ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. Справа № 914/1084/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного малого підприємства Гал Тор (надалі ПМП Гал Тор) б/н від 29.07.2016р. (вх. № 01-05/3867/16 від 09.08.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 18.07.2016р.

у справі № 914/1084/16

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради

до відповідача: ПМП Гал Тор

про розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 2302-вих-8 від 0505.01.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_3 директор (розпорядження №1 від 04.05.1992р.); ОСОБА_4 представник (довіреність № 07/10 від 07.10.2016р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 18.07.2016р. у справі №914/1084/16 (суддя Трускавецький В.П.) позовні вимоги задоволено частково. Розірвано договір оренди нежитлових приміщень № 4506 від 18.10.1999р., укладений між Управлінням комунального майна Львівської міської ради та ПМП Гал Тор. Виселено ПМП Гал Тор з нежитлових приміщень загальною площею 179,8 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Львів, вулиця Лобачевського, будинок 23, згідно з актом здачі-приймання. Припинено провадження в частині стягнення з ПМП Гал Тор 12300,15 грн. заборгованості з орендної плати. Стягнуто з ПМП Гал Тор на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради 2756,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив факт неналежного виконання відповідачем свого зобовязання щодо сплати орендної плати, у звязку з чим станом на 05.04.2016р. виникла заборгованість в сумі 12300,15 грн., яку Підприємство сплатило після порушення провадження у даній справі. В період з 01.10.2015р. по 01.02.2016р. відповідач допустив несплату орендної плати на строк більше 3-х місяців.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій звертає увагу на те, що відповідно до здійсненого Підприємством розрахунку, орендна плата за 1999р., починаючи з 18.10.1999р. складала 530,28 грн., а орендар за вказаний період сплатив 1066,37 грн. У відповідності до п.16 Постанови КМУ № 786 від 04.10.1995р. суми орендної плати, зайво перераховані до бюджету або орендодавцеві, зараховуються в рахунок наступних платежів або повертаються платникові в 5-денний термін від дня одержання його письмово заяви. Вказує, що не подавав письмових заяв про повернення зайво перерахованих орендних платежів, у звязку з чим зайво сплачена орендна плата зараховувалась в майбутні платежі. Вважає, що Підприємство не має боргу по орендній платі перед позивачем, а має переплату на суму 1251,36 грн. Відповідно, відсутні підстави для розірвання спірного договору оренди та застосування наслідків його розірвання. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 18.07.2016р. у справі № 914/1084/16, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач у запереченні стверджує, що в Управління були всі законні підстави для звернення до суду з даним позовом про розірвання договору № 4506 від 18.10.1999р., укладеного з відповідачем, стягнення заборгованості та виселення Підприємства з спірних нежитлових приміщень, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача просив залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 18.07.2016р. у справі № 914/1084/16, а апеляційну скаргу ПМП Гал Тор без задоволення.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 18.07.2016р. у справі № 914/1084/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.1999р. між Управлінням комунального майна Департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради (орендодавець), правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, та ПМП «Гал Тор» укладено договір оренди нежитлових приміщень за №4506, відповідно до якого орендодавець на підставі витягу з протоколу №5 засідання конкурсної комісії з питань розподілу нежитлових приміщень від 01.07.1999р.; експертної оцінки від 04.08.1999р. виготовленої ДП "Бюро Львів"; договорів на техобслуговування засобів компютерної техніки від 24.09.1999р. та від 30.09.1999р. здав, а оендар прийняв в оренду з 08.07.1999р. до 08.07.2004р. терміном на пять років у користування нежитлові приміщення за адресою: м.Львів, вул. Лобачевського, 23 (а.с.15-16).

Згідно пункту 3 договору розрахунок орендної плати здійснюється у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. та №699 від 18.05.1998р. Орендна плата за місяць (Опл.міс) становить 205,32 грн. + ПДВ з 01.08.1999р.

Пунктом 5 договору передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

За орендоване приміщення орендар повинен щомісяця до 10 числа сплатити орендну плату за попередній місяць. Орендна плата перераховується орендарем на рахунок Відділу житлового господарства Шевченківської районної адміністрації (п. 6 договору із змінами згідно додатку № 16 від 12.02.2004р.) (а.с.17).

Відповідно до п. 8 договору несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди на вимогу орендодавця. При цьому з орендаря стягується заборгована сума орендної плати з урахуванням пені за кожен день прострочення.

Орендар зобовязаний своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату з урахуванням її інексації і ПДВ; при припиненні або розірванні договору повернути орендодавцю протягом 15-ти днів звільнений обєкт оренди по акту прийому-передачі нежитлових приміщень ЖЕКу в належному санітарно-технічному стані, обумовленому договором оренди (п.п. 15.1, 15.6 договору).

Договір оренди нежитлових приміщень за № 4506 від 18.10.1999р. підписаний і скріплений печатками його сторін.

Сторони підтверджують, що договір оренди неодноразово пролонговувався на той самий термін і на тих самих умовах, востаннє до 08.07.2019р.

Згідно довідки Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 4-2302-412 від 11.04.2016р. станом на 05.04.2016р. заборгованість відповідача за договором № 4506 від 18.10.1999р. складає 12300,15 грн. Дана заборгованість виникла за період з 01.06.2015р. по 29.02.2016р. Як видно зі змісту довідки, у вказаний період відповідач взагалі не сплачував орендної плати (а.с.18).

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало неналежне виконання орендарем своїх договірних зобовязань по сплаті орендної плати, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 12300,15 грн. Крім того, в позовній заяві міститься вимога про розірвання договору оренди нежитлових приміщень за № 4506 від 18.10.1999р. з підстав істотного порушення відповідачем його умов (несплата орендної плати протягом 3-х місяців) та виселення відповідача з орендованого приміщення.

Згідно ухвали господарського суду Львівської області від 22.04.2016р. порушено провадження у даній справі (а.с.2, 3).

В подальшому, відповідач супровідним листом (вх. № 3088/16 від 08.06.2016р.) надав суду першої інстанції копії платіжного доручення № 510 від 23.05.2016р., яким підтверджується факт перерахування Підприємством на рахунок позивача 16081,25 грн. орендної плати по договору № 4506 та акту звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 23.05.2016р., згідно якого відсутня заборгованість по спірному договору (а.с.51-53).

При винесенні постанови колегія суддів враховує наступне.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 283 Господарськогокодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди нежитлових приміщень № 4506 від 18.10.1999р., умови якого передбачали передачу відповідачу в строкове платне користування нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Лобачевського, 23.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу вимог частини 1 статті 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України унормовано, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна, однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В ході розгляду справи суд встановив, що відповідач порушив своїх договірні зобовязання щодо сплати орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень №4506 від 18.10.1999р. З жовтня 2015 року по лютий 2016 року включно орендарем не здійснено жодного платежу по орендній платі, у звязку з чим на момент заявлення даного позову в суд в нього виникла заборгованість по орендній платі у розмірі 12300,15 грн., що підтверджується довідкою Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 4-2302-412 від 11.04.2016р., належним чином не спростованою.

Після порушення провадження у даній справі відповідач повністю сплатив заборгованість по договору № 4506 від 18.10.1999р., про що сторонами складено акт звірки взаємним розрахунків станом на 23.05.2016р.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд законно і обгрунтовано припинив провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача 12300,15 грн. заборгованості з орендної плати відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо вимоги про розірвання договору оренди нежитлових приміщень № 4506 від 18.10.1999р. необхідно зазначити таке.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди на вимогу орендодавця (п. 8 договору).

Згідно частини 3 статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як зазначалось вище, відповідач допустив несплату орендної плати більше трьох місяців підряд, а тому вірним є висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для розірвання спірного договору у звязку з порушенням умов договору та норм чинного законодавства України.

У відповідності до пункту 5 статті 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Приписами частини 1 статті 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Згідно положеннь п. 15.6 договору орендар зобовязаний при припиненні або розірванні договору повернути орендодавцю протягом 15-ти днів звільнений обєкт оренди по акту прийому-передачі нежитлових приміщень ЖЕКу в належному санітарно-технічному стані, обумовленому договором оренди.

З урахуванням правомірного висновку суду першої інстанції про розірвання договору оренди нежитлових приміщень № 4506 від 18.10.1999р., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно задоволив позовну вимогу про звільнення обєкта оренди шляхом виселення відповідача з орендованих приміщень, що знаходяться за адресою: місто Львів, вулиця Лобачевського, 23, загальною площею 179,8 кв.м.

Доводи апеляційної скарги та додаткових пояснень про те, що ПМП «Гал-тор» не має боргу по орендній платі перед позивачем, а, навпаки переплату, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.

Додані скаржником до додаткових пояснень (вх. № 0104/7650/16 від 21.10.2016р.) розрахунки і копії платіжних доручень щодо сплати орендної плати за період з 08-09.1999р. по 02.2016 р. не були предметом дослідження в суді першої інстанції, тому в силу положень ч.3 ст.101 ГПК України не приймаються і не розглядаються в суді апеляційної інстанції.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Львівської області від 18.07.2016р. у справі №914/1084/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1