ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року Справа № 912/689/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник , довіреність №1301 від 03.10.2016 року;

від відповідача: представник у судове засідання не з'явився;

від третьої особи: ОСОБА_2, представник, довіреність №19/3-02/150 від 19.11.2015 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2016 року у справі №912/689/16

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Світловодськ, Кіровоградська область

до відповідача: Приватного підприємства "Спецзовнішкомплект", м.Світловодськ, Кіровоградська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Дніпропетровськ

про стягнення 684 970 грн.,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (надалі ФОП ОСОБА_4В.) звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства "Спецзовнішкомплект" (надалі ПП "Спецзовнішкомплект") на свою користь 684 970 грн. заборгованості та понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2016 року у справі №912/689/16 (головуючий суддя Наливайко Є.М., судді Глушков М.С., Тимошевська В.В.) позов задоволено; з ПП "Спецзовнішкомплект" на користь ФОП ОСОБА_4 стягнуто 684 970 грн. боргу та 10 274 грн. 55 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (надалі ПАТ "Державний ощадний банк України"), яке ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 06.04.2016 року залучено до участі у справі №912/689/16 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що:

- відповідач є позичальником ПАТ "Державний ощадний банк України" відповідно до договору про надання кредитної лінії №5 від 07.10.2011 року, згідно умов якого ОСОБА_5 надав ПП "Спецзовнішкомплект" грошові кошти в сумі 37 500 000 грн. та договору кредитної лінії №4 від 05.09.2013 року, згідно умов якого ОСОБА_5 надав відповідачу грошові кошти в сумі 22 000 000 грн., які відповідач ОСОБА_6 не повернув; позивач у даній справі вчиняє дії, що призводять до фінансової неспроможності ПП «Спецзовнішкомплект», та у разі задоволення позову судове рішення може бути підставою для ініціювання позивачем справи про банкрутство ПП «Спецзовнішкомплект» (фіктивне банкрутство) та матиме наслідок завдання великої матеріальної шкоди ПАТ "Державний ощадний банк України";

- доказів попередньої заявки покупця на постановку товару та доказів поставки товару продавцем на адресу покупця (м. Світловодськ, вул. Павлика Морозова, 3) позивачем надано не було, та, відповідно, суд першої інстанції передчасно та безпідставно без наявності необхідних доказів надав оцінку фактичним обставинам справи;

- сторони договору навмисно допускали помилки/описки в платіжних дорученнях та зараховування сум у них відбулось не за договором купівлі-продажу №24/12/10 від 24.12.2010 року, що є підставою пред'явленого позову;

- вказана позивачем та визнана відповідачем заборгованість фактично сплачена.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Відповідач на виклик суду не зявився, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Між ПП "Спецзовнішкомплект" (покупець) та ФОП ОСОБА_4 (продавець) укладений договір купівлі-продажу № 24/12/10 від 24.12.2010 року (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов'язується продати та передати окремими партіями сільськогосподарську продукцію - насіння соняшника, українського виробництва, врожаю 2010 року, за ціною, якості, у кількості і на умовах, погоджених із покупцем і вказаних у даному договорі, а покупець зобов'язується купити і здійснити оплату окремих партій і загального об'єму товару.

Кількість товару, що поставляється, складає 1060 тонн (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2. договору ціна товару складає 3 100 грн за тонну без ПДВ та дійсна протягом строку поставки, вказаного у п. 4.2. договору.

Згідно п. 2.3. договору його сума складає 3 286 000 грн., без ПДВ.

Кінцеві показники ваги товару, що прийняті для взаєморозрахунків, визначаються відповідно до видаткових накладних, що підписані обома сторонами (п. 2.4 договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що продавець поставляє товар на адресу покупця окремими партіями відповідно до попередньої заявки за адресою: м. Світловодськ, вул. Павлика Морозова, 3.

Відповідно до п. 4.2. договору строк поставки до 30.01.2011 року.

Покупець сплачує продавцю за поставлений товар загальної партії (загальна партія складає 1060 тонн) у строк до 31.12.2012 року (п. 5.1. договору).

На виконання умов договору та на підставі виданої ПП «Спецзовнішкомплект» своєму представнику ОСОБА_7 довіреності №511/2 від 29.12.2010 року позивач поставив відповідачу товар - соняшник у кількості 1 060 000 кг. за ціною (без ПДВ) 3 грн. 10 коп. на суму 3 286 000 грн. (без ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №РН-000014 від 29.12.2010 року.

Оригінали договору №24/12/10 від 24.12.2010 року, видаткової накладної №РН-000014 від 29.12.2010 року та довіреності №511/2 від 29.12.2010 року оглянуті колегією суддів в судовому засіданні.

Позивач посилається на часткову, в сумі 2 601 030 грн., оплату відповідачем отриманого соняшника, до стягнення ФОП ОСОБА_4 прибавлений борг в розмірі 684 970 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Спецзовнішкомплект»

80 000 грн сплачено 26.01.2011 року (а.с. 96, т. 1) із призначенням платежу "За соняшник згідно рах. № РН-000013 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

80 000 грн сплачено 27.01.2011 року (а.с. 96, т. 1) із призначенням платежу "За соняшник згідно рах. № РН-000013 від 29.12.2010року. Без ПДВ".

В матеріалах справи міститься лист № 331 від 27.01.2011 року (а.с. 191, т.1) адресований ФОП ОСОБА_4В, за підписами директора та головного бухгалтера ПП Спецзовнішкомплект, у якому повідомляється, що у платіжних дорученнях № 125 від 26.01.2011 року на суму 80 000 грн, № 131 від 27.01.2011 року на суму 80 000 грн із призначенням платежу: "За соняшник згідно рах. № РН-000013 від 29.12.2010 року. Без ПДВ" була допущена помилка (опечатка) в призначенні платежу. Вірними слід вважати нижче наведені реквізити вищевказаних платіжних доручень, зокрема ПП "Спецзовнішкомплект" зазначає про зміну призначення платежу на "Оплата за соняшник згідно видаткової накладної №РН-000014 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

80 000 грн сплачено 11.07.2011 року (а.с. 97, т. 1) із призначенням платежу "За соняшник згідно рах. № РН-000013 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

Відповідно до листа № 431 від 11.07.2011 року (а.с. 192, т. 1) відповідач змінив призначення платежу у платіжному дорученні № 930 від 11.07.2011 на суму 80 000 грн на "Оплата за соняшник згідно видаткової накладної №РН-000014 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

160 000 грн сплачено 01.08.2011 року (а.с. 97, т. 1) із призначенням платежу "За соняшник згідно рах. № РН-000013 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

Відповідно до листа № 438 від 01.08.2011 року (а.с. 193, т. 1) відповідач змінив призначення платежу у платіжному дорученні № 1010 від 01.08.2011 на суму 160 000 грн на "Оплата за соняшник згідно видаткової накладної №РН-000014 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

45 000 грн сплачено 02.09.2011 року (а.с. 98, т. 1) із призначенням платежу "За соняшник згідно рах. № РН-000013 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

Відповідно до листа №458 від 02.09.2011 року (а.с. 194, т. 1) відповідач змінив призначення платежу у платіжному дорученні № 1099 від 02.09.2011 на суму 45 000 грн на "Оплата за соняшник згідно видаткової накладної №РН-000014 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

350 000 грн сплачено 17.12.2012 року (а.с. 103, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за товар згідно накладної РН-000013 від 29.12.2010 року без ПДВ";

100 000 грн сплачено 26.12.2012 року (а.с. 103, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за товар згідно накладної РН -000013 від 29.12.2010 року без ПДВ";

100 000 грн сплачено 27.12.2012 року (а.с. 103, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за товар згідно накладної РН -000013 від 29.12.2010 року без ПДВ";

80 000 грн сплачено 28.12.2012 року (а.с. 104, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за товар згідно накладної РН -000013 від 29.12.2010 року без ПДВ".

В матеріалах справи міститься лист № 408 від 28.12.2012 року (а.с. 198 т.1), адресований ФОП ОСОБА_4В, за підписами директора та головного бухгалтера ПП "Спецзовнішкомплект", у якому повідомляється, що у платіжних дорученнях № 1170 від 17.12.2012року на суму 350 000 грн, №1254 від 26.12.2012 року на суму 100 000 грн, № 1262 від 27.12.2012 року на суму 100 000 грн, № 1269 від 28.12.2012 року на суму 80 000 грн, призначення платежу: "Погашення заборгованості за товар згідно накладної №РН-000013 від 29.12.2010 року. Без ПДВ" була допущена помилка (опечатка) в призначенні платежу; вірними слід вважати нижче наведені реквізити вищевказаних платіжних доручень, зокрема ПП "Спецзовнішкомплект" зазначає про зміну призначення платежу на "Погашення заборгованості за товар згідно накладної № РН-000014 від 29.12.2010 року. Без ПДВ".

Відповідно до пункту 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 (надалі - Інструкція) реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". ОСОБА_6 перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

У ОСОБА_8 платіжних систем НБУ "Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу" № 25-111/1438-7141 від 09.06.2011 зазначено, що відповідно до пункту 2.29 Інструкції платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит "Призначення платежу" до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення. Після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами переказу без участі банку.

Колегія суддів вважає, що місцевий господаьский суд дійшов обгрунтованого висновку, що повідомлення відповідача позивачеві у вигляді листів про помилкове зазначення призначення платежу є належними доказами, які підтверджують зміну призначення платежу, оскільки одержувач грошових коштів (позивач) погодився з такими змінами та врахував це у розрахунку пред'явленної до стягнення суми.

Видаткова накладна № РН-000013 від 29.12.2010 і поставлений згідно неї товар та сплата за нього були предметом розгляду у справі № 912/195/15-г, що розглядалась Господарським судом Кіровоградської області.

В ході розгляду такої справи було встановлено, що 21.12.2010 року між ФОП ОСОБА_4 (продавець) та ПП "Спецзовнішкомплект" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №21/12/10, на підставі якого відбулась поставка товару на суму 434 000 грн. у відповідності до видаткової накладної №РН-000013 від 29.12.2010 року. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2015 року №912/689/16 не встановлено здійснення оплати по такій накладній, водночас у звязку з апеляційним оскарженням ПАТ "Державний ощадний банк України" такого рішення, справа була переглянута в апеляційному порядку Дніпропетровським апеляційним господарським судом. Так, ПАТ "Державний ощадний банк України" подало докази оплати товару, отриманого за видатковою накладною №РН-000013 від 29.12.2010 року, водночас така сплата значно перевищувала вартість поставленого товару за вказаною накладною.

У постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 року у справі №912/195/15-г встановлено, що оплата в розмірі 630 000 грн. із призначенням платежу "Погашення заборгованості за товар згідно накладної №РН-000013 від 29.12.2010 року без ПДВ" підтверджується виписками з поточного рахунку ПП "Спецзовнішкомплект", який відкрито ним в ТВБВ 10010/114 філії - Кіровоградського обласного управління АТ "Ощадбанк" згідно договору банківського рахунку №204 від 12.09.2011 року №4125 за період з 16.12.2012 року по 29.12.2012 року та платіжними дорученнями №1170 від 17.12.2012 року, №1254 від 26.12.2012 року, №1262 від 27.12.2012 року, №1269 від 28.12.2012 року про перерахування на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4 в АТ "ОСОБА_5 Аваль".

Отже, за видатковою накладною № РН-000013 від 29.12.2010 отриманий товар повністю погашений ПП "Спецзовнішкомплект", як встановлено у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 року у справі № 912/195/15-г, яка залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016 року, і відповідно встановлені у ній обставини не потребують доказуванню. Крім того, апеляційною інстанцією у справі № 912/195/15-г встановлено, що товар поставлено на суму 434 000 грн., а оплачено 630 000 грн., отже переплата складає 196 000 грн. Вищезазначені обставини враховані позивачем при поданні даного позову.

За накладною №РН-000014 від 29.12.2010 року (договір купівлі-продажу №24/12/10 від 24.12.2010) сторони склали та підписали Акт звіряння від 25.03.2013 року (а.с. 196, т. 1), у якому відображено вищезазначені операції по погашенню заборгованості. За даними обох сторін, станом на 25.03.2013 року у ПП "Спецзовнішкомплект" існує заборгованість перед ФОП ОСОБА_4 у розмірі 2 211 000 грн. за вказаною накладною.

140 000 грн сплачено 12.04.2013 року (а.с. 172, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за соняшник згідно акту звірки від 25.03.2013 року без ПДВ". Отже, надалі відповідач здійснював погашення заборгованості за накладною № РН-000014 від 29.12.2010 року, оскільки по ній сторони провели звірку взаєморозрахунків, яку оформили Актом (а.с. 196, т. 1).

12 000 грн. сплачено 28.05.2013 року (а.с. 172, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за соняшник згідно акту звірки від 25.03.2013 року без ПДВ".

За накладною № РН-000014 від 29.12.2010 року (договір купівлі-продажу № 24/12/10 від 24.12.2010 року) сторони склали та підписали Акт звіряння від 31.01.2014 року (а.с. 195, т. 1), у якому відображено вищезазначені операції по погашенню заборгованості. Врешті, за даними обох сторін, станом на 31.01.2014 року у ПП "Спецзовнішкомплект" існує заборгованість перед ФОП ОСОБА_4 у розмірі 2 059 000 грн за вказаною накладною.

500 000 грн. погашено 03.02.2014 року (а.с. 242, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за отриманий товар (соняшник) згідно акту звірки від 31.01.2014 року без ПДВ". Отже, надалі відповідач здійснював погашення заборгованості за накладною № РН-000014 від 29.12.2010 року, оскільки по ній сторони провели звірку взаєморозрахунків, яку оформили Актом (а.с. 195, т. 1).

200 000 грн. погашено 27.02.2014 року (а.с. 243, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за отриманий товар (соняшник) згідно акту звірки від 31.01.2014 року без ПДВ".

100 000 грн. погашено 06.03.2014 року (а.с. 243, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за отриманий товар (соняшник) згідно акту звірки від 31.01.2014 року без ПДВ".

180 000 грн. погашено 19.03.2014 року (а.с. 244, т. 1) із призначенням платежу "Погашення заборгованості за отриманий товар (соняшник) згідно акту звірки від 31.01.2014 року без ПДВ".

За накладною № РН-000014 від 29.12.2010 року (договір купівлі-продажу №24/12/10 від 24.12.2010 року) сторони склали та підписали Акт звіряння від 12.01.2015 року (а.с. 197, т. 1), у якому відображено вищезазначені операції по погашенню заборгованості. Врешті, за даними обох сторін, станом на 12.01.2015 року у ПП "Спецзовнішкомплект" існує заборгованість перед ФОП ОСОБА_4 у розмірі 1 079 000 грн. за вказаною накладною.

150 000 грн. погашено 13.01.2015 року (а.с. 108, т. 1) із призначенням платежу "Оплата за товар (соняшник) згідно акту звірки від 12.01.2015 року без ПДВ". Отже, надалі відповідач здійснював погашення заборгованості за накладною № РН-000014 від 29.12.2010 року, оскільки по ній сторони провели звірку взаєморозрахунків, яку оформили Актом (а.с. 197, т. 1).

94 030 грн. погашено 14.01.2015 року (а.с. 108, т. 1) із призначенням платежу "Оплата за товар (соняшник) згідно акту звірки від 12.01.2015 року без ПДВ".

150 000 грн. погашено 16.01.2015 року (а.с. 108 т. 1) із призначенням платежу "Оплата за товар (соняшник) згідно акту звірки від 12.01.2015 року без ПДВ".

Щодо зазначення сторонами в призначеннях платежу Актів звірки, то у звязку із неправильним зазначенням призначень платежів та їх зміну шляхом листування сторони вирішили звірити свої розрахунки та складали Акти звірок на певні дати, у яких відображались операції по погашенню заборгованості за видатковою накладною №РН-000014 від 29.12.2010 року, що не суперечить чинному законодавству.

Отже, всього за розрахунками сторін погашено 2 601 030 грн., залишок несплаченої заборгованості складає 684 970 грн.

У зв'язку із несплатою ПП "Спецзовнішкомплект" заборгованості у розмірі 684 970 грн. ФОП ОСОБА_4 звернувся із даним позовом до господарського суду.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначено вище, пунктом 5.1. договору передбачено, що строк оплати товару - до 31.12.2012, проте в матеріалах справи відсутні докази повного погашення заборгованості відповідачем перед позивачем. Відповідач у своєму відзиві зазначає про неможливість її оплати у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем.

Отже, покупець не виконав свої зобов'язання за договором, не оплатив повністю отриманий товар, несплачена заборгованість становить суму 684 970 грн., внаслідок чого вона підлягає стягненню з відповідача.

Щодо посилання апелянта на ті обставини, що доказів попередньої заявки покупця на поставку товару та доказів поставки товару продавцем на адресу покупця (м. Світловодськ, вул. Павлика Морозова, 3) позивачем надано не було та місцевим господарським судом передчасно та безпідставно наданл оцінку фактичним обставинам справи, слід зазначити, що саме первинним документом видатковою накладною №PH-00014 від 29.12.2010 року, підписаною сторонами та скріпленою їх печатками, підтверджується факт здійснення господарської операції.

Доводи апелянта стосовно того, що сторони договору навмисно допускали помилки/описки в платіжних дорученнях та зараховування сум у них відбулось не за договором купівлі-продажу №24/12/10 від 24.12.2010 року у відповідності до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не підтверджені відповідними доказами.

Предметом спору у даній справі є стягнення несплаченої заборгованості в розмірі 684 970 грн., а третя особа, яка заперечує проти задоволення позовних вимог, не довела погашення такої заборгованості, а тому доводи ПАТ "Державний ощадбанк банк України" є безпідставними.

Відносно посилання апелянта на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» слід зазначити, що таким законом визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерським обліком є процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Фінансова звітність це бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Отже, зважаючи на предмет регулювання Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», його вимоги не поширюються на спірні правовідносини.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у подібних правовідносинах, який викладений в постанові від 21.10.2014 року у справі №908/717/13-г, що є обов'язковим для всіх судів України згідно ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання третьої особи щодо призначення у справі технічної експертизи документів для визначення, чи є договір, що є підставою пред'явленого позову, підробленим, задоволенню не підлягає, оскільки сторонами доведено належними та допустимими доказами в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, що між ними у 2010 році виникли правовідносини, в результаті яких у відповідача виник обов'язок по сплаті 3 720 000 грн., саме на таку загальну суму було здійснено позивачем поставку товарів згідно видаткових накладних №РН-000013 від 29.12.2010 року (434 000 грн.) та № РН-000014 від 29.12.2010 року (3 286 000 грн). У зв'язку із зазначеним підтверджуються обставини щодо дійсності договору купівлі-продажу № 24/12/10 від 24.12.2010 року, видаткової накладної №РН-000014 від 29.12.2010 року, рахунка-фактури №РФ-000023 від 29.12.2010 року та довіреності №511/2 від 29.12.2010 року. Таким чином, призначення технічної експертизи з метою виявлення точної дати підписання договору, видаткової накладної та рахунку-фактури не є обовязковою, оскільки її проведення та результат не вплине на вирішення спору.

Клопотання апелянта щодо призначення у справі судової бухгалтерської експертизи також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Призначаючи експертизу у справі, суду необхідно виходити з того, що висновок експертизи має слугувати аргументом у процесі встановлення об'єктивної істини і не може бути замінений іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що відповіді на запропоновані ним питання для проведення експертизи, а саме:

1) Чи відображено в бухгалтерському та податковому обліку, у відповідних формах звітності за 2011 та 2012 роки ПП Спецзовнішкомплект помилкове призначення платежів на загальну суму 1 075 000 грн. згідно платіжних доручень:

- № 125 від 26.01.2011 на суму 80 000 грн;

- № 131 від 27.01.2011 на суму 80 000 грн;

- № 930 від 11.07.2011 на суму 80 000 грн;

- № 1010 від 01.08.2011 на суму 160 000 грн;

- № 1099 від 02.09.2011 на суму 45 000 грн;

- № 1170 від 17.12.2012 на суму 350 000 грн;

- № 1254 від 26.12.2012 на суму 100 000 грн;

- № 1262 від 27.12.2012 на суму 100 000 грн;

- № 1269 від 28.12.2012 на суму 80 000 грн,

з призначенням платежу: "Погашення заборгованості за товар згідно накладних №РН-000013 від 29.12.2010 року?"

2)Чи було відображено в бухгалтерському обліку за 2011 та 2012 роки ПП Спецзовнішкомплект наявність заборгованості в сумі 1 075 000 грн, як помилкове призначення платежів ФОП ОСОБА_4?

3) Чи внесено відповідно до валових витрат та доходів ПП Спецзовнішкомплект частини перерахованих ПП Спецзовнішкомплект коштів за поставлений Товар ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 2 601 030 грн. господарських операцій за відповідний звітний період?

4) Чи можна стверджувати, що перераховані ПП Спецзовнішкомплект кошти у сумі 2 601 030 грн ФОП ОСОБА_4 є оплата за соняшник згідно з накладної №РН-000014 від 29.12.2010 року без ПДВ за Договором купівлі-продажу №24/12/10 від 24.12.2010 року?

5) Чи можна стверджувати, що перераховані ПП Спецзовнішкомплект кошти у сумі 2 601 030 грн. ФОП ОСОБА_4 є оплата За соняшник згідно рах. №РН-000013 від 29.12.2010 року за договором купівлі-продажу №21/12/10 від 21.12.2010 року?

6) Чи була дійсно здійснена господарська операція (був фактично отриманий товар) за видатковою накладною №РН-000014 від 29.12.2010 року на суму 3 286 000 грн. між ПП Спецзовнішкомплект та ФОП ОСОБА_4?

7) Чи можуть бути первинні документи по зазначеній господарській операції підставою для відображення в бухгалтерському обліку?

8) Чи можуть бути первинні документи по зазначеній господарській операції підставою для виникнення прав та обов'язків сторін, зобов'язань по оплаті тощо?

не потребують спеціальних знань, їх віднесено до компетенції суду.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2016 року у справі №912/689/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 20.10.2016 року).