ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016р. Справа № 914/2569/16

За позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Тернопільська обл., Бережанський р-н, с. Жуків;
до відповідача:Приватного акціонерного підприємства «Ремонтно-інструментальний завод», Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Івано-Франкове;
про:стягнення 173970,00 грн. боргу за договором №145 від 12.06.2015р. Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.

Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_1;
від відповідача: не зявився.

Позивачу розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

05.10.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі Позивач) до Приватного акціонерного підприємства «Ремонтно-інструментальний завод» (надалі Відповідач) про стягнення 173970,00 грн. боргу за договором №145 від 12.06.2015р.

Ухвалою суду від 06.10.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 20.10.2016р.

Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, через канцелярію суду подав довідку про розмір боргу відповідача. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 12.06.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір №145, на виконання якого позивачем було виготовлено для відповідача ескізних проектів будівлі вартістю 173970,00 грн. За умовами договору відповідач зобовязувався оплатити виконані позивачем роботи протягом 3 банківських днів з моменту підписання акту про приймання виконаних робіт за фактом виконання. Незважаючи на те, що обумовлені роботи були виконані позивачем належним чином та прийняті відповідачем, останній всупереч договору не розрахувався за роботи, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 173970,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. 19.10.2016р. відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву №13 від 19.10.2016р. з додатками, в якому йдеться про те, що роботи за договором були виконані позивачем вчасно та в повному обсязі, однак розрахуватися з останнім немає можливості, оскільки всі рахунки товариства арештовані Шевченківським ВДВС.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2015р. між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено Договір №145 (надалі Договір), зміст якого свідчить про те, що такий за своєю правовою природою являється договором підряду.

Відповідно до п. 1.1. Договору, замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати роботи, повязані з проведенням робіт по виготовленню ескізних проектів будівлі під літерою А-5, цеху №25 під реконструкцію під офіс ІТ компаній, загальною площею 2319,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 120 та належить замовнику на праві власності.

Всі необхідні матеріали надаються виконавцеві замовником напротязі 3-ох робочих днів з моменту підписання даного договору. Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту про приймання виконаних робіт. Здавання-прийняття етапів виконання робіт оформляється актами про приймання виконаних робіт. Замовник протягом 3-х днів з моменту закінчення робіт зобовязаний підписати акти або представити виконавцеві мотивовану відмову від прийняття робіт із вказівкою недоліків і строків їхнього усунення (положення п. 1.2.-1.3., 3.4.-3.5. Договору).

Згідно п. 4.1. Договору, Протоколу узгодження договірної ціни до Договору, загальна вартість робіт становить 173970,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, Акту здавання-приймання робіт за Договором №145 від 12.06.2015р. від 15.07.2015р., на виконання зобовязань за Договором позивачем 15.07.2015р. були виконані, а відповідачем без зауважень прийняті роботи по виготовленню ескізних проектів будівлі під літерою А-5, цеху №25 під реконструкцію під офіс ІТ компаній, загальною площею 2319,6 кв.м., що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 120. Вказаний акт підписаний виконавцем, представником замовника та скріплений їх печатками.

В п. 4.2. Договору сторони погодили, що замовник проводить оплату протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту про приймання виконаних робіт за фактом виконання.

Наявний в матеріалах справи Акт звірки взаєморозрахунків від 01.09.2016р. свідчить про те, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 173970,00 грн.

В судовому засіданні позивач зазначив, що станом на 20.10.2016р. жодних грошових коштів від відповідача в рахунок погашення боргу не надходило, розмір боргу не змінився.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, з огляду на наступне.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Факт належного виконання робіт за Договором позивачем та прийняття їх відповідачем підтверджується документально, зокрема, Актом здавання-приймання робіт за Договором №145 від 12.06.2015р. від 15.07.2015р. та не заперечується відповідачем.

Частиною 1 ст. 843 ЦК України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способом її визначення.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормами ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту п. 4.2. Договору вбачається, що розрахунок за виконані роботи мав бути проведений відповідачем протягом 3 банківських днів з моменту підписання акту про приймання виконаних робіт.

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки у встановлений в п. 4.2. Договору строк, відповідачем грошові кошти за виконані роботи оплачені не були, такі підлягають стягненню з ПрАТ «Ремонтно-інструментальний завод» в судовому порядку в розмірі 173970,00 грн.

У відповідності до п. 1.10. постанови Пленуму ВГС України №14 від 17.12.2013р., у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод» (81070, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Івано-Франкове, вул. Львівська, 55; ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (47515, Тернопільська обл., Бережанський р-н, с. Жуків; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 173970,00 грн. боргу та 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 26.10.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.