донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

17.10.2016 справа №908/6341/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_1В ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2:не прибув ОСОБА_5 довір. не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська олійножирова компанія", м. Мелітополь Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від20 травня 2016 р.
у справі№ 908/6341/15 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод", м. Мелітополь Запорізької області
до відповідача-1 до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська олійножирова компанія", м. Мелітополь Запорізької області Мелітопольської міської ради, м. Мелітополь Запорізької області
прозобов`язання здійснити поділ земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.05.2016р. по справі №908/6341/15:

- задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод до Товариство з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія та Мелітопольської міської ради Запорізької області;

- зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія, 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Грушевського, 17, () та Мелітопольську міську раду, вул. Михайла Грушевського, 5, м.Мелітополь, Запорізька область, () здійснити поділ орендованої у Мелітопольської міської ради, згідно договору оренди земельної ділянки від 22.12.2004р., укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія з Мелітопольською міською радою та посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 р. №10489, що зареєстрований у Державному реєстрі земель 25.01.05р. за №03, земельної ділянки, розташованої в м.Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 33 загальною площею 5774,81кв.м. кадастровий номер :01:032:0080 з виділенням в окрему земельну ділянку площею 1368 кв.м., розташовану в м.Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 33 в користування на умовах оренди Приватному акціонерному товариству Мелітопольський олійноекстракційний завод код ЄДРПОУ (00373830) за варіантом розподілу, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 77-16 (варіант ІІІ) від 29.04.2016р. проведеної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз:

- виділено в окрему земельну ділянку для обслуговування нерухомого майна із земельної ділянки, розташованої в м. Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 33 кадастровий номер :01:032:0080, відповідно до фактичного користування (Додаток №3 до висновку судової експертизи):

Загальна площа земельної ділянки - 5774,81 м2.

Земельна ділянка, яка залишається в користування ТОВ Таврійська олійножирова компанія, на плані позначена жовтим кольором - S1- 4406,81 м2.

Земельна ділянка, яка виділяється ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод в окрему земельну ділянку для обслуговування нерухомого майна, на плані позначена зеленим кольором - S2 - 1368,0 м2.

Залізнична колія центральна залишається в загальному користуванні для проїзду залізничного транспорту. Залізничний об'їзний шлях - території ТОВ Таврійська олійножирова компанія.

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія, вул.Михайла Грушевського, 17, м. Мелітополь, Запорізька область, () на користь Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод, м. Мелітополь, Запорізька область, вул. Ломоносова, 16 () 609 (шістсот девять) грн. 00 коп. судового збору.

- стягнуто з Мелітопольської міської ради, вул.Михайла Грушевського, 5, м.Мелітополь, Запорізька область, () на користь Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод, вул.Ломоносова, 16, м. Мелітополь, Запорізька область, () 609 (шістсот девять) грн. 00 коп. судового збору.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Таврійська олійножирова компанія", м. Мелітополь Запорізької області звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2016р. по справі №908/6341/15 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначив, що жодною нормою чинного законодавства не встановлено обовязку власника земельної ділянки та орендаря здійснювати поділ такої ділянки на вимогу іншої особи, а позивач не оскаржував дії чи бездіяльність міської ради з питання оформлення права користування земельною ділянкою, що свідчить про відсутність порушеного права. Вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав та намагається за допомогою судової процедури та шляхом отримання судового рішення ухилитись від дотримання встановленого чинним законодавством порядку оформлення права оренди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2016р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Склярук О.І., Дучал Н.М.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.07.2016р. у звязку із перебуванням судді Склярук О.І. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Дучал Н.М., Будко Н.М.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.07.2016р. у звязку із перебуванням судді Будко Н.М. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Дучал Н.М., Мясищев А.М.

Позивач в процесі розгляду апеляційної скарги проти її задоволення заперечував, просив оспорюване рішення залишити без змін. У судове засідання 17.10.2016р. не прибув.

Відповідач-1 у судовому засіданні 17.10.2016р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Відповідач-2 у судове засідання 17.10.2016р. не прибув, через канцелярію суду надав клопотання, яким просив розглянути справу за відсутністю його представника, яке було розглянуто та задоволено судом.

Фіксування судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2005р. між Приватним акціонерним товариством Мелітопольський олійноекстракційний завод та Товариством з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія було укладено договір купівлі-продажу частини комплексу нерухоме майна.

Приватне акціонерне товариство Мелітопольський олійноекстракційний завод за договором купівлі-продажу частини комплексу від 29.06.2005р., придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія нерухоме майно, за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 33, (вул.Гетьмана Сагайдачного,33), а саме. - 4/25 частин комплексу будівель та споруд, у складі майна гаражу Г-1, убиральні У-1, Навісу Є-1.

Земельна ділянка за адресою м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 33, (вул.Гетьмана Сагайдачного,33), площею 5774,81 кв.м. кадастровий номер :01:032:0080, на якій розташовано вищевказані споруди, знаходиться в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська олійножирова компанія» згідно договору оренди земельної ділянки від 22.12.2004р., укладеного між останнім та Мелітопольською міською радою, який було посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 №10489 та зареєстровано у Державному реєстрі земель 25.01.05р. за №03.

У звязку із придбанням вищевказаного майна, Приватне акціонерне товариство Мелітопольський олійноекстракційний завод направило на адресу відповідачів лист №6152/23 від 26.11.2015р., яким вимагало від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська олійножирова компанія» надання до Мелітопольської міської ради нотаріальної згоди відповідно до Закону України «Про землеустрій» на оформлення розподілу орендованої земельної ділянки в користування позивача будівлями та спорудами, розташованими за адресою м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 33 за варіантом розподілу, який було додано до зазначеного листа.

Мелітопольська міська рада на лист позивача №6152/23 від 26.11.2015р. повідомила, що розгляд питання про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська олійножирова компанія» надати до Мелітопольської міської ради нотаріальної згоди на оформлення розподілу орендованої земельної ділянки можливо після звернення із заявою на імя міського голови, наданого безпосередньо до управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради.

Листом від 12.01.2016р. №33/1/23 позивач вимагав зобовязати ТОВ Таврійська олійножирова компанія надати до Мелітопольскої міської ради нотаріальної згоди, відповідно до Закону України «Про землеустрій» на оформлення розподілу орендованої у Мелітопольської міської ради земельної ділянки в користування Приватного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод» будівлями та спорудами, розташованими за адресою м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 33 за варіантом розподілу, що додається.

Товариство з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія залишило вищевказані листи позивача без відповіді.

Рішенням Мелітопольської міської ради від 15.04.2016р. №1/14 «Про відмову» було відмовлено Приватному акціонерному товариству Мелітопольський олійноекстракційний завод в зобовязанні надати Товариству з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія нотаріальної згоди на оформлення розподілу земельної ділянки по вул. Фрунзе, 33.

В звязку з ненаданням Товариством з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія нотаріальної згоди на оформлення розподілу орендованої у Мелітопольської міської ради земельної ділянки, Приватне акціонерне товариство Мелітопольський олійноекстракційний завод звернулось до місцевого господарського суду із позовом (із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) в якому просило зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія та Мелітопольську міську раду, здійснити поділ орендованої у Мелітопольської міської ради, згідно договору оренди земельної ділянки від 22.12.2004р., укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія з Мелітопольською міською радою та посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 №10489 та зареєстрований у Державному реєстрі земель 25.01.05р. за №03 земельної ділянки, розташованої в м.Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 33 загальною площею 5774,81кв.м. кадастровий номер :01:032:0080 з виділенням в окрему земельну ділянку площею 1368кв.м., розташовану в м.Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 33 в користування на умовах оренди Приватному акціонерному товариству Мелітопольський олійноекстракційний завод за третім варіантом розподілу згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №77-16, проведеної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту від 29.04.2016р.

Як вже зазначалось вище, місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що право позивача, передбачене Земельним кодексом України на користування частиною земельної ділянки, необхідної позивачу для обслуговування придбаної частини нерухомого майна порушено, посилаючись на ст. 377 Цивільного кодексу України, ст.120 Земельного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України та висновок земельно-технічної експертизи №77-16 від 29.04.2016р.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 77-16 від 29.04.2016р. проведеної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, експертом було запропоновано 3 варіанти виділення в окрему земельну ділянку для обслуговування нерухомого майна, у складі майна гаражу Г-1, убиральні У-1. навісу Є-1:

I варіант - виділення в окрему земельну ділянку для обслуговування нерухомого майна, у складі гаражу Г-1, убиральні У-1, навісу Є-1 - ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод із земельної ділянки площею 5774.81 м2 виділяється - 924 м2 для обслуговування нерухомого майна.

II варіант - виділення в окрему земельну ділянку для обслуговування нерухомого майна, у складі гаражу Г-1, убиральні У-1, навісу Є-1 з відступом від норм ДБН 360 - 92** Містобудування. Планування й забудови міських і сільських поселень - ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод, із земельної ділянки площею 5774,81 м2 виділяється - 924 м2 для обслуговування нерухомого майна.

III варіант - виділення в окрему земельну ділянку для обслуговування нерухомого майна, у складі гаражу Г-1, убиральні У-1, навісу Є-1 - ПАТ Мелітопольський, олійноекстракційний завод із земельної ділянки площею 5774.81 м2 виділяється - 1368.0 м2 для обслуговування нерухомого майна відповідно до фактичного користування.

Колегія судів апеляційного господарського суду не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі, тощо.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновленню порушеного права позивача.

З аналізу вищевказаних норм діючого законодавства вбачається, що підприємства, установи, організації та інші особи звертаються до суду лише в разі наявності порушення їх прав або охоронюваних законом інтересів. Таким чином, судам під час розгляду спорів потрібно встановити наявність порушення прав або законних інтересів відповідної особи, при цьому, зясувавши відсутність такого порушення, зазначена обставина зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вже зазначалось вище, позивач, звертаючись до суду першої інстанції просив зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія та Мелітопольську міську раду здійснити поділ орендованої у Мелітопольської міської ради земельної ділянки, згідно договору оренди від 22.12.2004р.

В обґрунтування позовної заяви, позивач посилався на ненадання Товариством з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія нотаріальної згоди відповідно до закону України Про землеустрій на оформлення розподілу орендованої у Мелітопольської міської ради земельної ділянки, посилаючись на ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із тим, що набувши право власності на майно, а саме: гараж Г-1, убиральня У-1, навіс Є-1. відповідно до договору купівлі-продажу від 29.06.2005р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія та Приватним акціонерним товариством Мелітопольський олійноекстракційний завод, останнє набуло права користування частиною земельної ділянки, яка на теперішній час перебуває в оренді у відповідача-1, на підставі ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України.

В той же час, оформлення вищевказаного користування відповідною земельною ділянкою передбачає дотримання відповідної процедури оформлення такого права.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 123 Земельного кодексу України визначений порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та, зокрема, встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до ст.56 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;

е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);

є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Таким чином, поділ земельної ділянки передбачає дотримання відповідної процедури, яка полягає, зокрема у формуванні технічної документації із землеустрою, обовязок складання якої покладається на зацікавлену особу.

В даному випадку, органом уповноваженим розпоряджатись спірною земельною ділянкою є Мелітопольська міська рада, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту, а саме: м. Мелітополь, вул. Фрунзе (Гетьмана Сагайдачного), 33.

Матеріали справи свідчать, що позивач не отримав згоди Мелітопольської міської ради як органу, уповноваженого розпоряджатись земельними ділянками в м. Мелітополі на поділ земельної ділянки за адресою м. Мелітополь, вул. Фрунзе (Гетьмана Сагайдачного), 33, яка знаходиться в користуванні у Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська олійножирова компанія" на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.12.2004р.

Крім того, із наявних в матеріалах справи документів та пояснень сторін, вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Мелітопольський олійноекстракційний завод" взагалі не зверталось до Мелітопольскої міської ради із відповідною заявою щодо надання згоди останньої на поділ спірної земельної ділянки.

Також позивачем не було отримано нотаріальної згоди на поділ спірної земельної ділянки від користувача цієї ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська олійножирова компанія".

Таким чином, позивачем було порушено вимоги діючого законодавства, зокрема ст. 56 Закону України «Про землеустрій» щодо неотримання згоди на поділ земельної ділянки, що є порушенням процедури такого поділу.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відсутність згоди на поділ спірної земельної ділянки, позбавляє Мелітопольську міську раду прийняти на сесії останньої відповідне рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою. До того ж, звернення до місцевого господарського суду із позовом про зобовязання здійснити поділ земельної ділянки є діями, які направлені на обхід встановленого діючим законодавством механізму поділу земельної ділянки.

За таких обставин, позивач передчасно звернувся до господарського суду із позовом про зобовязання здійснити поділ земельної ділянки, при цьому, таке звернення не направлене на захист порушених прав або інтересів, оскільки останні не були порушені жодним із відповідачів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування з питань, пов'язаних з наданням земельних ділянок у власність чи у користування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що жодною нормою чинного законодавства не встановлено обовязку ані власника, ані орендаря земельної ділянки здійснювати поділ такої ділянки на вимогу іншої особи без дотримання вищевказаної процедури.

До того ж, діяльність та повноваження Мелітопольської міської ради як органу місцевого самоврядування чітко регламентована Конституцією та законами України, у звязку із чим суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення щодо примусового поділу земельної ділянки в обхід вищевказаної процедури поділу земельної ділянки, враховуючи те, що прийняття відповідачем-2 рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки віднесено до його виключної компетенції.

Крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд безпідставно послався в оскаржуваному рішенні на положення статей 173, 193 Господарського кодексу України, оскільки між позивачем та відповідачами відсутні будь-які господарські зобовязання зі спірного питання.

Також, резолютивна частина рішення місцевого господарського суду не містить в собі індивідуальних ознак частин земельних ділянок, що вирішено виділити позивачу та залишається в користуванні відповідача-1, що унеможливлює взагалі виконання такого рішення.

Що стосується відомостей, наявних в резолютивній частині рішення суду першої інстанції, щодо здійснення поділу спірної земельної ділянки на підставі документів, які містяться в матеріалах справи, без зазначення ідентифікуючих ознак таких ділянок в резолютивній частині рішення, то вказані обставини є порушенням процесуальних норм права щодо змісту судового рішення, встановлених ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку що рішення суду першої інстанції прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, у звязку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2016р. по справі №908/6341/15 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що апелянт, звертаючись до суду із апеляційною скаргою сплатив судовий збір в розмірі 1515,80 грн. В той же час, апелянт надмірно сплатив судовий збір в розмірі 176 грн., у звязку із чим відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача в розмірі 1339,80 грн. Що стосується залишкових 176 грн., то зазначена сума судового збору підлягає поверненню на користь апелянта із Державного бюджету України, в разі заявлення останнім відповідного клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія на рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2016р. по справі №908/6341/15 задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2016р. по справі №908/6341/15 скасувати.

Відмовити у задоволені позовних вимог Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод про зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія та Мелітопольську міську раду, здійснити поділ орендованої у Мелітопольської міської ради, згідно договору оренди земельної ділянки від 22.12.2004р., укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія з Мелітопольською міською радою, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 №10489 та зареєстрований у Державному реєстрі земель 25.01.05р. за №03 земельної ділянки, розташованої в м.Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 33 загальною площею 5774,81кв.м. кадастровий номер :01:032:0080 з виділенням в окрему земельну ділянку площею 1368кв.м., розташовану в м.Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 33 в користування на умовах оренди Приватному акціонерному товариству Мелітопольський олійноекстракційний завод за третім варіантом розподілу згідно висновку №77-16 судової земельно-технічної експертизи, проведеної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту від 29.04.2016р.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод (72312, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Таврійська олійножирова компанія (72312, м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, 17, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1339,80 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3