РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016Справа №910/15387/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Розвиток" про стягнення 103 040,00 грн., за участю представників позивача - ОСОБА_2, довіреність №б/н від 29.04.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за зберігання частини тимчасово затриманих транспортних засобів в сумі 103 040,00 грн. згідно умов договору про співпрацю щодо організації діяльності спецмайданчиків по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів №17 від 14.08.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.08.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 05.10.2016 року.

19.10.2016 року позивачем в судовому засіданні надано письмові пояснення у справі.

19.10.2016 року відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2014 року між Державним підприємством Міністерства внутрішніх справ України "Розвиток" (сторона 1) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (сторона 2) було укладено договір № 17 про співпрацю щодо організації діяльності спецмайданчиків по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів, відповідно до умов якого сторона 1 зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором надавати послуги з координування діяльності спецмайданчиків, а сторона 2 бере на себе зобов'язання надавати послуги з тимчасового зберігання транспортних засобів (далі - ТЗ) в порядку та на умовах, визначених цим договором на території (майданчики, стоянки, об'єкти), що знаходиться в оренді сторони 2 за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору встановлено, що ТЗ є засобами, що вилучені, у встановленому чинним законодавство порядку співробітниками Державтоінспекції Київської області, в тому числі, але не виключно при порушенні водіями правил дорожнього руху. ТЗ не є власністю сторін і не можуть бути задіяні у господарській діяльності останніх.

Згідно п.п. 2.1.1. договору сторона 2 зобов'язана забезпечити повне збереження ТЗ в тому технічному та зовнішньому стані, в якому ТЗ перебували на момент прийняття останніх від органів Державтоінспекції Київської області.

Відповідно п.п. 2.1.2. договору сторона 2 зобов'язана приймати ТЗ на підставі акту огляду та тимчасового затримання ТЗ, оформленого згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102 (додаток 11).

Пунктом 3.1. договору визначено, що сторона 2 здійснює зберігання ТЗ безоплатно.

Водночас, відповідно п. 3.2. договору, витрати, здійснені стороною 2 на зберігання ТЗ, відшкодовуються останнім за рахунок власника ТЗ чи особи, що має право на його отримання за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу.

Відповідно п. 6.2., договір може бути розірваний в будь-який час за взаємною згодою сторін, в якій визначаються майнові вимоги сторін, якщо такі вимоги мають місце та встановлюються порядок їх регулювання.

Згідно додаткової угоди, яка міститься в матеріалах справи та підписана уповноваженими представниками обох сторін, сторони дійшли згоди розірвати договір про співпрацю щодо організації діяльності спецмайданчиків по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів №17 від 14.08.2014 року за взаємною згодою.

Листом відповідача від 27.07.2016 року №370/16 підтверджується факт, що станом на 27.07.2016 року договір №17 від 14.08.2014 року вже був розірваний.

Предметом позову є стягнення 103 040,00 грн. заборгованості за договором №17 від 14.08.2014 року за зберігання 12 одиниць тимчасово затриманих транспортних засобів, а саме:

- Volkswagen LT55, державний номерний знак НОМЕР_1, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.01.2015 року.

- Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_2, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.04.2015 року.

- Причіп «Сантей», державний номерний знак НОМЕР_3, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 25.04.2015 року.

- ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_4, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 01.05.2015 року.

- Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_5, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09.05.2015 року.

- KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_6, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.07.2015 року.

- Причіп «Groenewegen» , державний номерний знак НОМЕР_7, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.08.2015 року.

- Nissan Sunny, державний номерний знак НОМЕР_8, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.08.2015 року.

- Fiat Ducato, державний номерний знак НОМЕР_9, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.08.2015 року.

- Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_10, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 04.09.2015 року.

- Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_11, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09.10.2015 року.

- Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_12, що був доставлений на спецмайданчик відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.10.2015 року.

Копії зазначених актів огляду та тимчасового затримання транспортних засобів містяться в матеріалах справи.

Відповідно положень статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Згідно пункту 3 статті 947 ЦК України при безоплатному зберіганні поклажодавець зобов'язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3.1. договору відповідач здійснює зберігання ТЗ безоплатно, а відповідно до п. 3.2. договору витрати, на зберігання ТЗ, відшкодовуються за рахунок власника ТЗ чи особи, що має право на його отримання.

Як вбачається зі змісту вищезазначених норм закону та умов договору №17 від 14.08.2014 року, витрати, здійснені позивачем на зберігання зазначених ним у позовній заяві транспортних засобів, повинні бути відшкодовані за рахунок власника транспортного засобу чи особи, що має право на отримання транспортного засобу за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу.

Доказів того що саме відповідач є власником вказаних в позові транспортних засобів чи особою, що має право на отримання цих транспортних засобів позивачем суду не надано, та позивачем не надано доказів наявності у відповідача заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищезазначене та з урахуванням того, що договором №17 про співпрацю щодо організації діяльності спецмайданчиків по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів від 14.08.2014 року не передбачено зобов'язань відповідача по відшкодуванню витрат, здійснених позивачем на зберігання транспортних засобів, позивач не позбавлений закріпленого за ним договором права на відшкодування понесених ним витрат безпосередньо за рахунок власників транспортних засобів, або осіб, що мають право на отримання цих транспортних засобів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 103 040,00 грн. заборгованості за зберігання затриманих транспортних засобів є необґрунтованими і тому у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.10.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна