ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" жовтня 2016 р.Справа № 921/1241/14-г/17
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія", м.Глобине Глобинського району Полтавської області

до відповідача - 1: Приватного підприємства "Науково-виробниче агропромислове підприємство "Ель Гаучо", смт.ТовстеЗаліщицького району Тернопільської області

відповідача - 2: Компанії "СеменсПрогрейн Інк." (SemencesPrograinInc.), вул.Бас-де-ла-Рівієр Норд, 145, м.СентСезар, провінція Квебек, Канада (145, rangdu Bas-de-la RiviereNord, St-Cesaire, Quebec, Canada, J0L 1TO)

про визнання недійсною ліцензійної угоди № від 21.03.2013р. в частині передачі права на ліцензійне вирощування насіннєвого матеріалу сої сорту "Кубань"

за участю представників сторін:

позивача: не зявився

відповідача-1: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 16.08.2016р.;

відповідача-2: не з'явився

В судовому засіданні присутньому представнику роз'яснено його процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Судом в порядку ст.81-1 ГПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася через відсутність клопотання сторін.

Позивач -товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія", м.ГлобинеГлобинського району Полтавської області, звернувся 03.11.2014р.(згідно відтиску штемпеля відділення поштового зв'язку на поштовому конверті) до господарського суду Тернопільської області з позовом до приватного підприємства "Науково-виробниче агропромислове підприємство "Ель Гаучо", смт.ТовстеЗаліщицького району Тернопільської області, та Компанії "СеменсПрогрейн Інк." (SemencesPrograinInc.), м.СентСезар, провінція Квебек, Канада (St-Cesaire, Quebec, Canada), про визнання недійсною ліцензійної угоди № від 21.03.2013р., укладеної між Компанією "СеменсПрогрейн Інк." та Приватним підприємством "Науково-виробниче агропромислове підприємство "Ель Гаучо", в частині передачі права на ліцензійне вирощування насіннєвого матеріалу сої сорту "Кубань", як такої, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та положенням Міжнародної конвенції з охорони сортів рослин від 02.12.1961р.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2014р. позовну заяву товариства прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 25.11.2014р.; зобовязано учасників судового процесу подати додаткові матеріали, необхідні для розгляду спору.

На підставі ухвали суду від 25.11.2014р., яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2015р., провадження у даній справі зупинено в порядку статті 79 ГПК України у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею справи №910/15074/14, що розглядається господарським судом міста Києва. На учасників судового процесу покладено обовязок письмового повідомлення про результати вирішення спору по суті у справі №910/15074/14 з наданням письмових доказів.

17 серпня 2016 року приватне підприємство "Науково-виробниче агропромислове підприємство "Ель Гаучо" листом №597 (вх.№15134 від 17.08.2016р.) повідомило господарський суд Тернопільської області про те, що відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2016р. залишено без змін рішеннягосподарського суду міста Києва від 16.06.2016р. у справі №910/15074/14.

Ухвалою суду від 06.09.2016р. поновлено провадження у справі, від сторін витребувано додаткові документи, судове засідання призначено на 20.09.2016р., з подальшим відкладенням розгляду справи на 29.09.2016р., пізніше, на 13.10.2016 року в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України.

Представник позивача в судові засідання 20.09.2016 р., 29.09.2016р. та 13.10.2016 р. жодного разу не з'явився, витребуваних судом документів не подав, причин неявки в засідання 29.09.2016 р. та 13.10.2016р. суду не повідомив. Про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в порядку статті 65 ГПК України, про що свідчать повідомлення про вручення поштової кореспонденції (ухвал суду від 06.09.2016 р., 20.09.2016 р.), котрі знаходяться в матеріалах справи.

16.09.2016р. через канцелярію суду представником відповідача-1 подано письмовий відзив на позовну заяву (вх. № 16411 від 16.09.2016р.), згідно якого зазначено, що виробниче агропідприємство правомірно та у законний спосіб набуло право на ліцензійне вирощування насіннєвого матеріалу сої сорту "Кубань" на підставі укладеної 21.03.2013р. ліцензійної угоди № НОМЕР_1 з компанією "СеменсПрогрейнІнк." як власником майнових прав інтелектуальної власності на сорт сої "Кубань", а судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено недійсність документів, якими позивач обґрунтовував належність йому майнових прав на сою сорту "Кубань" і такі факти не підлягають доказуванню знову, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також згідно супровідного листа до справи долучено додаткові документи (вх. № 16410 від 16.09.2016р.).

У судовому засіданні представник відповідача-1 позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з"явився, витребуваних судом документів не надав, жодних клопотань не заявив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень, яке знаходиться в матеріалах справи(вручено поштові відправлення представникам компанії ОСОБА_2 та ОСОБА_3І.).

Дослідивши наявні у справі та додатково подані документи, заслухавши пояснення представника відповідача-1, суд вважає, що позов слід залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст. 42, 43 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, а господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Як вбачається із змісту позовної заяви, вважаючи себе володільцем патенту №120184 від 27.03.2012 року на сорт сої культурної «Кубань» товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія", м.Глобине Глобинського району Полтавської області, у позові стверджувало,що є законним власником майнових прав інтелектуальної власності на сорт сої «Кубань», тобто на законних підставах.

Втім, укладаючи Ліцензійну угоду № відповідач-2 повідомив відповідачу-1 неправдиву інформацію щодо належності йому майнових прав інтелектуальної власності на сорт сої «Кубань», адже, за твердженням позивача, станом на день укладення даної угоди (21.03.2013 року), виключно підприємству позивача належали майнові права, котрі підтверджувалися відповідним патентом на сорт сої.

З цих міркувань, та з посиланням на приписи статей 203, 215, 216, 217 ЦК України, ст. 207 ГК України, положення Міжнародної конвенції з охорони нових сортів рослин від 02.12.1961 р.ТОВ «Прогрейн Євразія» звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом про визнаннянедійсною ліцензійної угоди № від 21.03.2013р. в частині передачі права на ліцензійне вирощування насіннєвого матеріалу сої сорту "Кубань".

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є визнання недійсними окремих положень ліцензійної угоди.

При цьому, підставою позовузазначено наявність майнового права інтелектуальної власності у ТОВ «Прогрейн Євразія» на сорт сої «Кубань», що підтверджується патентом №120184 від 27.03.2012 року на сорт рослини "Кубань" ботанічного таксону "соя культурна" та свідоцтвом про державну реєстрацію сорту рослин №120025 від 20.01.2012 року, виданим Державною службою з охорони прав на сорти рослин.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до п.1 ліцензійної угоди Компанія "СеменсПрогрейн Інк." передала Приватному підприємству "Науково-виробниче агропромислове підприємство "Ель Гаучо" право на ліцензійне вирощування насіннєвого матеріалу сої сортів Кубань. Тобто, уклавши спірну ліцензійну угоду, Компанія "СеменсПрогрейн Інк." позиціонує себе як власник майнових прав інтелектуальної власності на сорт сої "Кубань".

Однак, позивач вважає дану угоду незаконною в частині передачі права на вирощування насіннєвого матеріалу зазначеного сорту сої, оскільки вважає себе власником майнових прав інтелектуальної власності на сорт сої культурної "Кубань".

Водночас, судом встановлено, що у провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа №910/15074/14, порушена за позовом Компанії "СеменсПрогрейн Інк." (SemencesPrograinInc.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія" та Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, про визнання недійсними майнових прав, зокрема, визнання недійсними майнових прав інтелектуальної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія" на поширення сортів сої "Кубань"; визнання недійсними патенту №120184 на сорт рослини "Кубань" та свідоцтва №120025 про державну реєстрацію сорту рослини "Кубань" ботанічного таксону "соя культурна".

Дана обставина послугувала підставою зупинення провадження у даній справі в порядку ст. 79 ГПК України, про що судом винесено25.11.2014 року ухвалу (а.с. 64-67).

На запит господарського суду Тернопільської області №902/16 від 01.07.2016р. господарським судом міста Києва надано відповідь від 23.08.2016р. (вх.№15595 від 30.08.2016р.) з долученням копій судових рішень, в якійзазначено про те, що рішенням господарського суду міста Києва від 16.06.2016р. у справі №910/20318/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2016р., позовні вимоги компанії "СеменсПрогрейнІнк." задоволено. Визнано недійсними майнові права інтелектуальної власності товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія" на сорти сої "Терек", "Кубань" та відповідні патенти від 27.03.2012р. №120183, 27.03.2012р. №120184, власником яких зазначено ТОВ "Прогрейн Євразія"; - визнано недійсною державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія" на сорти сої "Терек" та "Кубань", майнові права інтелектуальної власності товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія" на поширення сортів сої "Терек" та "Кубань" та свідоцтва про державну реєстрацію сорту рослин від 20.01.2012р. №120024, від 20.01.2012р. №120025, власником яких є ТОВ "ПрогрейнЄвразія"; - зобов'язано Державну ветеринарну та фітосанітарну службу України виключити з Державного реєстру прав інтелектуальної власності на сорти рослин відомості про сорти сої "Терек" та "Кубань" з Державного реєстру сортів рослин, придатних для поширення в Україні, та відомості про державну реєстрацію майнових прав інтелектуальної власності на сорти сої "Терек" та "Кубань" .

Дана інформація підтверджена відповідачем-1 у листі № 597 від 17.08.2016 року (вх. № 15134 від 17.08.2016 року).

Враховуючи наведені обставини, а також той факт, що в силу положень статті1 Закону України "Про охорону прав на сорти рослин" патент та свідоцтво про державну реєстрацію сорту рослин є охоронними документами, що засвідчують пріоритет та майнове право інтелектуальної власності на поширення сорту рослин і правомірність їх видачі та встановлення належності Товариству з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія" майнових прав інтелектуальної власності на поширення рослини сорту "Кубань" ботанічного таксону "соя культурна" як і встановлення факту законності проведення державної реєстрації даного сорту рослини за ТОВ "Прогрейн Євразія", видачі товариству патенту №120184, встановлена господарським судом міста Києва у рішенні від 16.06.2016 року, котре набрало законної вили у встановленому ст. 85 ГПК України порядку, беручи до уваги той факт, що відповідно патент та свідоцтво про державну реєстрацію сорту рослини сої "Кубань" є підставою позову у даній справі про визнання недійсною ліцензійної угоди № від 21.03.2013р. в частині передачі права на ліцензійне вирощування насіннєвого матеріалу сої сорту "Кубань", судом згідно ухвал від 06.09.2016 року, 20.09.2016 року та 29.09.2016 року, зокрема, було зобовязано позивача до дня розгляду справи надати суду довідку Державної казначейської служби України про зарахування в дохід Державного бюджету України судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №192 від 30.10.2014р.; докази надіслання на адресу відповідача 2 позовної заяви та долучених до неї документів, оскільки на описі вкладення в цінний лист відмітка органу поштового звязку про прийняття листа відсутня; додаткові письмові обґрунтування позовних вимог з урахуванням рішення господарського суду у справі №910/20318/14 та встановлених судом обставин; установчі документи та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду спору.

Крім того, відповідно до наявних у справі документів, судом встановлено факт припинення повноважень представників відповідача-2 у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у звязку із закінченням строку дії довіреності, виданої компанією "СеменсПрогрейн Інк." 03.03.2014 року (строк дії довіреності встановлено до 31 грудня 2014 року) на право представлення інтересів компанії, зокрема в господарських судах України.

У звязку з цим, компанію зобовязано підтвердити повноваження даних осіб (ухвали суду від 06.09.2016 року; повторно ухвали від 20.09.2016. та 29.09.2016 року).

Утім, вимоги суду ні позивачем, ані відповідачем-2 виконані не були, причини невиконання чи неможливості виконання суду не повідомлено; представники даних юридичних осіб жодного разу в судові засідання після поновлення провадження у справі не прибули, будь-яких пояснень не надали. Як зазначалося вище, про час, дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином, в порядку статті 65 ГПК України, про що свідчать повідомлення про вручення поштової кореспонденції (ухвал суду від 06.09.2016 р., 20.09.2016 р.), котрі знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 (з наступними змінами і доповненнями) у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому (п. 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Пунктом 5 ч.1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Витребувані документи на думку суду є достатньо важливими, адже від їх надання залежить надалі викладення правової позиції позивача щодо заявлених ним позовних вимог.

Більше того, у разі підтвердження відсутності у представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повноважень на право представлення інтересів Компанії в суді, необхідно з метою передачі судових та позасудових документів для вручення закордоном господарському суду застосовувати положення Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.65р., якабула імплементована в національнезаконодавство Законом України від 19.10.2000р. «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах», котра набрала чинності для України з 26.11.2000 року.

Так, у разі підтвердження відсутності повноважень представників, суду необхідно вирішити ряд проблемних питань щодо:1)здійснення належного перекладу процесуальних документів та його оплати, оскільки зазначеною Конвенцією не врегульовано питання покладення такого обов'язку безпосередньо на суд чи на одну ізсторін; 2) питання своєчасності повідомлення судом у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, тобто дотримання щонайменше шестимісячного строку з моменту порушення провадження у справі (ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право»); 3) щодо оплати запиту про вручення судових документів та порядку такої оплати.

З урахуванням здійснених Вищим господарським судом України узагальнень

практикизастосування господарськими судами норм міжнародного приватного права та міжнародних угод при вирішенні господарських спорів станом на 01.01.2009 року, викладено позицію щодо раціональності покладення такогообов'язку (перекладу документів, витрат на його оплату тощо) на позивача у справі, оскільки саме він зацікавлений у швидкому, повному і якісному розгляді справи та поновленні своїх порушених прав та інтересів.

Таким чином, суд відзначає, що встановити фактичні обставини справи з відповідною достовірністю та винести законне і обґрунтоване рішення по суті є неможливо у даній справі, з огляду на мовчазну позицію позивача, оскільки останнім не надано повного обсягу відомостей та доказів на їх підтвердження, які у порядку ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, є необхідними для правильного та всебічного розгляду спору, тому позов підлягає залишенню без розгляду в порядку п. 5 ст.81 ГПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 81 ГПК України, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1218 грн. при поданні позовної заяви відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, пункту 4.12. постановиПленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" поверненню не підлягає.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 4, 22, 69, п. 5 ч. 1 ст. 81, 81-1, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрейн Євразія", м.Глобине Глобинського району Полтавської області про визнання недійсною ліцензійної угоди № від 21.03.2013р. в частині передачі права на ліцензійне вирощування насіннєвого матеріалу сої сорту "Кубань" - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена через місцевий господарський суд протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя Н.О. Андрусик