РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. Справа №903/402/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Савченко Г.І. ,

судді Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання Головченко Д.М.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №1195-О від 23.05.2011)

відповідача - ОСОБА_2 (посвідчення №134 від 11.05.2011, договір від 12.07.2016), ОСОБА_3 (довіреність від 12.07.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2016 у справі №903/402/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4

про стягнення 55567,59 грн.

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 04.08.2016 року (суддя Кравчук А.М..) в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено, стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ФОП ОСОБА_4 1740 грн. витрат на послуги адвоката.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено наявності обставин, за умови настання яких на відповідача було б покладено обов'язок щодо відшкодування збитків в частині викрадених коштів у сумі 38 898 грн. та збитків в сумі 16 669,59 грн. щодо вартості втраченого терміналу самообслуговування, оскільки такий термінал не втрачений, а перебуває у Нововолинському ВП ГУНП у Волинській області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №903/402/16 від 22.08.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2016 у справі №903/402/16.

У зв'язку із перебуванням у відпустці з 08.09.2016 по 16.09.2016 головуючого судді Демидюк О.О. судове засідання у справі №903/402/16 12.09.2016 не відбулось.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 розгляд апеляційної скарги призначено на 03.10.2016.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 розгляд апеляційної скарги відкладався.

ФОП ОСОБА_5 подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. При цьому, в силу приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість оскарженого судового рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2013 між підприємцем ОСОБА_4 та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено договір суборенди частини приміщення (а.с. 10-14).

Згідно п.п. 1.1, 1.4, 2.2, 3.2, 4.1, 5.1, 6.2, 7.1, 7.3 договору орендар передає, а суборендар приймає за актом здачі-приймання у тимчасове користування частину приміщення за плату та на обумовлений строк для використання його у банківській діяльності, зокрема, розміщення терміналу самообслуговування. Орендна плата підлягає сплаті до 30 числа поточного місяця із розрахунку 1 200 грн. 00 коп. без ПДВ. Орендар зобов'язується, зокрема, забезпечити реальну можливість цілодобового використання приміщення, встановлення охоронної та протипожежної сигналізації; забезпечити цілодобовий доступ до постачання мережі електроенергії для функціонування терміналу самообслуговування згідно технічних умов використання банківського обладнання за виключенням випадків відсутності електропостачання орендаря; здійснювати поточний та капітальний ремонт приміщення відповідно до встановлених нормативів або у разі виникнення невідкладної потреби, але не рідше, ніж 2 роки, зокрема, за свій рахунок і своїми силами ліквідувати наслідки аварій та пошкоджень, що трапились не з вини суборендаря. Суборендар має право установлювати сигналізацію та інші системи охорони терміналу самообслуговування. Сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов'язань за договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов'язання. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 01.06.2016. У разі, якщо не пізніше одного місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону він вважається продовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладанні договору. Зміни в договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.

01.12.2013 між сторонами укладено додаткову угоду № б/н до договору суборенди від 01.12.2013, згідно умов якої розділ 3, п.3.2 договору доповнено словами: при втраті або викраденні ПТКС, наданого суборендарем, протягом 3 робочих днів сповістити суборендаря про втрату банківського устаткування і відшкодувати його вартість в розмірі 200 000 грн. 00 коп. у строк не пізніше 20 робочих днів з моменту виставлення рахунку суборендарем (а.с. 15-16).

01.12.2013 року сторонами підписано акт здачі-приймання частини приміщення (а.с. 17).

Згідно довідки №12.0.0.0/6-6706513 від 14.04.2016 по ПАТ КБ "Приватбанк" о 02 год. 57 хв. 14.04.2016 встановлено факт крадіжки терміналу самообслуговування ТС 207378 (термінал надання оперативних послуг та самообслуговування клієнтів марки TS207378, модель ТиКон s-70, інвентаризаційний номер DN292901), сума викрадених грошових коштів становить 38 898 грн.

Сума викрадених грошових коштів також підтверджено витягом з відомостей терміналу ТС 207378 на інкасаційний період з 09.04.2016 по 14.04.2016 (а.с. 19, 69-71).

З витягу з кримінального провадження №0000500, (а.с.18) вбачається, що 14.04.2016 року близько 3 год. 00 хв. невідомі особи шляхом виламування металевої решітки та зламу запірного механізму металопластикових вхідних дверей проникли в приміщення магазину "Аркус", розташоване в буд.6 по вул.Шахтарській, смт.Жовтневе, м.Нововолинськ, звідки таємно викрали термінал надання операційних послуг та обслуговування клієнтів марки ТС 207378, в якому знаходилися готівкові кошти у сумі 38 898 грн. 00 коп., чим спричинили ПАТ КБ "Приватбанк" матеріальну шкоду на вказану суму.

На час розгляду даної справи в суді першої інстанції слідство по кримінальній справі не закінчено.

Згідно довідки ПАТ КБ "Приватбанк" № б/н від 14.04.2016 на балансі підприємства з 28.12.2012 знаходиться термінал самообслуговування ТС 207378 початковою вартістю 35 467 грн. 93 коп. Вартість терміналу з врахуванням зносу станом на 14.04.2016 року складає 16 669 грн. 59 коп. (а.с. 20).

Відповідно до акту ПАТ КБ "Приватбанк" викрадений термінал самообслуговування знаходиться у Нововолинському ВП ГУНП у Волинській області, як речовий доказ у кримінальній справі. У зв'язку з завданими механічними пошкодженнями, термінал ТС 207378, модель ТиКон s-70, інвентаризаційний номер DN292901 відновленню не підлягає (а.с. 77).

Вважаючи, що викрадення терміналу сталося у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором від 01.12.2013, позивач 22.04.2016 направив на адресу відповідача претензію про відшкодування банку завданих в результаті викрадення терміналу збитків в сумі 55 567 грн. 59 коп. (з яких 16 669,59 грн. вартість терміналу та 38 898 грн. викрадених коштів, що знаходились в терміналі).

Претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 21-24).

В зв'язку з чим, 08.06.2016 ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до господарського суду Волинської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 55 567,59 грн. заборгованості за договором суборенди.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до припису ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Аналогічно, відповідно до ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вже зазначалось вище, згідно умов договору суборенди від 01.12.2013 та умов укладеної до договору додаткової угоди № б/н від 01.12.2013, сторонами було погоджено, що відповідач зобов'язується при втраті або викраденні ПТКС відшкодувати його вартість.

Таким чином, саме відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_4 взяв на себе обов'язок по збереженню майна публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", а саме: терміналу самообслуговування ТС 207378 (термінал надання оперативних послуг та самообслуговування клієнтів марки TS207378, модель ТиКон s-70, інвентаризаційний номер DN292901).

Зазначений термінал самообслуговування за умовами п.1.4 договору суборенди частини приміщення від 01.12.2013 розміщується в орендованому приміщенні, яке надається ПАТ КБ "Приватбанк" для використання його у банківській діяльності.

Факт викрадення терміналу самообслуговування з приміщення магазину "Аркус" підтверджується витягом з кримінального провадження №0000500, (а.с.18).

Також, як вже було вказано вище, згідно акту ПАТ КБ "Приватбанк" викрадений термінал самообслуговування знаходиться у Нововолинському ВП ГУНП у Волинській області, як речовий доказ у кримінальній справі. У зв'язку з завданими механічними пошкодженнями, термінал ТС 207378, модель ТиКон s-70, інвентаризаційний номер DN292901 відновленню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на підставі п.3.2. договору 16 669 грн. 59 коп.

Таким чином, при винесенні оскаржуваного рішення, господарський суд Волинської області не звернув уваги на вказані вище обставини та дійшов невірного висновку щодо прав та обов'язків сторін. А тому, рішення господарського суду Волинської області №903/402/16 від 04.08.2016 в частині відмови у стягненні 16 669 грн. 59 коп. підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Щодо заявлених публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" позовних вимог в частині стягнення з ФОП ОСОБА_4 38 898 грн. викрадених коштів, що знаходились в терміналі, судовою колегією враховується наступне.

Відповідно до ч.1 п.8 ст.16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч.2 ст.22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства. Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

За загальними правилами з відповідача можуть бути стягнуті збитки за наявності повного складу правопорушення, а саме:

1) порушення відповідачем своїх обов'язків перед позивачем;

2) наявності збитків, завданих відповідачем, в тому числі неодержаного позивачем прибутку;

3) причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача та негативними наслідками, що виявились результатом таких дій (бездіяльності);

4) вини відповідача у настанні негативних наслідків, яка проявилась у будь-якій формі, тобто умислу, грубої або звичайної необережності.

За таких обставин, позивачем у справі має бути доведено наявність складу правопорушення у діях відповідача.

При цьому, відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у вигляді відшкодування збитків.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

У відповідності до ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку, позивачем не доведено наявності складу правопорушення у діях відповідача.

Як зазначалось вище, кримінальне провадження №0000500 не закінчено, особи, які проникли в приміщення та викрали термінал з грошовими коштами не встановлені.

За вказаних обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення викрадених з терміналу грошових коштів в сумі 38 898,00 грн. відсутні.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій частині винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскарженого рішення в частині стягнення викрадених з терміналу грошових коштів в сумі 38 898 грн.

Судові витрати з урахуванням положень ст.ст. 44,49 ГПК України підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам.

Так, враховуючи задоволення позовних вимог щодо стягнення 16 669,59 грн. вартості терміналу самообслуговування, витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 413,32 грн. та витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 454,72 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Вимоги відповідача про відшкодування понесених ним витрат вартості послуг адвоката були правомірно віднесені до судових витрат та підтверджуються договором від 12.07.2016, укладеним між підприємцем ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_2, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 350, виданим ОСОБА_2, ордером серії ВЛ № 000007352, розрахунком витрат на правову допомогу, квитанцією до прибуткового касового ордеру №20, підставні, а тому підлягають до стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" пропорційно задоволеним вимогам на підставі ст.49 ГПК України, а саме: у розмірі 521 грн. 97 коп.

Керуючись, ст.ст. 44, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2016 у справі №903/402/16 в частині відмови у стягненні 16 669,59 грн. вартості терміналу марки ТС 207378 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (Волинська обл., м.Нововолинськ, смт.Благодатне, вул.Пархоменко, буд.5, кв.1, ІН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) 16 669,59 грн. вартості терміналу самообслуговування.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (Волинська обл., м.Нововолинськ, смт.Благодатне, вул.Пархоменко, буд. 5, кв.1, ІН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) 413,38 грн. витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви."

В решті пункт 1 резолютивної частини рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2016 у справі №903/402/16, а саме: в частині відмови у стягненні з відповідача 38 898 грн. викрадених коштів, залишити без змін.

3. Пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду Волинської області від 04.08.2016 у справі №903/402/16 змінити, виклавши його в такій редакції:

"Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (Волинська обл., м.Нововолинськ, смт.Благодатне, вул.Пархоменко, буд.5, кв.1, ІН НОМЕР_1) 521 грн. 97 коп. витрат на послуги адвоката"

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (Волинська обл., м.Нововолинськ, смт.Благодатне, вул.Пархоменко, буд.5, кв.1, ІН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) 454,72 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Господарському суду Волинської області видати відповідні накази на виконання цієї постанови.

6. Справу №903/402/16 повернути до господарського суду Волинської області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І. Ю.