КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. Справа№ 911/1765/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

ОСОБА_1

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників

позивача: ОСОБА_2;

відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

Альянсенергосервіс

на рішення Господарського суду Київської області

від 20.07.2016р.

у справі №911/1765/16 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Закритого акціонерного товариства Теплосервіс

до Товариства з обмеженою відповідальністю

Альянсенергосервіс

про стягнення 234 416,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство Теплосервіс (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Альянсенергосервіс (далі відповідач) 234 416,70 грн. заборгованості за договором поставки №04/06/15 від 04.061.2015р. (з них: 223 254,00 грн. - основний борг, 11 162,70 грн. штраф), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобовязань перед позивачем.

Відповідач явку свого представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов на позов не надав, у звязку з чим справа розглядалася місцевим господарським судом на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.07.2016р. у справі №911/1765/16 позов було задоволено повністю, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 223 254,00 грн. боргу, 11 162,70 грн. штрафу та 3 516,25 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2016р. у справі №911/1765/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідач зазначав наступне:

- від позивача на адресу відповідача без достатніх на те правових підстав надішли трансформатори, які були поставлені позивачу і які знаходяться у відповідача на зберіганні, оскільки належать на праві власності позивачу. Останній до цього часу зазначеним обладнанням не розпорядився;

- висновки суду про існування у позивача права, передбаченого ч.2 ст. 678 Цивільного кодексу України, є необґрунтованими, оскільки докази істотного порушення вимог з якості товару відповідачем у позивача відсутні;

- документ, складений 30.11.2015р., про нібито участь представника чи/або представників відповідача у роботі комісії не являється належним та допустимим доказом, який би підтверджував наявність у поставленому позивачу товару недоліків, а тому застосування до спірних правовідносин ст. ст. 525, 526, ч.2 ст. 678 Цивільного кодексу України є помилковим.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2016р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 06.10.20165р.

27.09.2016р. через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він зазначав про безпідставність та необґрунтованість вимог скарги відповідача, просив суд залишити скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 06.10.2016р. представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2016р. у справі №911/1765/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні 06.10.2016р. представник позивача заперечував проти апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін як таке, що було винесено з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 06.10.2016р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 20.10.2016р.

13.10.2016р. через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли пояснення по справі.

В судовому засіданні 20.10.2016р. представник позивача підтримав раніше надані пояснення, просив суд в задоволенні скарги відмовити.

Представник відповідача в судове засідання 20.10.2016р. не зявився, про поважність причин незявлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін у судові засідання не була визнана судом обовязковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату та час судового розгляду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 20.10.2016р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, надані у попередньому судовому засіданні, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

04.06.2015р. між позивачем, як замовником, та відповідачем, було укладено договір поставки №04/06/15 (далі Договір поставки) (том справи 1, аркуші 7-8).

За умовами ОСОБА_3 поставки (п.п.1.1, 2.1, 2.2) постачальник зобовязується поставити та передати у власність замовнику електрообладнання (далі товар), відповідно до специфікації №1 (додаток №1), а замовник зобовязується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору. Якість товару, що постачається, повинна відповідати ГОСТ, ТУ. Кількість та асортимент товару визначається у специфікації №1 (додаток №1), яка є невідємною частиною договору.

Постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається. При виявленні виробничих дефектів у товарі при його прийманні, та експлуатації в період гарантійного строку виклик представника постачальника є обовязковий. Гарантійний термін на товар становить 36 місяців від дати початку його експлуатації, при умові правильного монтажу та експлуатації (для обладнання). Термін усунення недоліків або заміни товару в межах гарантійного терміну 30 днів з моменту виявлення дефекту. Постачальник усуває недоліки та проводить заміну товару на якісний за свій рахунок (п.п.3.1-3.4 ОСОБА_3 поставки).

Замовник оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною в специфікації (п.5.1 ОСОБА_3 поставки).

Відповідальність сторін наведена в розділі 10 ОСОБА_3 поставки, згідно з п.10.3 якого за постачання товарів неналежної якості постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 5% від вартості поставленого неякісного товару, при цьому власними силами та засобами замінює неякісний товар.

В п.15.1 ОСОБА_3 поставки передбачено, що останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що перерахував відповідачу 223 254,00 грн. в оплату вартості товару. Відповідач поставив товар неналежної якості, у звязку з чим позивач звернувся до відповідача з листом №118 від 02.12.2015р., в якому просив виправити недоліки. Однак звернення позивача було залишено відповідачем без належного реагування.

Позивач повернув відповідачу неякісний товар і направив відповідачу вимогу вих.№5/02 від 29.02.2016р., в якій зазначав про розірвання ОСОБА_3 поставки та вимагав повернення сплаченої ним суми в розмірі 223 254,00 грн.

Зважаючи на відмову відповідача в добровільному порядку повернути грошові кошти у сумі 223 254,00 грн., позивач просив суд, окрім вказаної суми, стягнути з відповідача 11 162,70 грн. штрафу, нарахованого на підставі п.10.3 ОСОБА_3 поставки.

Місцевий господарський суд позовні вимоги задовольнив повністю, визнавши їх нормативно обґрунтованими та документально підтвердженими.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В процесі судового розгляду встановлено, що на виконання умов ОСОБА_3 поставки відповідач поставив позивачу товар, а саме: трансформатори ТМ-630/6/0,4 У1 (зєднання трикутник/зірка-0) зав.№414855 та зав.№414856, про що свідчать наявна в матеріалах справи видаткова накладна №АЕ-0000025 від 26.06.2015р. на суму 215 400,00 грн. (вартість трансформаторів), рахунок-фактура №АЕ-0000021 від 04.06.2015р. на суму 215 400,00 грн. та ОСОБА_1 №1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.06.2015р., згідно з яким відповідач надав, а позивач прийняв транспортні послуги по доставці трансформаторів ТМ-630/6/0,4 У1 в кількості 2 шт. загальна вартість наданих робіт за цим ОСОБА_1 становить 7 854,00 грн. (з ПДВ).

Таким чином, загальна сума, яку мав перерахувати відповідачу позивач становила 223 254,00 грн. (з них: 215 400,00 грн. вартість трансформаторів, 7 854,00 грн. - вартість послуг по доставці трансформаторів).

Позивач перерахував відповідачу 223 254,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи банківські виписки по рахунку позивача та витяг з картки рахунку: 6310 за період з 01.03.2015р. по 30.06.2015р. (том справи 1, аркуші справи 12-16).

Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 223 254,00 грн. відповідачем не заперечувався.

03.09.2015р. було проведено випробування поставлених відповідачем трансформаторів, про що складено протоколи №634 від 03.90.2015р. та №635 від 03.09.2015р. (том справи 1, аркуші справи 17-20). Згідно з додатками до вказаних протоколів (п.8 додатків) за результатами випробувань встановлено що електротехнічні характеристики трансформаторів не відповідають встановленим нормам.

Позивач направив відповідачу запит, у відповідь на який відповідач в листі №111115 від 11.11.2015р. (том справи 1, аркуш справи 21) повідомив про характеристики поставлених трансформаторів згідно з технічними паспортами та зазначив, що на поставлені трансформатори діє гарантія протягом 36 місяців з дня введення в експлуатацію. У випадку непрацездатності трансформаторів (виходу з ладу) з вини заводу-виробника протягом гарантійного строку, відповідач зобовязався провести їх заміну протягом тижня.

30.11.2015р. комісією у складі: начальника управління з виробництва КП «Водоканал», головного енергетика КП «Водоканал», начальника ДВС-2, головного спеціаліста КП «Управління капітального будівництва» та позивача було проведено приймання обладнання після індивідуального випробування, за результатами якого було виявлено непридатність до введення в експлуатацію трансформаторів, у звязку із заводськими недоліками, про що складено відповідні акти (том справи 1, аркуші справи 22-23).

Позивачем було складено повідомлення покупцем постачальника про виявлені невідповідності або недоліки у поставлених товарах від 30.11.2015р. та ОСОБА_1 про виявлені недоліки від 30.11.2015р., в яких позивач просив відповідача усунути виявлені недоліки в строк до 07.12.2015р. (том справи 1, аркуші справи 25-26).

Окрім того, позивач листом №118 від 02.12.2015р. повідомив відповідача про виявлені недоліки, надіслав акт комісії про приймання обладнання після індивідуального випробування та просив відповідача направити свого представника до позивача в строк до 07.12.2015р. для оформлення акту щодо заміни неякісних трансформаторів (том справи 1, аркуші справи 27-30).

Однак звернення позивача було залишено відповідачем без належного реагування.

Позивач відповідно до товарно-транспортної накладної №15/1 від 15.12.2015р. направив на адресу відповідача трансформатори (том справи 1, аркуш справи 38).

В поясненнях, які надавалися в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду, представник відповідача не заперечував ані факту повернення позивачем трансформаторів, поставлених за ОСОБА_3 поставки, ані відсутності будь-яких дій з цього приводу зі сторони відповідача.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі відповідач, зокрема, зазначав про те, що позивач без достатніх на те правових підстав повернув відповідачу трансформатори, які були поставлені позивачу і які знаходяться у відповідача на зберіганні, оскільки належать на праві власності позивачу. Останній до цього часу зазначеним обладнанням не розпорядився.

Водночас, відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що він звертався до позивача з приводу підстав повернення останнім трансформаторів. Відповідач не надав суду доказів реагування на численні звернення позивача з приводу якості поставленого товару, а також на вимоги позивача щодо заміни товару і повернення грошових коштів.

При цьому, доказів, які б свідчили про поставку трансформаторів належної якості або повернення надісланих позивачем трансформаторів суду не надано.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою вих.№18 від 08.02.2016р. (том справи 1, аркуш справи 31), в якій просив здійснити заміну неякісного товару, поставленого за укладеним з позивачем ОСОБА_3 поставки.

Зважаючи на відсутність відповіді з боку відповідача, позивач направив відповідачу вимогу вих.№5/02 від 29.02.2016р. (том справи 1, аркуш справи 32), в якій зазначав про розірвання укладеного між сторонами ОСОБА_3 поставки та вимагав повернення сплачених позивачем коштів у розмірі 223 254,00 грн. Проте, вимога позивача була залишена відповідачем без відповіді.

В ст. 678 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки передання товару неналежної якості, згідно з якою покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Враховуючи, що за результатами випробування трансформаторів було встановлено їх непридатність до випробування, а також зважаючи на бездіяльність з цього приводу відповідача, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в даному випадку у позивача виникло право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Оскільки відповідна вимога позивача вих.№5/02 від 29.02.2016р. була залишена відповідачем без реагування, право позивача підлягає захисту у судовому порядку, у звязку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача 223 254,00 грн., перерахованих на виконання умов укладеного між сторонами ОСОБА_3 поставки, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як уже зазначалося вище, умовами п.10.3 ОСОБА_3 поставки передбачено, що за постачання товарів неналежної якості постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 5% від вартості поставленого неякісного товару, при цьому власними силами та засобами змінює неякісний товар.

Оскільки в процесі судового розгляду було встановлено порушення відповідачем умов ОСОБА_3 поставки в частині забезпечення поставки товару належної якості, нарахування штрафу є правомірним.

За розрахунком колегії судів, який співпадає з розрахунком місцевого господарського суду, з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 11 162,70 грн., що становить 5% від вартості поставлених відповідачем трансформаторів (223 254,00 /100 х 5 = 11 162,70).

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обовязки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно повязаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою зясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, тоді як місцевим господарським судом було надано належну оцінку поданим доказам, у повному обсязі зясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у звязку з чим підстави для зміни чи скасування рішення відсутні і апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 77, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Альянсенергосервіс залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2016р. у справі №911/1765/16 без змін.

2. Матеріали справи №911/1765/16 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

ОСОБА_1