ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.16р. Справа № 904/6401/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "МКТОН" ЛТД

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "НОВИЙ"

третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору Українсько-Індійське товариство з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "Магадфарма"

про визнання кредитного договору недійсним

Суддя Манько Г.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № 1/госп/2016 від 01.01.16р.; ОСОБА_2Ю, дов. № б/н від 27.07.16р.; ОСОБА_3, посв. № ІН096741 від 30.12.15р.

Від відповідача: ОСОБА_4, дов. № 56-Д від 29.06.16р.

Від третьої особи: ОСОБА_5, дов. № 230516 від 23.05.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма „МКТОН ЛТД звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою та просить визнати недійсним кредитний договір №772414/К1 від 06.10.2014р., укладений між публічним акціонерним товариство „Акціонерний комерційний банк „Новий та товариством з обмеженою відповідальністю Фірма „МКТОН ЛТД, як такий, що укладений під впливом омани та застосувати наслідки недійсності правочину.

Позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що наданими у справі доказами у повному обсязі підтверджені позовні вимоги. Заявив клопотання про колегіальний розгляд справи.

Відповідач проти позову заперечував. Просив суд в задоволенні позову відмовити відмовити. Заперечував проти задоволення клопотання щодо колегіального розгляду справи. Вважає, що справа не є складною та може бути розглянута судом одноособово. Наполягав, що наявні обставини справи підтверджують наміри Позивача на отримання, використання та неповернення кредитних коштів. Не обгрунтоване належними доказами твердження позивача, щодо неотримання кредитних коштів на поточний рахунок.

Третя особа підтримала позов та просила задовольнити його у повному обсязі. Підтримала клопотання позивача щодо колегіального розгляду справи.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2014р. між публічний акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та товариством з обмеженою відповідальністю «МКТОН» ЛТД було укладено кредитний договір №772414/К1.

Згідно умов Договору Кредитор за умови наявності вільних грошових коштів зобовязався надати Позичальнику грошові кошти у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії в національній валюті України на умовах забезпеченості повернення, строковості, відкличності, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо «транш», а у сукупності «транші», зі сплатою процентів в розмірі 25% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному Кредитором на момент укладання цього Договору, в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі 760000,00 грн. та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 06 жовтня 2016 року на умовах, визначених цим договором. Позичальник зобовязався сплатити Кредитору за користування кредитом проценти у розмірі 25% та повернути кредит у порядку та строки, визначені цим договором. Процентна ставка може бути змінена за згодою сторін.

Згідно п. 1.4. договору кредит наданий Позичальнику на наступні цілі: поточні цілі підприємства, повязані з веденням фінансово-господарської діяльності: поповнення обігових коштів.

Моментом (днем) надання Кредитором кредиту (траншу) Позичальнику вважається день списання відповідної суми коштів меморіальним ордером з позичкового рахунку, вказаного у п. 2.2 цього договору, на поточний рахунок №9001.980 Позичальника в АКБ «Новий» (п. 2.4. договору).

Повернення отриманого кредиту Позичальником здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок, зазначений в п. 2.2. цього договору, в сумах та в терміни, визначені Графіком повернення кредиту, наведеному у Додатку №1, що є невідємною частиною цього договору (п. 2.5. договору).

06.10.2014р. шляхом укладення договору поруки №761814/П(772414) між ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» (Кредитор) і Українсько-Індійським товариством з обмеженою відповідальністю «Медична компанія «Магадфарм» (Поручитель), останній поручився за виконання зобовязань по кредитному договору №772414/К1.

На виконання кредитного договору банк надав позивачу 760000,00 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру.

Згідно вимог ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно приписів ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приписами ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Дніпропетровського Апеляційного Господарського суду від 19.05.2016р. по справі № 904/9681/15 встановлено, що укладений спірний кредитний договір відповідає вимогам ст.ст. 638, 1054 та ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», тобто містить всі необхідні істотні умови, передбачені законом для кредитних договорів. Сторони підписали договір та засвідчили його відбитками печаток товариств, таким чином на момент його укладення сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору та бажали настання цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 8.2. договору підписанням цього договору Позичальник підтвердив вивчення в повному обсязі всіх умов цього договору, згоду зі своїми правами та обовязками за цим договором, свою дієздатність. Аналогічні гарантії були надані Позичальником і при укладанні кредитного договору від 11.09.2012р. №1018612/К2 у п. 6.2.

Вимогами ст. 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що підписуючи договір позивач у п. 8.2. гарантував відсутність на день підписання будь-яких рішень суду, іншого органу про арешт, конфіскацію, примусове стягнення активів, судових спорів (у тому числі справ про банкрутство), які можуть мати для нього як позичальника або його посадових негативні наслідки та/або привести до арешту, конфіскації, примусового стягнення активів. Згідно п.1.4. кредитного договору від 06.10.2014р. №772414/К1 даний договір укладався з метою поповнення обігових коштів.

Нормами ст. 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Укладений спірний кредитний договір відповідає вимогам ст.ст. 638, 1054 та ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», тобто містить всі необхідні істотні умови, передбачені законом для кредитних договорів.

Сторони підписали договір та засвідчили його відбитками печаток товариств, таким чином на момент його укладення сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору та бажали настання цивільних прав та обов'язків.

Згідно п. 1.4. Кредитного договору від 06.10.2014 р. № 772414/К1 даний договір укладався з метою поповнення обігових коштів, що не доводить факту укладання цього Кредитного договору внаслідок обману зі сторони Банку.

Частиною 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що правочин мас бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Укладений сторонами у справі договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, умови договору були погоджені позичальником (Позивачем), ним не заперечувались та в подальшому були схвалені шляхом вчинення дій, направлених на виконання кредитного договору. Отже, волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Вчинення вказаних дій Позивачем та Банком підтверджується наданням/перерахуванням кредитних коштів, а також проведенням Позивачем погашення кредитної заборгованості.

Таким чином встановлено, що Кредитний договір № 772414/К1 від 06.10.2014 р. був укладений між Позивачем та АКБ «НОВИЙ» на підставі волевиявлення ТОВ Фірма «МКТОН» ЛТД на отримання грошових коштів в розмірі 760 000.00 гри. для поповнення обігових коштів. Вільне волевиявлення Позивача щодо отримання грошових коштів в розмірі 760 000,00 грн. підтверджується рішенням учасника товариства звернення до АКБ «НОВИЙ» для отримання кредиту для поповнення обігових коштів, про надання в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, нежитлового приміщення, а також звернення з клопотанням до ТОВ «МК «Магадфарм» з проханням виступити поручителем та надати в заставу товари в обороті.

Перерахування Банком на поточний рахунок Позивача кредитних коштів в розмірі 760 000,00 грн. встановлено та підтверджено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 р. (справа № 904/9681/15) та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду по цій же справі. На підставі заяви про відкриття поточного рахунку від 20.08.2012 р.. ТОВ Фірма «МКТОН» ЛТД було відкрито мультивалютний поточний рахунок № 9001 для здійснення розрахунково-касових операцій таобслуговування, передбаченого для рахунків даного виду за допомогою платіжних інструментів та укладено договір банківського рахунку № 950012/БР. 20.09.2012 р. між АКБ «НОВИЙ» та ТОВ Фірма «МКТОН» ЛТД була укладена додаткова угода до договору банківського рахунку № 950012/БР про обслуговування через систему електронних платежів «Клієнт-Банк», предметом якої є розрахункове обслуговування рахунку (рахунків) Клієнта у національній та іноземних валютах, що відкриті у Банку, та взаємний обмін інформацією канатами зв'язку, а також надання послуг в системі «Клієнт-Банк».

У відповідності до п. 2.2. Кредитного договору № 772414/К1 від 06.10.2014 р. Банк надав Позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника в АКБ «НОВИЙ». Факт надання кредиту у сумі 760 000,00 гривень підтверджується меморіальним ордером та випискою з особового рахунку Позивача.

Купівля іноземної валюти здійснювалась, ТОВ Фірма «МКТОН» ЛТД через систему «Клієнт-Банк», на підставі заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів.

Після покупки валюти грошові кошти були перераховані на рахунок клієнта - поточний рахунок клієнта в доларах СІНА. Згідно платіжному дорученню клієнт самостійно за допомогою системи «Клієнт-Банк» перерахував грошові кошти. Зайво перераховані грошові кошти від покупки валюти були повернуті на поточний рахунок клієнта в гривні.

Згідно встановлених доказів ТОВ Фірма «МКТОН» ЛТД самостійно, керуючись особистим волевиявленням директора фірми проводила операції, щодо отримання та використання кредитних коштів для ведення фінансово-господарської діяльності. Жодних порушень, які б свідчили про нецільове використання Позивачем кредитних коштів Банком не виявлено.

Фінансова діяльність здійснюється підприємством з метою формування первісного капіталу і наступного забезпечення обґрунтованих пропорцій при формуванні і використанні фінансових ресурсів підприємства, створення умов для виконання зобов'язань перед державою. покупцями, постачальниками. Джерелами фінансування діяльності підприємства є власні, залучені і позикові кошти. До позикових коштів належать довгострокові і короткострокові позички банків, придбання основних засобів за рахунок лізингу, інвестиційний податковий кредит. Фінансова діяльність підприємства являє собою організацію фінансових відносин, що виникають у нього в процесі роботи з іншими суб'єктами господарювання. Фінансово-господарська діяльність передбачає наявність фінансових відносин, які виникають у процесі формування і використання фінансових ресурсів підприємства, здійснення основної та інших видів діяльності, а також у процесі розподілу доходів підприємства.

Згідно встановлених доказів спростовуються всі твердження Позивача викладені в позовній заяві. Оскільки кредитні правовідносини, які виникли на підставі укладеного Кредитного договору № 772414/К1 від 06.10.2014 р. чітко пов'язані як раз із господарською та фінансовою діяльністю підприємства - поповнення обігових коштів, використання залучених коштів, виконання грошових зобов'язань, здійснення інших витрат пов'язаних із господарською діяльністю (оплата праці, сплата податків, оплата оренди, закупівлю товарів та ін.).

Приписами ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, падати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст. 1049; 1087 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді справи не встановлено підстав, передбачених ст. 230 Цивільного кодексу України.

Таким чином в задоволенні позову належить відмовити.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Клопотання позивача щодо колегіального розгляду справи задоволенню не підлягає в зв'язку з відсутністю підстав, передбачених ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 20.10.16р.

Суддя ОСОБА_6