РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016Справа №910/16115/16
За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп"

третя особа Національний університет культури та мистецтв

про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Гармашов Б.С. (довіреність № 4 від 08.02.2016)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" (відповідача), в якому просить суд:

- розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.10.2013 № 6631, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп";

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву державне нерухоме майно, частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення загальною площею 2,16 кв.м. (реєстровий № 02214159.1. ЮЖВЦСД038), розміщене за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, 14, що перебуває на балансі Національного університету культури та мистецтв.

Також Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву разом з позовом було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2016 порушено провадження у справі № 910/16115/16, відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі та призначено дану справу до розгляду на 22.09.2016.

В судове засідання 22.09.2016 з'явився представник позивача.

Представник відповідача 22.09.2016 не з'явився, витребуваних судом відзиву на позов та документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2016 залучено до участі у справі № 910/16115/16 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний університет культури та мистецтв, розгляд справи відкладено на 20.10.2016.

19.10.2016 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, у яких третя особа підтримує позовні вимоги про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії.

У судовому засіданні 20.10.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 20.10.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребувані судом документи не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи надсилались на юридичну адресу відповідача (вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), а відтак, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 20.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" (далі - орендар) укладено договір оренди № 6631 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення, загальною площею 2,16 кв.м. (реєстровий № 02214159.1. ЮЖВЦСД038), розмішене за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, 14 на 1 поверсі учбового корпусу, що перебуває на балансі Національного університету культури та мистецтв, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.04.2013 і становить 13 220,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення носіїв соціальної та комерційної реклами, без права виробництва реклами на площах, що орендуються (пункт 1.2 Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

31.10.2013 згідно із актом приймання-передавання орендованого майна за адресою: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 14, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно, частину внутрішньої поверхні стіни на 1 поверсі учбового корпусу (реєстровий № 02214159.1. ЮЖВЦСД038) загальною площею 2,16 кв.м.

Відповідно до п. 3.1 Договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - квітень 2013 р. 165,25 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6 Договору встановлено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установленого Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п.3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному розмірі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Орендар зобов'язався своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює Орендар, вказується "призначення платежу" за зразком, який надає Орендодавець листом при укладенні договору оренди). (п.5.3 Договору)

У п.10.1 Договору встановлено, що цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31.10.2013 до 30.09.2016 включно.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6631 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, у зв'язку з чим просить суд розірвати договір оренди № 6631 від 31.10.2013 та зобов'язати відповідача повернути орендоване майно.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором оренди майна, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату орендних платежів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за період з червня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 1 958,22 грн., що підтверджується розрахунком, наявним у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі.

Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд (ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 10.1 Договору, Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31.10.2013 до 30.09.2016 включно.

Пунктом 10.4 Договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору.

Згідно з п. 10.6 Договору, чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Враховуючи те, що договором встановлено строк його дії - по 30.09.2016 та враховуючи факт звернення позивача з даним позовом до суду про розірвання договору до закінчення строку його дії, суд дійшов висновку, що договір оренди № 6631 нерухомого майна, що належить до державної власності припинив свою дію 30.09.2016, у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. При цьому, судом враховано, що звернення позивача з даним позовом до суду свідчить про заперечення позивача проти продовження строку дії договору на той самий строк і на тих самих умовах, таким чином, вказаний договір не може вважатись поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, оскільки орендодавець не мав наміру продовжувати договірні відносини.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

У даному випадку, предметом спору, крім іншого, є вимога про розірвання Договору оренди № 6631 від 31.10.2013.

При цьому, судом встановлено, що договір оренди № 6631 від 31.10.2013 припинив свою дію 30.09.2016, у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Таким чином, оскільки Договір № 6631 від 31.10.2013 припинив свою дію 30.09.2016, тобто після звернення до суду з даним позовом та порушення провадження у справі № 910/16115/16, то на момент прийняття рішення у справі відсутній предмет спору в частині позовних вимог про розірвання договору оренди майна, що належить до державної власності № 6631 , а тому провадження у справі в цій частині слід припинити.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути позивачу орендоване майно, то суд зазначає наступне.

За приписами ст.785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини (ч.1 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до п. 10.9. Договору, у разі припинення або розірвання договору майно протягом 3 робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу.

Оскільки договір оренди № 6631 нерухомого майна, що належить до державної власності припинив свою дію 30.09.2016, то у відповідача виник обов'язок, в силу закону та договору, повернути позивачу орендоване майно, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо зобов'язання відповідача повернути державне нерухоме майно - частину внутрішньої поверхні стіни нежилого приміщення, загальною площею 2.16 кв.м (реєстровий № 02214159.1. ЮЖВЦСД038), розміщене за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, 14, що перебуває на балансі Національного університету культури та мистецтв.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву підлягають частковому задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат за розгляд даної справи, суд зазначає наступне.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2016 судом було відстрочено Фонду державного майна України сплату судового збору за подання позовної заяви.

Пунктами 3.3., 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 роз'яснено, що якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Оскільки судом було відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у даній справі, проте, станом на час прийняття рішення сплата судового збору позивачем не здійснена, то судові витрати підлягають стягненню з відповідача в доход Державного бюджету.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Судові витрат за розгляд справи, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються повністю на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача (невиконання взятих на себе зобов'язань), а договір припинив свою дію після звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання договору оренди № 6631 нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.10.2013.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг груп" (03049, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, офіс 920, код 37982944) повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-Г, код 19030825) державне нерухоме майно - частину внутрішньої поверхні стіни нежилого приміщення, загальною площею 2.16 кв.м (реєстровий № 02214159.1. ЮЖВЦСД038), розміщене за адресою: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 14, що перебуває на балансі Національного університету культури та мистецтв.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг груп" (03049, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, офіс 920, код 37982944) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 2756,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2016.

Суддя С.О. Турчин