Господарський суд
Житомирської області
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"31" жовтня 2016 р. Справа № 906/856/16

Суддя господарського суду Житомирської області Лозинська І.В. ,

розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали за позовом:

Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 (м. Київ)

до Селянського (фермерського) господарства "Зоря" (с. Заріччя Овруцького району Житомирської області)

про стягнення 252183189,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.10.2016 до господарського суду Житомирської області від Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 надійшла повторна позовна заява від 17.10.2016, вих. №11/1-50173 до Селянського фермерського господарства "Зоря" (Житомирська область, Овруцький район, с.Заріччя) про стягнення 252183189,77 грн боргу по Кредитному договору №224-2012 від 17.05.2012.

Оглянувши матеріали, додані до позовної заяви, на предмет їх відповідності нормам ГПК України, які регулюють порядок дотримання заявниками вимог щодо подачі та форми позовної заяви, з'ясовано, що вказана позовна заява не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Так, приписами п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, вказана позовна заява не оплачена судовим збором.

Разом з тим, позивачем додано заяву від 17.10.2016, вих. №11/1-50172 в порядку ст. 8 Закону України "Про судовий збір" про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на важкий фінансовий стан та відсутністю можливості сплатити судовий збір, що в свою чергу підтверджується розпочатою процедурою ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" прийнятою рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 №63.

Крім того, позивач посилався на п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану ЗУ №475/97-ВР від 17.07.1997 р., та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі").

Частиною 2 ст. 44 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (п.п. 1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями)).

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено з 01.01.2016 мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00грн.

Отже, позивач мав сплатити судовий збір у загальній сумі 206700,00 грн.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України N7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Водночас, законом не визначено обставини, які беззаперечно свідчать про наявність у суду обов'язку відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач, навівши доводи про майновий стан, які на його думку, перешкоджають сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, не подав жодних доказів на підтвердження цим доводам.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону України від 22.05.2015 №484-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"), господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Відтак, перебування позивача на стадії ліквідаційної процедури не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 3 статті 63 ГПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору .

2. Позовні матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 46 аркушах разом з конвертом, в тому числі, оригінал фіскального чеку № 7589 від 21.10.2016.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрук.

1- в наряд

2 - позивачу (реком .)