ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Справа № 920/1484/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

ГоловуючогоЖукової Л.В. (доповідач)
Суддів:Панової І.Ю., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Конотопської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 26.05.2016
у справі № 920/1484/15 господарського суду Сумської області
за заявоюКонотопської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області
до об'єднаного селянського (фермерського) господарства "Колос"
про визнання банкрутом
Представники сторін у судове засідання не з'явились.

ВСТАНОВИВ :

Постановою господарського суду Сумської області від 02.02.2016 у справі №920/1484/15 (суддя Соп'яненко О.Ю.) клопотання комітету кредиторів задоволено.

Процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос" - припинено.

Визнано Об'єднане селянське (фермерське) господарство "Колос" (41662, Сумська область, Конотопський район, с. Вільне, вул. Центральна, б. 1; ) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом,

припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та, розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Кокорева Едуарда Олександровича (свідоцтво від 12.08.2013 №1614).

Постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про визнання юридичної особи - Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос" (41662, Сумська область, Конотопський район, с. Вільне, вул. Центральна, б. 1; ) банкрутом.

Зобов'язано ліквідатора виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури у відповідності з вимогами статті 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону №4212-VI від 22.12.2011).

Не погодившись із постановою суду першої інстанції від 02.02.2016 у даній справі, Об'єднане селянське (фермерське) господарство "Колос" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду зі скаргою, у якій просило скасувати оскаржувану постанову та припинити провадження у справі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 у справі №920/1484/15 (Колегія суддів: Лакіза В.В. - головуючий; Бородіна Л.І.; Крестьянінов О.О.) апеляційну скаргу Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос" задоволено частково.

Постанову господарського суду Сумської області від 02.02.2016р. у справі №920/1484/15 про визнання Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос" банкрутом скасовано.

Справу № 920/1484/15 передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області на стадію розпорядження майна в іншому складі суду.

Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, Конотопська об'єднана Державної податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить Вищий господарський суд України постанову апеляційної інстанцій скасувати та прийняти та залишити в силі постанову суду першої інстанції, пославшись на порушення та невірне застосування норм матеріального та процесуального права, зокрема, ч. 7 ст. 93 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що Конотопська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області звернулась до господарського суду Сумської області із заявою про визнання банкрутом Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос" (вх.№ 2115 від 09.09.2015).

В обґрунтування поданої заяви ініціюючий кредитор посилався на заборгованість Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос", яка складає 595912,91 грн. та є безспірними грошовими вимогами в розумінні п. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки підтверджується постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15.08.2013 у справі № 818/5088/13/13-а, яка набрала законної сили, поверненням банком інкасових доручень на стягнення з рахунків в установі банку податкового боргу у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках платника, а також складає більш як триста мінімальних розмірів заробітної плати.

За результатами підготовчого засідання винесено ухвалу господарського суду Сумської області від 22.10.2015, якою порушено провадження у справі про банкрутство Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос", визнано вимоги ініціюючого кредитора - Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області розмірі 1146780,57 грн., у т.ч. 595912,91- безспірні вимоги, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

30.10.2015 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос".

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.12.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі, призначено підсумкове засідання.

Голова комітету кредиторів Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос" - Конотопська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області звернувся до суду з клопотанням про визнання боржником банкрутом у даній справі (вх. № 501 від 20.01.2016).

Судом першої інстанції задоволено клопотання голови комітету кредиторів та визнано боржника банкрутом.

Апеляційний господарський суд, пославшись на те, що в даній судовій процедурі судом першої інстанції не було застосовано визначений положеннями ст. 93 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" спеціальний порядок визнання банкрутом фермерського господарства, у зв'язку з чим не повно досліджено всі істотні обставини справи, на підставі яких можливо зробити висновок про наявність правових підстав для визнання Обєднаного селянського (фермерського) господарства "Колос" банкрутом, дійшов висновку про порушення судом першої інстанції ст.ст. 4, 43 Господарського процесуального кодексу України та скасував постанову про визнання боржника банкрутом у даній справі.

Підтримуючи висновки апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з такого.

Згідно ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Згідно ч. 1 ст. 93 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підставою для визнання фермерського господарства банкрутом є його неспроможність задовольнити протягом шести місяців після закінчення відповідного періоду сільськогосподарських робіт вимоги кредиторів за грошовими зобов'язаннями та/або зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України.

Відповідно до ч. 6 ст. 93 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особливості, що стосуються строку, на який стосовно фермерського господарства вводиться процедура розпорядження майном - на строк закінчення відповідного періоду сільськогосподарських робіт з урахуванням часу, необхідного для реалізації вирощеної (виробленої та переробленої) сільськогосподарської продукції. Зазначений строк не може перевищувати п'ятнадцяти місяців.

По закінчені ж вказаного строку, за відсутністю у суду підстав для затвердження мирової угоди та у разі наявності передбачених вказаним законом підстав для визнання фермерського господарства банкрутом, останній визнається банкрутом. За наявності ж підстав, визначених в ч. 7 ст. 93 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", фермерське господарство може бути визнано банкрутом достроково.

Так, згідно з ч. 7 ст. 93 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" процедуру розпорядження майном фермерського господарства може бути достроково припинено господарським судом за заявою розпорядника майна чи будь-кого із кредиторів у разі:

невиконання заходів, передбачених планом відновлення платоспроможності фермерського господарства;

наявності інших обставин, які свідчать про неможливість відновлення платоспроможності фермерського господарства.

Після дострокового припинення процедури розпорядження майном фермерського господарства фермерське господарство визнається господарським судом банкрутом і відкривається ліквідаційна процедура.

У п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. N 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п. 2 вказаної Постанови).

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможність відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Як вбачається із мотивувальної частини постанови господарського суду Сумської області про визнання боржника банкрутом, місцевий господарський суд з посиланням на ч. 7 ст. 26, ст. 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на підставі відповідного клопотання комітету кредиторів дійшов висновку про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що при винесенні оскаржуваного судового рішення судом попередньої інстанції не було враховано особливості порядку визнання фермерського господарства банкрутом, визначеного ч. ч. 1, 7 ст. 93 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, оскаржувана постанова місцевого господарського суду від 02.02.2016 у справі №920/1484/15 взагалі не містить аналізу обставин, які свідчать про неможливість відновлення платоспроможності фермерського господарства не інакше як через застосування ліквідаційної процедури: наявності у фермерського господарства оборотних та необоротних активів, зокрема, автомототранспорту, сільськогосподарської техніки, знаходження у боржника в користуванні земельних ділянок, вирощування господарством у 2015 році сільськогосподарських культур, як підстави для задоволенні клопотання комітету кредиторів про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Як встановлено апеляційним господарським судом, у користуванні ОСФГ "Колос" земельні ділянки відсутні, проте, на території Сосонівської сільської ради на земельну ділянку площею 9,0 га зареєстрований державний акт на право постійного користування землею серії СМ № 00000038 на агрофірму ОСФГ "Колос", у 2008 році ОСФГ "Колос" сільськогосподарських культур не вирощувало (а.с. 49-52).

Зважаючи на встановлені у оскаржуваній постанові обставини, зокрема, щодо незастосування судом першої інстанції визначеного положеннями ст. 93 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" спеціального порядку визнання банкрутом фермерського господарства, висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав та передчасності визнання боржника банкрутом, є правомірним.

Викладені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 1115 ГПК України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Згідно зі ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно з приписами ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, вважає, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 у справі №920/1484/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Конотопської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 у справі № 920/1484/15 залишити без змін.

Головуючий Л.В. Жукова

Судді І.Ю. Панова

В.Я. Погребняк