оформлюються постановами і розпорядженнями та є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій.

Крім того, в листі Комісії від 21.07.2016 № 7384/16.2.1/7-16 зазначено про те, що вартість переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, на думку Комісії, має відноситись на собівартість видобутку газу і враховуватися у ціні природного газу власного видобутку, проте далі за текстом Комісія вказує, що на даний час вказане питання законодавчо не врегульовано та наразі Комісією лише розробляється проект змін до постанови від 30.09.2015 № 2516, якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на які покладені спеціальні обов'язки (далі - Алгоритм).

Відповідно до пункту 13 Алгоритму при розрахунку нормативів перерахування коштів застосовуються планові обсяги постачання природного газу за кожною категорією споживачів на відповідний розрахунковий період відповідно до умов укладених договорів із оптовим продавцем природного газу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, а у випадку використання газопостачальними підприємствами промислових трубопроводів газодобувних підприємств - згідно з умовами укладених договорів із відповідними газодобувними підприємствами.

Пунктами 19, 20 Алгоритму передбачено, що газопостачальні підприємства при постачанні природного газу категорії «населення» та «ТКЕ-населення» здійснюють розрахунок нормативу перерахування коштів для зарахування коштів на у випадку використання газопостачальним підприємством промислових трубопроводів газодобувних підприємств, з якими газопостачальним підприємством укладено відповідний договір, газопостачальне підприємство здійснює відповідний розрахунок нормативу перерахування коштів на поточні рахунки таких газодобувних підприємств з урахуванням визначених у договорах планових обсягів та плати за використання промислових трубопроводів за кожним газодобувним підприємством окремо.

Своєчасність укладення відповідних договорів забезпечують керівники операторів газотранспортної та/або газорозподільних систем, газопостачальних підприємств, оптового продавця природного газу, а у випадку використання газопостачальними підприємствами промислових трубопроводів газодобувних підприємств - керівники газодобувних підприємств (пункт 29 Алгоритму).

Отже, по суті постанова від 30.09.2015 № 2516 зобов'язує керівників газодобувних підприємств укладати договори на транспортування (переміщення) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Щодо ж до питання встановлення вартості за транспортування (переміщення) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, то слід вказати таке.

Відповідно до пунктів 10, 11 положення «Про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період)», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 (далі - Положення) купівля-продаж природного газу між національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України») та постачальником природного газу із спеціальними обов'язками здійснюється за регульованою оптовою ціною, розрахованою з урахуванням формули, визначеної пунктом 12 цього Положення, відповідно до договору, який укладається на підставі примірного договору купівлі-продажу природного газу між НАК «Нафтогаз України» та постачальником природного газу із спеціальними обов'язками, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Постачальники природного газу до 1 квітня 2017 року, що закуповують природний газ у НАК «Нафтогаз України» відповідно до пунктів 9 і 10 цього Положення, зобов'язані постачати такий природний газ виключно побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) за ціною, що не може перевищувати граничних роздрібних цін на природний газ.

Разом з тим, умовами Договору не передбачено купівлі-продажу природного газу; відповідач за первісним позовом не може впливати на ціну та її калькуляцію, яку встановлює НАК «Нафтогаз України» для постачальників природного газу кінцевим споживачам.

Послуга по транспортуванню (переміщенню) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, яку надає ПАТ «Укргазвидобування» ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» регулюється на договірних засадах, які узгоджені сторонами.

Рахунки-фактури, які щомісяця направляються позивачу за первісним позовом за надані послуги адресовані саме ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», а не кінцевим споживачам природного газу.

ПАТ «Укргазвидобування» здійснює господарську діяльність, а саме надає послуги з транспортування (переміщення) природного газу, власником/продавцем якого не є.

Посилання позивача за первісним позовом на Положення є недоречним, оскільки вимоги вказаного нормативно-правового акта щодо ціноутворення на природний газ поширюються лише на побутових споживачів та релігійні організації, а предметом вказаного спору є Договір, предмет якого - це транспортування (переміщення) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами для задоволення потреб установ і організацій, які фінансуються з державного і місцевих бюджетів.

Так, формула на яку вказує ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», як на підставу для розрахунку роздрібних цін на природний газ в контексті пункту 12 Положення передбачені для побутових споживачів та релігійних організацій.

Що ж до посилань позивача за первісним позовом на набрання чинності 01.10.2015 Закону України «Про ринок природного газу» та 27.11.2015 Кодексу газотранспортної системи як на підставу для розірвання Договору, то слід вказати таке.

Транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу; газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об'єктами і спорудами, пов'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Переміщення природного газу за умовами Договору здійснюється внутрішньопромисловими трубопроводами, які не є частиною магістрального трубопроводу, а отже, і не являються частиною газотранспортної системи.

Положення Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газотранспортної системи не змінюють порядок надання ПАТ «Укргазвидобування» послуг із транспортування природного газу, а також не стосуються відповідних правовідносин.

Вказані нормативно-правові акти регулюють порядок транспортування природного газу виключно з прив'язкою до надання послуг газотранспортною системою. Водночас, укладений Договір транспортування (переміщення) природного газу передбачає надання послуг ПАТ «Укргазвидобування» поза газотранспортною системою, а саме шляхом переміщення природного газу своїми внутрішньопромисловими газопроводами.

Також, слід зазначити, що відповідно до пункту 26 частини першої статті 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» транспортування природного газу - це господарська діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу трубопроводами з метою його подальшого зберігання, розподілу або доставки безпосередньо споживачам та замовникам, окрім транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами).

Згідно із пунктом 45 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Як у Законі України «Про засади функціонування ринку природного газу», так і у Законі України «Про ринок природного газу» термін «транспортування природного газу» не охоплює правовідносини щодо переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Твердження ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про те, що переміщення природного газу може регулюватися лише Кодексом газотранспортної системи є хибним, оскільки вищевказаний Кодекс стосується лише транспортування природного газу виключно магістральними трубопроводами.

Жодним чинним нормативно-правовим актом не встановлена заборона на викоростання внутрішньопромислових трубопроводів для надання послуг з переміщення природного газу.

Позивач за первісним позовом документально не підтвердив наявність всіх елементів у розмінні статті 652 ЦК України для розірвання Договору, а тому підстав для задоволення первісного позову немає.

Що ж до зустрічного позову, то він підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач за зустрічним позовом на виконання умов Договору надав послуги на суму 4 691,15 грн. за період квітень-липень 2016 року, а відповідач за зустрічним позовом їх не оплатив.

Факт надання послуг підтверджується актами прйому-передачі природного газу для транспортування: від 30.04.2016; від 31.05.2016; від 30.06.2016.

Слід зазначити, що відповідачем за зустрічним позовом підписано лише акт від 30.04.2016.

Разом з тим, позивачем за зустрічним позовом акти від 31.05.2016 та від 30.06.2016 надсилалися на адресу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та були отримані останнім, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У свою чергу, відповідач за зустрічним позовом мотивованої відмови від підписання вказаних актів не надав, а тому послуги вважаються прийнятими.

Таким чином, заборгованість відповідача за зустрічним позовом за виконані позивачем за зустрічним позовом роботи складає 4 691,15 грн.

За таких обставин зустрічні позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 4 691,15 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача 37,27 грн. 3% річних і 414,10 грн. пені. Позивач визначає період прострочення з 21.05.2016 по 31.08.2016.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем за зустрічним позовом розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач за зустрічним позовом не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача за зустрічним позовом та підтверджували заперечення проти задоволення зустрічних позовних вимог.

За таких обставин, зустрічний позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2; ідентифікаційний код: 39572642) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Украгазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) в особі філії газопромислового управління «Полтавагазвидобування» (36008, м. Полтава, вул. Фрунзе, 173; ідентифікаційний код: 00153100): 4 691 (чотири тисячі шістсот дев'яносто одну) грн. 15 коп. основного боргу; 414 (чотириста чотирнадцять) грн. 10 коп. пені; 37 (тридцять сім) грн. 27 коп. 3 % річних і 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 19.10.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук