ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" жовтня 2016 р.Справа № 916/2214/16

За позовом Державного підприємства „Український державний центр радіочастот в особі Південної філії Державного підприємства „Український державний центр радіочастот;

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одеський Нафтопереробний Завод;

про стягнення 2128,65 грн.,

Суддя Найфлейш В.Д.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - довіреність;

Від відповідача: ОСОБА_3 довіреність.

Суть спору: Державне підприємство „Український державний центр радіочастот в особі Південної філії Державного підприємства „Український державний центр радіочастот звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Одеський Нафтопереробний Завод та заявою про зменшення позовних вимог про стягнення 1838,95 грн., з яких 1696,80 грн. основна заборгованість, 142,15 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2016р. порушено провадження по справі №916/2214/16

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.10.2016р. строк розгляду справи №916/2214/16 продовжено до 03.11.2016р. відповідно до ст. 69 ГПК України.

27.10.2016р. відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на приписи ст.ст. 17, 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

28.10.2016р. відповідач надав додатковий відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав непідписання деяких актів виконаних робіт зі сторони ПАТ „Одеський нафтопереробний завод та з оголошеним простоєм в роботі ПАТ „Одеський НПЗ.

У судовому засіданні 28.10.2016р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача встановлено наступне:

01.12.2014р. між Південною філією Державного підприємства „Український державний центр радіочастот та ОСОБА_1 акціонерним товариством „Одеський нафтопереробний завод укладено договір №14-1051/3/14/196, відповідно до п.1 якого, Філія на підставі п. 4 ст. 16 Закону України „Про радіочастотний ресурс України та положення про Південну філію Державного підприємства „Український державний центр радіочастот виконує роботи (послуги) з радіочастотного моніторингу параметрів випромінювання та забезпечення електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) та випромінюючих пристроїв (ВП), а замовник на підставі Закону України „Про радіочастотний ресурс України виконує свої зобовязання щодо використання РЧР, а також здійснює оплату вищезгаданих робіт на рахунок Філії.

Згідно умов розділу 2 договору, філія зобовязується виконувати роботи по розділу 1 цього договору згідно з вимогами чинного законодавства України у галузі звязку, а замовник зобовязується своєчасно здійснювати оплату філії згідно умов цього договору.

Відповідно до п. 3.6. договору, замовник сплачує філії за роботи (послуги) по договору шляхом перерахування суми вартості робіт на розрахунковий разунок філії до 20-го числа наступного місяця, слідуючого за розрахунковим періодом, на підставі виставленого філією рахунку. Починаючи з 26 числа у разі несплати, нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той період. По виставленим рахункам за роботи(послуги), вказані у розділі 2 договору, замовник здійснює оплату не пізніше 7-ми днів з дня одержання такого рахунку.

Умовами п. 6.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобовязань відповідно до умов договору.

У період дії договору позивачем було надано ПАТ „Одеський Нафтопереробний завод послуги, у звязку з чим відповідачу виставлено рахунки №778 від 11.02.2015р., №1907 від 25.03.2015р., №2680 від 27.04.2015р., №5070 від 22.07.2015р., №5840 від 11.08.2015р, №6283 від 07.09.2015р., №7099 від 07.10.2015р., №7996 від 16.11.2015р., №8697 від 07.12.2015р., №547 від 20.01.2016р., №1243 від 16.02.2016р., №2340 від 16.03.2016р., №3173 від 15.04.2016р., №4031 від 17.05.2016р., №4903 від 13.06.2016р., №5516 від 05.07.2016р.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обовязку щодо оплати заборгованості з надання послуг, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та заявою про зменшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1696,80 грн. основна заборгованість, 142,15 грн. пеня та судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певнихумовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Позивач, у своїй позовній заяві посилається на виконання робіт згідно актів виконаних робіт №16-14-547 від 29.01.2016р., №16-14-1263 від 29.02.2016р., №16-14-2340 від 31.03.2016р., №16-14-3173 від 29.04.2016р., №16-14-4031 від 31.05.2016р., №16-14-4903 від 30.06.2016р., №16-14-5516 від 29.07.2016р., однак, як зазначає відповідач, декілька актів виконаних робіт, а саме №16-14-5516 від 29.07.2016р., №16-14-3173 від 29.04.2016р., №16-14-2340 від 31.03.2016р. на загальну суму 727,20 грн. не підписані з боку відповідача, у звязку з чим господарський суд відмовляє позивачу у задоволенні позову у цій частині, оскільки неприйняття послуг відбулось в результаті форс-мажорних обставин відповідно до п. 5 договору і відповідач звільняється від відповідальності.

Доводи відповідача щодо ненадання послуг спростовуються вказаними актами, які підписані уповноваженими особами відповідача і скріплені печатками підприємства. Щодо справжності підписів осіб, які підписали акти, слід зазначити, що позивач не заявив про обгрунтовані сумніви з метою проведення почеркознавчої експертизи.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 142,15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В зв'язку з порушенням строків оплати позивачем на суму заборгованості нарахована пеня за кожен день прострочення платежу у розмірі облікової ставки НБУ у розмірі 142,15 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи скрутне фінансове становище відповідача та оголошений в.о. генерального директора ПАТ „Одеський НПЗ простій в роботі підприємства не з вини працівників та обумовлений погрозою для життя та здоровя, господарський суд, користаючись своїм правом відповідно до ст. 83 ГПК України зменшує розмір пені до 50 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобовязань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 1019,60 грн., а саме 969,60 грн. основна заборгованість, 50 грн. пеня, в задоволенні решти позову суд відмовляє.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378грн.

Крім того, господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача з посиланням на приписи ст.ст. 17, 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, оскільки, у даній справі заявлені вимоги, які у розмінні Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом є поточними, а не конкурсними, оскільки виникли після порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ „Одеський нафтопереробний завод.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський Нафтопереробний завод" (65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1, ) на користь Державного підприємства „Український державний центр радіочастот (03179, м. Київ, проспект Перемоги, 15-й км., в особі Південної філії Державного підприємства „Український державний центр радіочастот (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 14, оф. 33, ) 969 (девятсот шістдесят девять) грн. 60 коп. основна заборгованість, 50 (пятдесят) грн. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 жовтня 2016 р.

Суддя В.Д. Найфлейш