ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 жовтня 2016 року Справа № 904/2236/16
Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого:Студенця В.І.,
суддів:Васищака І.М., Селіваненка В.П.,
розглянувши заявуТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Собор"
проприйняття додаткової постанови
у справі № 904/2236/16
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Собор"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвєр"
провнесення змін до договору

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Собор" (далі - ТОВ НВП "Собор") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвер" (далі - ТОВ "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвер") про внесення змін до п. 3.1 договору оренди № Ф-1/10 від 01.12.2011, укладеного між ТОВ "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвер" та ТОВ НВП "Собор", виклавши його у такій редакції: "орендна плата за все майно складає 22 477, 00 грн на місяць з ПДВ". Внесені зміни вважати такими, що набрали чинності починаючи з 01.01.2016.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 позовні вимоги задоволено частково. Суд вніс зміни до п. 3.1 договору оренди № Ф-1/10 від 01.12.2011, укладеного між ТОВ "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвер" та ТОВ НВП "Собор", виклавши його у такій редакції: "Орендна плата за все майно складає 22 477, 00 гривень (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят сім грн) на місяць з ПДВ".

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 касаційну скаргу ТОВ "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвер" залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 у справі № 904/2236/16 - без змін.

ТОВ НВП "Собор" звернулось до Вищого господарського суду України із заявою про прийняття додаткової постанови, якою стягнути з ТОВ "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвер" 2 000, 00 грн судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, зокрема якщо не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Заява ТОВ НВП "Собор" мотивована тим, що під час розгляду касаційної скарги ТОВ "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвер" у суді касаційної інстанції ТОВ НВП "Собор" змушене було звернутись до адвоката для отримання правової допомоги. З вказаною метою між адвокатом Левадним О.О. та ТОВ НВП "Собор" 11.07.2016 було укладено договір про надання правової допомоги. Сума гонорару сплаченого на користь адвоката Левадного О.О. склала 2 000, 00 грн.

При цьому ТОВ НВП "Собор" до заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 11.07.2016, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 03.08.2016, копію акту виконаних робіт, копію квитанції про перерахування гонорару адвокату, копію виписки з банку за 02.08.2016 на оплату юридичних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру" (Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи під час розгляду касаційної скарги ТОВ "Бактеріологічний медико-діагностичний центр "Сєвер" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016, ТОВ НВП "Собор" суду касаційної інстанції було подано лише договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 11.07.2016 та відзив на касаційну скаргу.

З огляду на викладене, у суду касаційної інстанції за відсутності інших належних документів: платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій, на момент прийняття постанови були відсутні правові підстави для відшкодування витрат за послуги адвоката.

Таким чином, оскільки питання про розподіл судових витрат при прийнятті постанови судом касаційної інстанції було вирішено, в результаті чого колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для такого розподілу, то у колегії суддів також відсутні правові підстави для задоволення заяви ТОВ НВП "Собор" про прийняття додаткової постанови, а тому суд відхиляє таку заяву.

Керуючись ст. ст. 49, 88, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Відхилити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Собор" про прийняття додаткової постанови.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Васищак І.М.

Селіваненко В.П.