ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Справа № 920/570/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Белкіній О.М,.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність у матеріалах справи);

відповідача: ОСОБА_2 (дов. б/н від 24.06.16 р.) - перевірив провідний спеціаліст ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 (вх. № 2397С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 29.07.2016 р. у справі № 920/570/16

за позовом ФОП ОСОБА_4, смт. Куйбешеве, Запорізька область

до ФОП ОСОБА_5, м. Конотоп, Сумська область

про стягнення 443754,69 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 р. ФОП ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою про стягнення з ФОП ОСОБА_5 1192 грн. 19 коп. пені за несвоєчасне виконання робіт за договором про створення сайту №Р06042015 від 06.04.2015, 32512 грн. 50 коп. штрафу за порушення строків виконання робіт, 364600 грн. 00 коп. упущеної вигоди, 45450 грн. 00 коп. збитків, а також просив покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.07.2016 року у справі 920/570/16 (суддя Джепа Ю.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_4 1192 грн. 19 коп. пені, 6502 грн. 50 коп. штрафу, 5655 грн. 00 коп. попередньої оплати за договором № Р06042015 на створення сайту від 06.04.2015, 200 грн. 25 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Позивач подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення змінити та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимог про стягнення з відповідача 364600, 00 грн. упущеної (втраченої) вигоди, 39795, 00 грн. - збитків, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.10.2016 р.

Відповідач 03.10.2016 р. надав за вх. № 9893 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.10.2016 р. розгляд справи відкладено на 26.10.2016 р.

Відповідачем 24.10.2016 р. надані письмові пояснення в обгрунтування своїх заперечень проти апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї доводи сторін, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги, перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилався на укладений 06.04.2016 р. між сторонами спору договір на створення сайту № Р06042015.

Дослідивши спірний договір, колегія суддів встановила, що 06.04.2015 між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір № Р06042015 на створення сайту, за умовами якого позивач (замовник за договором) доручив, а відповідач (виконавець за договором) взяв на себе зобов'язання з виконання робіт з розробки програмного забезпечення, призначеного для оформлення у вигляді веб-сайту матеріалів замовника, у відповідності з Технічним завданням (Додатком 1) та розміщення сайту у мережі Інтернет (пункт 1.1).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Згідно п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського сулу України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Приписами ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Частиною 1 ст. 12 ГПК України унормовано, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно ст. 21 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені в ст.1 цього Кодексу.

Статтею 1 ГПК України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Зазначені особи мають право бути позивачами і відповідачами в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є стягнення за договором від 06.04.2015 р. № Р06042015 на створення сайту та додатковими угодами між ними, в якому однією із сторін є фізична особа, а саме ОСОБА_4

Відповідно до п. п. 1, 3.2. постанови пленуму Вищого господарського сулу України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 ГПК України).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, справи, де позивачем і/або відповідачем є не підприємець, а фізична особа, не підвідомчі господарським судам, якщо інше не встановлено законом.

Даний випадок не відноситься до випадків, які передбачені ГПК як виключення з загального правила (наприклад, корпоративні спори).

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, виходячи з аналізу суб'єктного складу та характеру правовідносин, позовні вимоги ОСОБА_4, як фізичної особи, яка у спірних правовідносинах не виступала суб'єктом підприємницької діяльності, не підлягають розгляду в господарських судах України, оскільки фізична особа не може виступати стороною у процесі, який розглядається в порядку господарського судочинства, так як даний спір не відноситься до передбачених законодавством виключень.

В даному випадку спір підвідомчий суду загальної юрисдикції, оскільки позивачем є фізична особа.

В цьому аспекті колегія суддів звертає увагу учасників спору, що відповідно до змісту договору від 06.04.2015 р. № Р06042015 на створення сайту та додаткових угод до нього, сторони чітко розрізняють цивільний статус учасників угоди і зазначають, що відповідач виступає як ФОП, а позивач як фізична особа.

Відтак колегія суддів визнає неправомірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки даній спір непідвідомчий господарському суду на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, в зв'язку з чим провадження у справі підлягає припиненню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийняте з порушеннями норм процесуального права, які є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, колегія Харківського апеляційного господарського суду -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 на рішення господарського суду Сумської області від 29.07.2016 р. у справі № 920/570/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 29.07.2016 р. у справі № 920/570/16 скасувати.

Провадження у справі № 920/570/16 припинити.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.