КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа№ 910/10598/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

ОСОБА_1

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 18.10.2016 року,

розглянувши апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року

у справі № 910/10598/15 (суддя: Спичак О.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

про стягнення 7 787 107,16 грн. страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» (далі позивач, ТОВ «Скорзонера») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі відповідач, ПАТ «Страхова компанія «Уніка») про стягнення 7 787 107,16 грн., з яких: 4 055 273,21 грн. прямих збитків від пожежі, 148 017,47 грн. пені, 2 453 440,29 грн. витрат від інфляції, 1 130 376,19 грн. процентів за користування коштами.

Позов мотивований тим, що внаслідок настання страхового випадку, обумовленого укладеним сторонами договором страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, а саме: знищення внаслідок пожежі застрахованого позивачем майна (прокатного пункту та прибудови до нього в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області) у відповідача виник обовязок здійснити на користь позивача страхову виплату в сумі 4 055 273,21 грн. Проте, відповідач всупереч умов укладеного договору, ст. 991 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про страхування», не здійснив виплату на користь позивача обумовленої страхової виплати в розмірі 4 055 273,21 грн.

У свою чергу, відповідач заперечив проти заявлених вимог та просив суд у задоволенні позову відмовити. У письмовому відзиві на позов в обгрунтування заперечень посилався на те, що у відповідача відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, обумовлені договором страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, оскільки безпосередньою причиною пожежі стало порушення позивачем п. 2.8, п. 4.2.2 п. 5.1.20, п. 5.1.29, п. 5.10 ОСОБА_2 пожежної безпеки, зокрема залишення працівником позивача без догляду нагрівального приладу, неповідомлення своєчасно підрозділ МНС України про пожежу, що згідно п. 3.3 п.п. 2 п. 7.2.3 договору страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, відповідачем заявлено до вимог позивача заяву про застосування строку позовної давності, зокрема, щодо стягнення пені.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, ухвалами господарського суду міста Києва від 15.06.2015 призначено судову пожежно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а провадження у справі № 910/10598/15 зупинено до надходження експертного висновку.

Так, згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, надано наступні відповіді на поставлені судом питання:

- за результатами проведених експертних досліджень не виявилось за можливе точно встановити місцезнаходження осередку пожежі, який орієнтовно знаходився у районі розташування приміщення конференц-залу у будівлі прокатного пункту №2 та прибудові до прокатного пункту №2 ТК «Буковель», що знаходиться за адресою: (с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області.

- зважаючи на відсутність в наданих на дослідження матеріалах справи будь-якої інформації, яка б давала можливість висунути та дослідити можливі версії причини виникнення пожежі, яка сталася 05.12.2008 в приміщенні будівлі прокатного пункту № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 на території ТК «Буковель», що знаходиться за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, встановити безпосередню технічну причину виникнення зазначеної пожежі, не видається за можливе.

- порушення вимог діючих нормативних актів з питань пожежної безпеки, з технічної точки зору не можуть бути причиною пожежі, а за певних обставин можуть лише сприяти її виниканню та поширенню. Водночас, оскільки за результатами проведених досліджень причина пожежі не встановлена, то неможливо встановити й причинно-наслідковий зв'язок між недотриманням відповідальними та іншими особами, вимог правил пожежної безпеки і виникненням пожежі у прокатному пункті № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 ТК «Буковель», що знаходилися за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області.

- виявити факти недотримання вимог ОСОБА_2 пожежної безпеки, допущені відповідальними особами у будівлі прокатного пункті № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 ТК «Буковель», що знаходились за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, не видається за можливе, оскільки в матеріалах справи, наданих на дослідження, відсутня будь-яка інформація, щодо стану протипожежного захисту зазначеного обєкту на момент виникнення пожежі і після її ліквідації 05.12.2008 (у. звязку з її повним демонтажем), а в акті перевірки протипожежного стану ТОВ «Скорзонера» від 11.11.2008 фактів недотримання вимог ОСОБА_2 пожежної безпеки у зазначеній будівлі не виявлено.

Рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/10598/15 від 30.11.2015 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» суму страхового відшкодування в розмірі 3 407 317 грн. 00 коп., 830 107 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 275 852 грн. 65 коп. 3% річних, 42 355 грн. 95 коп. судового збору, 4819 грн. 81 коп. вартості експертного дослідження. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 2 330 грн. 79 коп. вартості експертного дослідження. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 порушено апеляційне провадження, справу №910/10598/15 призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Тищенко О.В., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В. та призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 об'єднано апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в одне апеляційне провадження.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у звязку з перебуванням суддів у відпустці, склад колегії змінювався.

Так, відповідно до протоколу про автоматичні зміни складу колегії суддів від 17.02.2016 у звязку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці, визначено новий склад суду головуючий суддя: Тищенко О.В, судді Куксов В.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 справу № 910/10598/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Тищенко О.В, судді: Куксов В.В., Тарасенко К.В. та оголошено перерву у розгляді справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, призначено у даній справі №910/10598/15 повторну судову пожежно-технічну експертизу та зупинено апеляційне провадження у справі №910/10598/15.

05.09.2016 на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10598/15 разом з висновком судової експертизи № 402/470/16-25 від 16.08.2016 року .

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2016 у звязку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці та судді Куксова В.В. у відпустці по догляду за дитиною, визначено новий склад суду: головуючий суддя Тищенко О.В, судді: Гончаров С.А., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2016 року справу № 910/2384/16 прийнято до провадження у визначеному складі суддів та поновлено апеляційне провадження.

Крім того, 31.08.2016 року від приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до суду апеляційної інстанції надійшла заява про відвід експерту Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3

Згодом, у судовому засіданні 27.09.2016 року представник відповідача відмовився від поданої заяви про відвід судовому експерту оскільки вже є складений висновок експерта та просив суд не розглядати вказану заяву про що, представник подав відповідне письмове клопотання, що долучене до матеріалів справи.

Враховуючи клопотання відповідача, в якому останній просив не розглядати заявлений відвід та те, що судова експертиза вже проведена за результатами якої складено висновок № 402/470/16-25 від 16.08.2016 року, та фактично відпала необхідність у розгляді даної заяви, судовою колегією заява про відвід експерту відхилена.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представник товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» надав суду свої пояснення по справі в яких підтримав подану свою апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив суд апеляційної інстанції скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також, у судовому засідання 13.10.2016 року представник позивача уточнив свою апеляційну скаргу про що подав письмове клопотання та просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача збитків від пожежі за вирахуванням франшизи та з ПДВ, а саме, 4 054 273,21 грн. страхової суми за договором, 5 027 298, 78 грн. інфляційних втрат, 1 804 122,70 грн. 3% річних та пеню в розмірі 73 787,77 грн. за шість місяців, а всього 10 959 482,46 грн. При цьому, представник позивача звернув увагу суду апеляційної інстанції, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ним було подано заяву про уточнення позовних вимог, тобто збільшення позовних вимог до 11 036 410 грн. Однак, судом першої інстанції вказана заява у рішенні суду не відображена та суд її не розглянув. У звязку з чим представник позивача просив викликати в судове засідання суду апеляційної інстанції посадових осіб працівників господарського суду міста Києва для надання пояснень.

Щодо поданої апеляційної скарги відповідача, заперечив та просив суд відмовити у її задоволенні.

Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» у судових засіданнях також надав суду свої пояснення по справі в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив відмовити у її задоволенні, а апеляційну скаргу відповідача задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення суду яким у задоволенні позову відмовити. При цьому, представник відповідача заперечив проти доводів представника позивача, що ним заявлялась чи подавалась заява про уточнення чи збільшення позовних вимог.

Крім того, представник відповідача просив суд апеляційної інстанції призначити у даній справі комісійну судову експертизу проведення якої доручити Київському міському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача послався на те, що попередні висновки судових експертиз є однаковими оскільки судові експертизи були проведені у одній і тій же експертній установі, а тому на думку представника відповідача, висновок судової експертизи № 402/470/16-25 від 16.08.2016 року було складено під впливом попереднього висновку № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, що було складено під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Представник позивача заперечив проти призначення у даній справі комісійної судової експертизи та просив у разі необхідності викликати судових експертів для надання пояснень щодо складених висновків. На думку представника позивача призначення у даній справі ще одної експертизи не дасть відповіді на поставлені запитання, а лише затягне розгляд даної справи.

Так, заслухавши думки представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє у задоволенні клопотання про призначення у даній справі комісійної судової експертизи, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 42 ГПК України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Враховуючи висновок судової експертизи № 402/470/16-25 від 16.08.2016 року що був складений судовим експертом під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції та висновок № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, що був складений іншими судовими експертами під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав необхідних для проведення у даній справі комісійної судової експертизи. На переконання колегії суддів, судовими експертами були надані відповіді на поставлені судом питання. Висновки судових експертиз є повними та колегії суддів зрозумілими. До того ж, колегія суддів відмовляє й у задоволенні клопотання про виклик у судове засідання судових експертів з наведених вище підстав.

Щодо заявленого представником позивача клопотання про виклик працівників господарського суду міста Києва для надання пояснень по даній справі, колегія суддів також відмовляє, оскільки господарським процесуальним кодексом України не передбачений допит свідків у господарському процесі.

При цьому, доводи позивача, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ним уточнювалися та збільшувалися позовні вимоги, які суд першої інстанції не розглянув, колегія суддів відхиляє, оскільки, як перевірено та встановлено судом, вказана заява була подана до суду після розгляду справи судом першої інстанції та оголошення судового рішення, а саме, 01.12.2015 року тоді як рішення у даній справі прийнято 30.11.2015 року. При цьому, як вбачається з протоколу судового засідання від 30.11.2015 року, представник позивача у судовому засіданні не заявляв про збільшення позовних вимог. Вказаного у протоколі не відображено. Зауваження на протокол судового зсідання з приводу допущених у протоколі неправельностей або неповноти протоколу позивачем не подано. До того ж, представник відповідача не підтвердив,зазначені доводи позивача.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» слід задовольнити частково, оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 01.10.2008 між ЗАТ «Страхова компанія «Кредо-Класик» (яке змінило свою назву на ПАТ «Страхова компанія «Уніка» - відповідач), як страховиком, та позивачем ТОВ «Скорзонера», як страхувальником, укладено договір страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, пунктом 1.1 якого сторони визначили, страхування майна здійснюється страховиком на підставі заяви страхувальника відповідно до умов ОСОБА_2 добровільного страхування майна (крім залізничного, наземного, повітряного, водного транспорту, вантажів та багажу), зареєстрованих 26.07.2007 Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України за № 1171938 (далі - ОСОБА_2).

Пунктом 2.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 сторони узгодили, що предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користування та розпорядженням застрахованим майном, а саме: прокатні пункти та вертольотні ангари балансовою вартістю 6 897 817,89 грн. згідно додатку № 2 до договору (п.п. 2.1.1).

Згідно з пунктом 2.2 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, страхування здійснюється на підставі заяви-анкети страхувальника (додаток № 1 до договору) та переліку обєктів, що підлягають страхуванню за даним договором (додаток № 2 до договору), що є його невідємними частинами.

Пунктом 2.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, місце дії договору страхування: територія Поляницької сільської ради, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та територія міста Яремче.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 сторони узгодили, що під страховим випадком визнається пошкодження, загибель або втрата застрахованого майна в результаті подій, зокрема пожежі, в тому числі підпал, під чим розуміється пошкодження чи повне знищення обєктів страхування, що виникло в результаті вогню, здатного самостійно поширюватись за межами місць, спеціально призначених для його розведення та підтримання, а також збиток, заподіяний обєкту страхування продуктами згорання та заходами пожежогасіння, які вживаються з метою запобігання подальшого розповсюдження вогню.

Пунктом 3.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 визначено, що страховиком не відшкодовуються збитки при настанні страхового випадку, якщо безпосередньою причиною його стало порушення встановлених законом чи нормативно правовими актами, в т.ч. техніки безпеки, вимог і мір пожежної безпеки, санітарних норм.

Умовами договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 сторони також узгодили, що страхова сума складає 6 897 817,89 грн. (п. 4.1), страхування здійснюється про балансовій вартості, яка заявлена страхувальником на момент укладення договору у додатках до нього (п. 4.5), по всім страховим випадкам, крім випадку «вандалізм», безумовна франшиза у розмірі 1000 грн. по кожному і будь-якому випадку (п. 4.6).

Страхувальник має право отримати страхове відшкодування в розмірі прямого дійсного збитку в межах страхової суми в порядку, передбаченому даним договором (п.п.7.1.1 п. 7.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008).

Страхувальник зобовязаний у разі настання страхового випадку або події, яка може призвести до відповідальності страховика, страхувальник зобовязаний негайно, але не пізніше 48 годин після страхового випадку будь-яким документованим засобом звязку повідомити страховика про настання страхового випадку (п.п. 1 п. 7.2.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008), невідкладно проінформувати відповідні органи, виходячи з їх компетенції (органи внутрішніх справ, пожежної охорони, аварійної служби та інш.) про настання страхового випадку (п.п. 2 п. 7.2.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008).

Пунктом 7.4 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 визначено, що страховик зобовязаний протягом 10 робочих днів, після отримання всіх необхідних документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитку, прийняти рішення щодо визнання (чи невизнання) події страховим випадком (п.п. 7.4.2), при настанні страхового випадку сплатити страхове відшкодування не пізніше 10 банківських днів з моменту прийняття рішення про визнання події страховим випадком (п.п. 7.4.3).

Пунктом 8.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 визначено, що документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитку є:

- Акт огляду місця страхового випадку. Акт огляду місця страхового випадку складається представником страховика та підписується обома сторонами. У випадку, якщо наслідки страхового випадку необхідно негайно ліквідувати відповідно до діючих галузевих нормативних актів та в інших випадках за згодою страховика, акт огляду місця страхового випадку складає комісія відповідальних представників страхувальника і негайно надсилає його страховику разом з детальними фотографічними знімками місця страхового випадку (п.п.8.1.1);

- Документи з компетентних органів, що підтверджують факт, причини та обставини настання страхового випадку (п.п. 8.1.2);

- акт незалежної експертизи, висновків спеціалістів щодо оцінки розміру збитків (уразі необхідності) за погодженням сторін, вибір експертної установи погоджується із страховиком (п.п. 8.1.3);

- бухгалтерські та фінансові документи, що підтверджують розмір збитку (чеки, рахунки-фактури, квитанції, виписки,тощо);

- акт про списання пошкодженого майна.

Пунктом 9.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 визначено, що страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі понесеного страхувальником прямого дійсного збитку. Сума страхового відшкодування по всьому майну і по кожній його одиниці не може перевищувати страхової суми, визначеної в договорі.

Згідно заяви анкети до договору сторонами узгоджено страховий випадок як пожежа, а також погоджено перелік майна, що передається на страхування, до якого зокрема включено прокатний пункт та прибудова до нього в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

05.12.2008 комісією з представників позивача та сектору НПД Яремчанського МВ ОСОБА_4Р, ОСОБА_5 складено Акт про пожежу (далі Акт про пожежу від 05.12.2008), згідно якого зафіксовано. Що 05.12.2008 у конференцзалі прокатного пункту в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області виникла пожежа, яку виявлено о 00 год. 35 хв гр. ОСОБА_6, повідомлення про пожежу надійшло о 01 год. 05 хв. до підрозділу МНС України від адміністратора ТК «Буковель» Дмитринець. Також, в акті зафіксовано засоби гасіння пожежі, а також зазначено, що пожежею знищено будівлю прокатного пункту № 2, 3, майно та обладнання, інвентар, що там знаходився. Причиною пожежі (ймовірною) вказано теплові прояви електричної енергії і великі перехідні опори.

Згідно Технічного висновку ГУ МНС України в Івано-Франківській обл. від 18.12.2008 № 100/22-1-2008, складеного по причині виникнення пожежі, яка мала місце 05.12.2008 в приміщенні будівлі «Прокатний пункт № 2,3» на території готельно-туристичного комплексу «Буковель» ТОВ «Скорзонера» в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі стали теплові прояви електричної енергії внаслідок великих перехідних опорів.

Згідно з висновком експертного пожежно-технічного дослідження № 2626/10-15 від 31.05.2010, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на замовлення позивача, експертом надано відповіді:

- На питання де знаходився осередок виникнення пожежі відповідь не надано у звязку з тим, що експерт був задіяний не безпосередньо після пожежі 05.12.2008, а лише 09.12.2008;

- На питання щодо причини пожежі відповідь надано про те, що в цілому будівлі прокатного пункту № 2 та № 3 ТК «Буковель» відповідали вимогам ОСОБА_2 пожежної безпеки, виявлені факти порушень в даній ситуації не грають ролі в звязку з виникненням пожежі в приміщенні конференц-залу прокатного пункту № 2;

- На третє питання щодо причинного звязку між недотриманням правил пожежної безпеки та пожежею, надано відповідь про те, що конвектор «Термія» допускається для експлуатації згідно умов ОСОБА_2 експлуатації електроприладів та ОСОБА_2 пожежної безпеки для даної будівлі та у даних кліматичних умовах;

- На четверте питання надано відповідь про те, що заходи гасіння пожежі здійснювались своєчасно.

Як зазначає позивач, він звернувся до страховика за договором страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 з заявою про виплату страхового відшкодування та надав пакет документів на підтвердження страхового випадку, проте, страховик листом від 22.09.2009 № 3530 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування на підставі п. 3.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, оскільки причиною пожежі стало порушення страхувальником ОСОБА_2 пожежної безпеки, що також підтверджено замовленою страховиком довідкою (висновком) спеціаліста № 08/09/36-01.

Так згідно довідки спеціаліста № 08/09/36-01 по пожежі, яка сталася 05.12.2008 у прокатному пункту № 2,3 позивача, зазначено, що осередок пожежі знаходився в конференц-залі прокатного пункту № 2,3 ТК «Буковель» ТОВ «Скорзонера», в місці знаходження залишків електронагрівального приладу. Причиною виникнення пожежі зазначено теплові прояви електричної енергії, а саме: великих перехідних опорів, спеціаліст вважає ймовірною. На обєкті до виникнення пожежі були недотримані п.п.8.4.3, 5.1.20, 5.1.9, 5.1.29 НАПБ А01.001-2004 ОСОБА_2 пожежної безпеки в Україні, стан електромережі напередодні пожежі, а саме: ланцюг живлення електроконвектор «Термія» перебував в аварійному (пожежонебезпечному) стані, що є недотриманням п. 3.3 НАПБ А01.001-2004). Несвоєчасне повідомлення підрозділів МНС України про пожежу зумовило вільний розвиток пожежі на протязі більше 30 хв., що призвело до значних руйнувань будівельних конструкцій матеріальних цінностей.

Також, в матеріалах справи міститься експертна довідка спеціаліста № 01/10/03-01 від 13.01.2010 по пожежі, яка сталася 05.12.2008 у прокатному пункті № 2,3 позивача, в якому спеціаліст підтвердив висновки, викладені в попередніх експертних висновках по пожежі, а висновок спеціаліста № 23-П від 12.11.2009 науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 вважає необгрунтованим.

Так, листом від 02.02.2010 № 350 страховик повідомив позивача про залишення без змін його рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих незавершеній будівництвом будівлі прокатного пункту № 2 із прибудовою в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області внаслідок пожежі, складеного СПД ОСОБА_8 (сертифікат ФДМУ субєкта оціночної діяльності № 12392/11 від 29.08.2011) матеріальні збитки завдані незавершеній будівництвом будівлі прокатного пункту №2 із прибудовою складає 4 077 496 грн., із ПДВ 679 583 грн., в т.ч. вартість прокатного пункту № 2 становить 2 796 335 грн., із ПДВ 466 056 грн. і вартість прибудови до прокатного пункту № 2 становить 1 281 161 грн., із ПДВ 213 527 грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься Акт перевірки протипожежного стану від 11.11.2008, згідно якого комісією у складі територіального органу державного пожежного нагляду за період з 22.10.2008 по 11.11.2008 проведено перевірку стану протипожежної безпеки ТК «Буковель».

Як зазначалося вище, під час розгляду справи у суді першої інстанції, ухвалами господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року було призначено судову пожежно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та провадження у справі № 910/10598/15 зупинено до надходження експертного висновку.

Так, згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, надано наступні відповіді на поставлені судом питання:

- за результатами проведених експертних досліджень не виявилось за можливе точно встановити місцезнаходження осередку пожежі, який орієнтовно знаходився у районі розташування приміщення конференц-залу у будівлі прокатного пункту №2 та прибудові до прокатного пункту №2 ТК «Буковель», що знаходиться за адресою: (с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області;

- зважаючи на відсутність в наданих на дослідження матеріалах справи будь-якої інформації, яка б давала можливість висунути та дослідити можливі версії причини виникнення пожежі, яка сталася 05.12.2008 в приміщенні будівлі прокатного пункту № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 на території ТК «Буковель», що знаходиться за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, встановити безпосередню технічну причину виникнення зазначеної пожежі, не видається за можливе;

- порушення вимог діючих нормативних актів з питань пожежної безпеки, з технічної точки зору не можуть бути причиною пожежі, а за певних обставин можуть лише сприяти її виниканню та поширенню. Водночас, оскільки за результатами проведених досліджень причина пожежі не встановлена, то неможливо встановити й причинно-наслідковий звязок між недотриманням відповідальними та іншими особами, вимог правил пожежної безпеки і виникненням пожежі у прокатному пункті № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 ТК «Буковель», що знаходилися за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області;

- виявити факти недотримання вимог ОСОБА_2 пожежної безпеки, допущені відповідальними особами у будівлі прокатного пункту № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 ТК «Буковель», що знаходились за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, не видається за можливе, оскільки в матеріалах справи, наданих на дослідження, відсутня будь-яка інформація, щодо стану протипожежного захисту зазначеного обєкту на момент виникнення пожежі і після її ліквідації 05.12.2008 (у звязку з її повним демонтажем), а в акті перевірки протипожежного стану ТОВ «Скорзонера» від 11.11.2008 фактів недотримання вимог ОСОБА_2 пожежної безпеки у зазначеній будівлі не виявлено.

Крім того, дослідницька частина висновку містить наступні дані.

Огляд обєкту, де сталася пожежа експертами не проводився, оскільки на момент проведення цих експертних досліджень місце пожежі не збереглось. У наданих матеріалах зазначено, що в середині приміщення, а саме у конференц-залі виявлено найбільш інтенсивне вигоряння конструкцій та найбільший ступінь деформації його металевих конструкцій, проте не вказано, яких са ме.

У технічному висновку № 100/22-1-2008 від 18.12.2008 по причині виникнення пожежі, яка мала місце 05.12.2008 в приміщенні будівлі «Прокатний пункт № 2, 3» на території ГТК «Буковель», виконаного начальником ДВЛ ГУ МНС України в Івано-Франківській області ОСОБА_9, є посилання на пояснення перших свідків пожежі ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також учасника гасіння пожежі ОСОБА_13, які свідчать про те, що на момент виявлення пожежі і початку робіт з її ліквідації, найбільш інтенсивне горіння у будівлі прокатного пункту № 2 спостерігалося на другому поверсі центральної частини будівлі, у місці, де було розташоване приміщення конференц-залу. В результаті здійснення огляду місця пожежі було також встановлено, що найбільш значне вигоряння будівельних конструкцій спостеріга ється також в середній частині, знищеної вогнем будівлі в місці розташування приміщення конференц-залу.

Також у вказаному технічному висновку зазначено, що у місці розташування передбачуваного осередку пожежі, було виявлено залишки електронагрівального приладу - електричного конвектора. При цьому жодним чином не були досліджені будь-які ознаки наявності аварійного режиму на самому приладі, чи на елементах електричної мережі, через які відбувалось його підключення (електричний шнур, штепсельна вилка, електророзетка, фрагменти дротів електропроводки тощо), тобто не було надано будь-яких свідчень того, що зазначений прилад, на момент виникнення пожежі, був взагалі під напругою.

Серед наданих для проведення цих експертних досліджень матеріалів не виявлено інших документів, які б більш конкретно висвітлювали ознаки притаманні слідам, які б вказували на місцезнаходження осередку виникнення досліджуваної пожежі. Тому, за результатами проведених експертних досліджень не виявилось за можливе точно встановити місцезнаходження осередку пожежі, який орієнтовно знаходився у районі розташування приміщення конференц-залу у будівлі прокатного пункту №2 ТК «Буковель» (с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області).

З технічного висновку № 100/22-1-2008 від 18.12.2008 по причині виникнення пожежі, яка мала місце 05.12.2008 в приміщенні будівлі «Прокатний пункт № 2, 3» на території ГТК «Буковель», виконаного начальником ДВЛ ГУ МНС України в Івано-Франківській області ОСОБА_9, відомо, що: «При детальному огляді електронагрівального приладу в осередку виникнення пожежі встановлено, що даний прилад розмірами 312x260 мм. Під час вивчення «КзЕЕ», виявлено, що вище наведені розміри в таблиці «КзЕЕ» зустрічаються один раз, тобто електроконвектор «Термія» ЄВНА 1,0/230 СІ зі ступінню захисту ІР 20... « (том 1, арк. 96-102).

Однак, при дослідженні зазначеної інструкції (керівництва) з експлуатації електроконвекторів настінних «Термія» [2.10], встановлено що даний електроприлад виготовляється за ТУ У 29.7-9:2006. В розділі 2 «Технічні дані» інструкції зазначено, що висота корпусу конвектора, в залежності від типорозміру («Н» - низький, чи «С» - середній), становить відповідно 340 мм і 450 мм. При цьому, в таблиці 2 і на рис. 2 зазначеної інструкції, наведені не розміри самого приладу, а розміри для виконання розмітки під отвори в стіні для елементів крі плення, за якими повинні кріпитись кронштейни для навішування конвектора. Тобто, в результаті дослідження інструкції (керівництва) з експлуатації встановлено, що, оскільки зазначені у технічному висновку ДВЛ МНС розміри приладу (312 мм х 260 мм) не відповідають тим розмірам, що вказані в інструкції (керівництві), то знайдений на місці пожежі нагрівальний прилад не може бути ідентифікований як електричний конвектор ЄВНА 1,0/230 СІ зі ступенем захисту ІР 20, ні за моделлю, ні за потужністю, ні за ступенем захисту оболонки ( ІР20 чи 1Р24).

У листі ТОВ «АБТ Тектум» від 15.02.2005 зазначено: «ТОВ «Тектум» не заперечує заміну системи опалення, з водяного, що здійснюється від електричного котла ЕКО-2 потужністю 60 кВт на опалення електричними конвекторами типу «Термія» ЄВНА 1,5/220(с) на обєкті «Пункт прокату готельно-туристичного комплексу «Буковель» в с. Поляниця» Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, з огляду на те, що дана заміна не суперечить ви могам ДБН, при умові дотримання ПУЕ і НПДОП 40.1-1.32-01 2001 p.». Судовими експертами зазначено що із даного листа видно, що для використання у якості опалювальних при ладів на обєкті «Пункт прокату готельно-туристичного комплексу «Буковель» в с. Поляниця», було погоджено установку електроконвекторів моделі ЄВНА - 1,5/220(с). У відповідності до структури умовних позначень керівництва з екс плуатації, дане позначення означає: електроконвектор настінний з автоматичним регулюванням температури в приміщенні, який має нагрівальний елемент потужністю 1,5 кВт, розрахований на роботу від джерела живлення напругою 220 ОСОБА_10. Індекс (с) в дужках означає наявність в конвекторі ступінчатого регулятора потужності. В результаті дослідження наданих матеріалів, в електрообладнанні, що знаходилось на досліджуваному обєкті, не встановлено будь-яких ознак, які би вказували на протікання таких процесів, які б мали ознаки аварійних режимів у них. Зважаючи на ті обставини, що у встановленому органом дізнання, осередку пожежі не зафіксовано слідів, що вказували б на виникнення аварійного режиму роботи електрообладнання, а також не встановлено факту того, що саме той обігрівальний прилад, який був знайдений поблизу встановленого органом дізнання осередку пожежі, був залишеним увімкненим до електромережі ще до виникнення пожежі, неможна підтвердити причину, виникнення пожежі як таку, що сталася внаслідок теплових проявів електричної енергії, що виникли внаслідок наявності великих перехідних опорів у місцях контактних зєднань.

Також, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 призначено у даній справі №910/10598/15 повторну судову пожежно-технічну експертизу та зупинено апеляційне провадження у справі №910/10598/15.

Так, відповідно до висновку повторної комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 402/470/16-25 від 16.08.2016 року судовим експертом була надана відповідь:

- за результатами проведених експертних досліджень на підставі

наданих матеріалів встановити точне місцезнаходження осередку пожежі

(місця виникнення початкового горіння) у будівлі прокатного пункту №2

ТК «Буковель», що знаходиться за адресою: с. Поляниця, Яремчанської

міської ради, Івано-Франківської області, не виявилось за можливе.

- оскільки, за результатами проведення цих досліджень не

виявилось за можливе встановити місцезнаходження осередку пожежі, то й

не встановлено безпосередню причину виникнення пожежі.

- порушень вимог діючих нормативних актів з питань пожежної

безпеки, що перебувають безпосередньо у причинному звязку з

виникненням пожежі у будівлі прокатного пункту №2 ТК «Буковель», що

знаходиться за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, ОСОБА_13-

Франківської області, за матеріалами справи встановити не виявилось за

можливе. Невідповідності вимогам, встановленим законодавством, стандартами, нормами, Правилами пожежної безпеки, що виявлені комісією територіального органу державного пожежного нагляду, які включені до Акту перевірки протипожежного стану ТОВ «Скорзонера» в с. Поляниця, Івано-Франківської області від 11 листопада 2008 року, не перебували у причинному зв'язку з виникненням досліджуваної пожежі у будівлі прокатного пункту.

- оскільки, безпосередню причину виникнення пожежі в будівлі

прокатного пункту № 2 та прибудови до прокатного пункту № 2 ТК

«Буковель», що знаходиться за адресою: с. Поляниця, Яремчанської

міської ради, Івано-Франківської області, встановити не виявилось за

можливе, то встановити причинний зв'язок між недотриманням вимог

правил пожежної безпеки відповідальними особами або іншими особами

ТК «Буковель» і технічною причиною виникнення пожежі не є можливим.

- невідповідності вимог діючих нормативних актів з питань пожежної безпеки на досліджуваному об'єкті не можуть слугувати причиною виникнення пожежі, а лише за певних умов можуть бути пов'язані з її виникненням. За результатами проведених досліджень, через відсутність можливості провести безпосередній огляд місця пожежі та не встановлення за результатами проведених досліджень безпосередньої причини пожежі, вирішити питання щодо наявних недотримань вимог пожежної безпеки в будівлі прокатного пункту № 2 та прибудови до прокатного пункту № 2 ТК «Буковель», які пов'язані з виникненням пожежі не виявилось за можливе.

Таким чином, враховуючи відсутність в наданих на дослідження матеріалах справи будь-якої інформації, яка б давала можливість висунути та дослідити можливі версії причини виникнення пожежі, яка сталася 05.12.2008 в приміщенні будівлі прокатного пункту № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 на території ТК «Буковель» за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановити безпосередню технічну причину виникнення зазначеної пожежі, не видається за можливе.

Дослідивши висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, та висновок повторної комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 402/470/16-25 від 16.08.2016 року що був складений на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду, колегія суддів приймає вказані висновки в якості належних та допустимих доказів у справі стосовно обставин справи, зокрема щодо того, що вказаними експертними висновками не підтверджено виникнення пожежі саме внаслідок порушення позивачем ОСОБА_2 протипожежної безпеки.

Інші наявні у справі висновки не приймаються судом як належні та допустимі докази, з огляд на те, що особи, які їх складали не попереджались про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи умови укладеного між сторонами договору страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, в якому сторони визначили пожежу, як подію, яка є страховим випадком, як підстава для здійснення страхової виплати, Акт про пожежу від 05.12.2008, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що пожежа, яка сталася 05.12.2008 у конференц-залі прокатного пункту в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області є страховим випадком, на підставі якого у страхувальника виникло право отримати страхову виплату згідно умов укладеного договору.

Як зазначалося вище, колегія суддів апеляційного господарського суду приймає як належний доказ по справі висновки комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, та висновок повторної комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 402/470/16-25 від 16.08.2016 року. Судовими експертами, ані під час проведення експертизи у суді першої інстанції, ані під час проведення експертизи у суді апеляційної інстанції не підтверджено виникнення пожежі саме внаслідок порушення позивачем п. 2.8, п. 4.2.2 п. 5.1.20, п. 5.1.29, п. 5.10 ОСОБА_2 пожежної безпеки. Не містить доказів таких порушень і складений до пожежі Акт перевірки протипожежного стану від 11.11.2008.

Колегії суддів, звертає увагу на те, що відповідачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано суду доказів того, що залишення працівником позивача без догляду нагрівального приладу, неповідомлення своєчасно підрозділ МНС України про пожежу є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно укладеного між сторонами договору страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008.

Таким чином, внаслідок настання страхового випадку, обумовленого укладеним сторонами договором страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, а саме: знищення внаслідок пожежі застрахованого позивачем майна (прокатного пункту та прибудови до нього в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області), колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача виник обовязок здійснити на користь позивача страхову виплату. На переконання колегії суддів, відповідач всупереч умов укладеного договору, ст. 991 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про страхування», не здійснив виплату на користь позивача обумовленої страхової виплати.

Задовольняючи частково позов в цій частині та стягуючи з відповідача на користь позивача 3 407 317,00 грн. місцевий господарський суд виходив з викладеного у звіті про оцінку вартості матеріальних збитків витратним підходом, та за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 1000,00 грн. (3 408 317,00 грн. 1000,00 грн.).

Однак, з таким висновком суду, щодо визначення вартості матеріальних збитків витратним підходом, колегія суддів погодитися не може виходячи з наступного.

Так, у звіті про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих незавершеній будівництвом будівлі прокатного пункту № 2 із прибудовою в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області внаслідок пожежі, складеного СПД ОСОБА_8, експертом дійсно використано два методичні підходи, а саме витратний та порівняльний.

В розділі 6 звіту вказано, що визначення вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок пожежі в будівлі, буде визначатися як різниця між вартістю оцінюваної будівлі до пожежі і її вартості після пожежі, визначеними відповідно витратним і порівняльним підходами.

В розділі 7.3 звіту наведено розрахунок вартості матеріальних збитків витратним підходом, визначеним як різниця між вартістю оцінюваної будівлі до пожежі і її вартості після пожежі, що становить - 3 408 317 грн. та наведено розрахунок вартості матеріальних збитків порівняльним підходом, визначеним як різниця між вартістю оцінюваної будівлі до пожежі і її вартості після пожежі, що становить - 4 077 496 грн.

Однак, в розділі 8 звіту експертом вказано, що при застосуванні витратного підходу не у повній мірі враховуються ринкові фактори, що впливають на формування ринкової вартості нерухомості. Порівняльний підхід представляє собою процедуру оцінки вартості виходячи принципу залежності поточної вартості майна від рівня цін і конюнктури ринку подібного майна. Тому, при визначенні ринкової вартості обєкта оцінки, як найбільш обєктивні, експертом прийнято результат отриманий порівняльним підходом, а саме визначено ринкову вартість матеріальних збитків в сумі - 4 077 496 грн.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення помилково не враховано, що згідно акту огляду майна від 05.12.2008 р. складеного представником відповідача ОСОБА_14 за участю позивача встановлено, що проведеним на місці страхової події зовнішнім оглядом застрахованого майна виявлено, що майно внаслідок пожежі - знищено повністю, що також відмічено в заяві позивача про повідомлення про настання страхового випадку від 05.12.2008 року.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що укладаючи спірний договір сторони погодили між собою балансову вартість прокатних пунктів та вертольотних ангарів передбачених в п.2.1.1 договору, а саме вартість прокатного пункту №2 та прибудови до прокатного пункту №2 в розмірі - 4 055 273,21 грн. як належну. Позивач, в свою чергу, сплатив нараховані відповідачем відповідно до вказаної балансової вартості страхові платежі. Розмір збитку визначений у звіті порівняльним методом в розмірі 4 077 496 грн. не суперечить страховій сумі.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегії суддів вважає, що місцевим господарським судом помилково було взято до уваги розраховані збитки витратним способом, тоді як на переконання колегії суддів з відповідача належить до стягнення страхового відшкодування на користь позивача за вирахуванням франшизи 4 054 273,21 грн., тобто виходячи з балансової вартості майна.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 148 017,47 грн. пені, 2 453 440,29 грн. витрат від інфляції, 1 130 376,19 грн. процентів за користування коштами.

Судом встановлено, що відповідачем прострочено виконання свого обовязку по сплаті страхового платежу за договором страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 в сумі 4 054 273,21 грн., оскільки згідно п. 7.4 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 він звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування та надав пакет документів на підтвердження страхового випадку, проте, страховик листом від 22.09.2009 № 3530 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, а листом від 02.02.2010 № 350 страховик повідомив позивача про залишення без змін його рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, і всупереч умов укладеного договору не здійснив виплату страхового відшкодування, допустивши прострочення його виплати, що згідно ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 11.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 є підставами для застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобовязання у вигляді стягнення 3% річних, інфляційних втрат та застосування штрафної санкції у вигляді пені.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, здійснивши перевірку правильності нарахування та розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «ЛІГА:ЗАКОН Еліт 9.2.1», колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила що за заявлений позивачем період на суму страхового відшкодування 4 054 273,21 грн. з відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 725 770,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 450 485,12 грн., а не 2 453 440,29 грн. інфляційних витрат та 1 130 376,19 грн. 3% річних, як помилково розрахував позивач.

Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 148 017,47 грн. судова колегія відмовляє, оскільки, позивачем було пропущено річний строк позовної давності про застосування якого було заявлено відповідачем.

Згідно з п. 5 ч. 1 статті 268 Цивільного кодексу України, позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом предявлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Згідно з пунктом 1 ч. 2 статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність у один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення пені. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з п. 5 ч. 1 статті 268 Цивільного кодексу України, позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування).

Так, як вбачається з розрахунку позивача, пеня в сумі 148 017,47 грн., розрахована за 365 днів з 15.01.2009 по 15.01.2010, проте, враховуючи те, що згідно з пунктом 1 ч. 2 статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність у один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення пені, а позовну заяву позивачем подано до суду 22.04.2015, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до вимоги позивача підлягає застосуванню річний строк позовної давності, який за заявлений до стягнення період сплив, і про застосування якого відповідачем було заявлено, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення 148 017,47 грн. пені.

Таким чином, враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача належить стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 4 054 273,21 грн., 3% річних у розмірі 725 770,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 450 485,12 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованим посилання позивача, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ним уточнювалися та збільшувалися позовні вимоги, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що вказана заява була подана до суду після розгляду справи судом першої інстанції та оголошення судового рішення, а саме, 01.12.2015 року тоді як рішення у даній справі прийнято 30.11.2015 року.

При цьому, як вбачається з протоколу судового засідання від 30.11.2015 року представник позивача не заявляв про збільшення позовних вимог. Зауваження на протокол судового зсідання з приводу допущених у протоколі неправельностей або неповноти протоколу позивачем не подано.

До того ж судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У відповідності до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року, прийняте після неповного зясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у звязку з не правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що не відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» підлягає задоволенню частково, а рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року у справі № 910/10598/15 скасуванню. При цьому у задоволенні апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» колегія суддів відмовляє, оскільки подана необґрунтовано та безпідставно.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи при зверненні з даним позовом, позивачем було сплачено 73 080 грн. судового збору. Оскаржуючи спірне рішення, як позивачем, так і відповідачем за подання апеляційних скарг було сплачено по 80388 грн. судового збору. Крім того, під час розгляду даної справи сторонами були понесені судові витрати за проведені судові експертизи.

Так, як вбачається з акта здачі-приймання висновку судових експертів за результатами проведення комплексної пожежно-технічної та, електротехнічної експертизи № 12520/12521/15-47 що була проведена за ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року за проведення даної судової експертизи було сплачено 13 860 грн. з яких позивачем було сплачено 8 316 грн., а відповідачем 6 930 грн.

Крім того, у відповідності до акту попереднього розрахунку вартості висновку експерта № 402/16-25 від 05.07.2016 року та акта здачі-приймання висновку експерта за результатами повторної комплексної пожежно-технічної та, електротехнічної експертизи № 402/470/16-25 що була проведена за ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року за проведення даної судової експертизи відповідачем було сплачено 19 860 грн.

Оскільки, за наслідками розгляду апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що про часткове задоволення скарги позивача та про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідача сплачена відповідачем сума судового збору відшкодуванню не підлягає, а решта сум судових витрат підлягає розподілу відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року у справі № 910/10598/15 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року у справі № 910/10598/15 задовольнити частково.

3. Рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року у справі № 910/10598/15 скасувати.

4. Прийняти по справі № 910/10598/15 нове рішення суду, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

5. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (; 01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» (; с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області) суму страхового відшкодування в розмірі 4 054 273 (чотири мільйони пятдесят чотири тисячі двісті сімдесят три) грн. 21 коп., 2 450 485 (два мільйони чотириста пятдесят тисяч чотириста вісімдесят пять) грн. 12 коп. інфляційних втрат, 725 770 (сімсот двадцять пять тисяч сімсот сімдесят) грн. 44 коп. 3% річних.

6. В іншій частині позову відмовити.

7. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (; 01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» (; с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області) 67856 (шістдесят сім тисяч вісімсот пятдесят шість) грн. 68 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, 74642 (сімдесят чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. 35 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, 6434 (шість тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 69 коп. судових витрат за проведення судової експертизи у суді першої інстанції.

8. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» (; с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (; 01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А) 396 (триста девяносто шість) грн. 25 коп. судових витрат за проведення судової експертизи у суді першої інстанції, 1419 (одну тисячу чотириста девятнадцять) грн. 47 коп. судових витрат за проведення повторної судової експертизи у суді апеляційної інстанції.

9. Видачу відповідних наказів по справі № 910/10598/15 доручити господарському суду міста Києва.

10. Матеріали справи № 910/10598/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

ОСОБА_1