ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016 року Справа № 904/5997/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів Кузнецова В.О., Науменка І.М.

секретар: Ковзиков В.Ю.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 03.08.2016 р.;

від відповідача: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс", м. Дніпро

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року

у справі № 904/5997/16

за позовом Українсько-Російського товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельно-комерційна фірма "Оланво", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 607 334,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі № 904/5997/16 (суддя Крижний О.М.) припинено провадження в частині позовних вимог про стягнення 100 000,00 грн. Решту позовних вимог задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс" на користь Українсько-Російського товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельно-комерційна фірма "Оланво" заборгованість за договором поставки у розмірі 250 510,37 грн., пеню у розмірі 70 318,19 грн., 36 % річних у розмірі 38 809,17 грн., індекс інфляції у розмірі 698,35 грн., штраф за порушення договору застави у розмірі 5 725,00 грн. та 7 880,99 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у даній справі в частині стягнення сум пені та 36 % річних, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розрахунку суми пені та 36 % річних суд першої інстанції безпідставно не врахував умови Додаткової угоди № 1 від 15.02.2016 року до Договору поставки № О-90788 від 28.09.2015 року. Саме цією додатковою угодою сторони змінили строки другого, третього та четвертого етапів оплати по Договору поставки. Таким чином, прострочення відповідача по першому етапу повинно рахуватись з 29.09.2015 року, по другому з 01.04.2016 року, третьому з 03.05.2016 року, по четвертому з 01.06.2016 року.

Згідно із наведеним в апеляційній скарзі розрахунком сума пені має складати 15 691,76 грн., а сума 3% річних - 15 792,95 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 27.10.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні висловив заперечення проти доводів апеляційної скарги.

27.10.2016 року до початку судового засідання на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло електронною поштою клопотання відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, яке мотивовано тим, що представник відповідача, який готував апеляційну скаргу та приймав участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, не має можливості прибути в судове засідання в зв'язку з участю в іншому судовому процесі.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вважає, що воно підлягає залишенню без задоволення, оскільки неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником провадження у справі на загальних підставах, передбачених статтями 32-34 ГПК України.

До клопотання відповідача не додано доказів на підтвердження викладених у ньому обставин щодо неможливості участі представника в судовому засіданні.

Крім цього, відповідно до частин 1-5 статті 28 Господарського процесуального кодексу України, учасники провадження у справі не позбавлені права і можливості забезпечити за необхідності участь в судовому засіданні іншого представника.

За наведених обставин та враховуючи, що не явка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи по суті у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин справи, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

29.07.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Українсько-Російського товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельно-комерційної фірми "Оланво" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс" про стягнення 607 33,43 грн. (а. с. 3-8).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2016 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 04.08.2016 року (а. с. 1).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року відкладено розгляд справи на 17.08.2016 року (а. с. 51).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2016 року розгляд справи відкладено на 31.08.2016 року (а. с. 86).

В судовому засіданні 31.08.2016 року оголошено перерву до 15.09.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.0.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів, розгляд справи відкладено на 21.09.2016 року (а. с. 102).

В судовому засіданні 21.09.2016 року оголошено перерву до 22.09.2016 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року припинено провадження в частині позовних вимог про стягнення 100 000,00 грн. Решту позовних вимог задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором поставки у розмірі 250 510,37 грн., пеню у розмірі 70 318,19 грн., 36 % річних у розмірі 38 809,17 грн., індекс інфляції у розмірі 698,35 грн., штраф за порушення договору застави у розмірі 5 725,00 грн. та 7 880,99 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 106-111).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення від 22.09.2016 року в частині стягнення пені в розмірі 70 318,19 грн. та 36 % річних у розмірі 38 809,17 грн., суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Українсько-Російське товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельно-комерційна фірма "Оланво" звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс" про стягнення 607 334,43 грн. заборгованості, яка складається з 388 210,86 грн. основного боргу, 83 231,03 грн. пені, 74 306,07 грн. 36 % річних, 4 336,47 грн. інфляційних втрат та 57 250,00 грн. штрафу з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 9 110,03 грн.

Звертаючись із позовною заявою позивач посилався на те, що 28.09.2015 року між Українсько-Російським товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельно-комерційною фірмою "Оланво" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс" було укладено Договір поставки № О-90788. На виконання умов Договору позивач здійснив поставку продукції на загальну суму 616 585,00 грн. Відповідач частково провів оплату поставленої продукції, в повному обсязі свої зобов'язання не виконав. Також, 28.09.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави № 3. Відповідачем порушено умови Договору застави. Відповідно до пункту 4.2 Договору застави позивач нарахував штраф. Внаслідок чого, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 607 334,43 грн.

Розглянувши позовну заяву, місцевий господарський суд задовольнив її частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором поставки у розмірі 250 510,37 грн., пеню у розмірі 70 318,1 грн., 36 % річних у розмірі 38 809,17 грн., індекс інфляції у розмірі 698,35 грн., штраф за порушення договору застави у розмірі 5 725,00 грн. та 7 880,99 грн. судового збору, припинивши провадження в частині стягнення 100 000,00 грн. та відмовивши в задоволенні решти позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 28.09.2015 року між Українсько-російським товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельно-комерційною фірмою "Оланво" (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс" (надалі - покупець) було укладено Договір поставки № О-90788 (надалі Договір поставки), відповідно до умов пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводяться у специфікаціях (додатки до договору), які є невід'ємною частиною договору та остаточно узгоджуються сторонами на кожну окрему партію товару.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.1.1 Договору поставки передача товару покупцю здійснюється продавцем за наявністю товару на складі продавця на наступних умовах: ЕХW склад продавця (м. Дніпропетровськ) - протягом 3 робочих днів, з дня виконання покупцем вимог пункту 3.4.1 цього Договору та за умови виконання пункту 3.4.2 Договору. Факт передачі товару покупцеві оформляється сторонами шляхом підписання видаткової накладної, яка підписується обома сторонами у момент передачі-приймання товару. Покупець несе ризик випадкової загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару з моменту підписання обома сторонами видаткової накладної. Товар доставляється (перевозиться) зі складу продавця до складу покупця силами та засобами покупця.

Згідно з пунктом 2.2 Договору поставки покупець, підписуючи видаткову накладну, надає згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із продавцем та позбавляється права заявляти претензії, щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, комплектацією, асортиментом та ціною попередній домовленості із продавцем. Уповноважуючи певну особу на прийняття товару від продавця покупець автоматично уповноважує таку особу підписувати видаткову накладну та відповідні товарно-супровідні документи на товар. Приймання товару за якістю здійснюється покупцем в строк не більше п'яти днів з моменту його відвантаження.

Відповідно до пункту 2.4 Договору поставки право власності на товар переходить до покупця виключно після сплати 100% ціни (вартості) товару.

В пункті 3.1 Договору поставки сторони погодили, що ціна на товар формується виходячи з вартості товару в доларах США (в еквіваленті, по курсу, встановленому за домовленістю сторін, з врахуванням умов, передбачених пунктом 3.2 даного Договору) і встановлюється в українських гривнях та вказується в специфікації до договору. При цьому оплата здійснюється в національній валюті України, у відповідності до нижченаведеної формули, за відрахуванням раніше здійснених платежів: S=Z*A1 гривень, де S ціна товару на момент оплати, (грн.); Z ціна (базисна/залишкова) товару (долари США); А1 курс (продажу) гривні до долара США, підтверджений ПАТ КБ "ПриватБанк", що діє в день платежу. В тому випадку, якщо покупцеві була невідома діюча в день оплати ставка курсу (продажу) гривні до долара США за показниками АТ КБ "Приватбанк" покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар застосовуючи ставку курсу (продажу) гривні до долара США за показниками ПАТ КБ "Приватбанк", що діяла у попередній день та доплатити, не пізніше двох календарних днів з дати платежу, різницю між сплаченою сумою та сумою, визначеною з застосуванням вищезазначеної формули.

Згідно з пунктом 3.2 Договору поставки розрахунок за цим Договором здійснюється в національній валюті України відповідно до пункту 3.1 цього Договору та специфікації до даного Договору. Сторони домовились, що при зміні на момент оплати, встановленого курсу гривні до долару США, підтвердженого ПАТ КБ "Приватбанк", пропорційно, автоматично змінюється і загальна вартість товару, і, в даному випадку, не має потреби в підписанні додаткової угоди (про зміну загальної вартості товару).

Пунктом 3.3 Договору поставки встановлено, що оплата ціни (вартості) товару здійснюється покупцем в національній валюті України безготівково шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Оплата вартості (ціни) товару здійснюється покупцем у п'ять етапів: перший етап сплата 25 % ціни (вартості) товару, протягом 2 банківських днів з моменту виставлення продавцем покупцю відповідного рахунку-фактури на товар; другий етап - сплата 25 % ціни (вартості) товару, не пізніше 07.11.2015 року; третій етап - сплата 25 % ціни (вартості) товару, не пізніше 07.12.2015 року; четвертий етап сплата 25 % ціни (вартості) товару, не пізніше 07.01.2016 року. Датою остаточної оплати вартості (ціни) товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця у розмірі 100 % ціни (вартості) товару (пункти 3.4, 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3, 3.4.4, 3.5 Договору поставки).

Відповідно до пункту 9.1 Договору поставки Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31 грудня 2016 року та моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов'язань за цим договором.

Матеріали справи свідчать, що сторонами погоджено та підписано Специфікацію до договору (а. с. 17).

15.02.2016 року сторонами підписано додаткову угоду № 1 до Договору поставки № О-9078 від 28.09.2015 року, відповідно до якої сторони домовились встановити строки оплати товару, отриманого за договором поставки № О-90788 від 28.09.2015 року: перший етап сплата 25 % ціни (вартості) товару передоплата; другий етап - сплата 8 % ціни (вартості) товару, не пізніше 31.03.2016 року; третій етап - сплата 16 % ціни (вартості) товару, не пізніше 29.04.2016 року; четвертий етап сплата 51 % ціни (вартості) товару, не пізніше 31.05.2016 року. В разі сплати повної вартості товару (визначеної з урахуванням курсу валюти на момент оплати) у встановлені цією угодою строки, нарахування та стягнення штрафних санкцій та пені, визначених договором поставки № О-90788 від 28.09.2015 року не здійснюється. В разі порушення строків оплати будь-якого з платежів, встановлених цією угодою більше ніж на 2 банківські дня, нарахування та стягнення штрафних санкцій та пені здійснюється з моменту прострочення зобов'язання визначеного у договорі поставки № О-90788 від 28.09.2015 року. Решта умов договору та специфікації залишаються без змін. Ця додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами і є невід'ємною частиною договору.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 611 200,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 2809/4 від 28.09.2015 року.

Відповідачем було проведено часткову оплату поставленого товару, а саме здійснено перший етап оплати у розмірі 150 000,00 грн. та частково 2 етап на загальну суму 120 000,00 грн.

Таким чином, несплаченою залишається вартість поставленого Товару в розмірі 388 210,86 грн.

Також судом першої інстанції враховані часткові оплати, а саме за платіжними дорученнями № 252 від 07.07.2016 року на суму 36 356,00 грн., № 11 від 22.07.2016 року на суму 45 000,00 грн., № 12 від 22.07.2016 року на суму 15 000,00 грн., № 297 від 27.07.2016 року на суму 10 000,00 грн. та № 13 від 28.07.2016 року на суму 30 000,00 року.

Оскільки оплата у розмірі 36 356,00 грн. була здійснена відповідачем до звернення з позовом до суду в цій частині в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції відмовив.

Щодо позовних вимог в розмірі 100 000,00 грн., які були оплачені відповідачем за платіжними дорученнями № 11 від 22.07.2016 року, № 12 від 22.07.2016 року, № 297 від 27.07.2016 року та № 13 від 28.07.2016 року, провадження по справі суд припинив, оскільки дані суми були сплачені відповідачем після звернення з позовом до суду.

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за договором поставки підлягає частковому задоволенню у розмірі 250 510,37 грн.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання між сторонами укладено Договір застави № 3 від 28.09.2015 року (надалі Договір застави), відповідно до пункту 1.1 якого заставодавець (ТОВ "СфераПлюс") передає заставодержателю (Українсько-Російське ТОВ ВБКФ "Оланво") транспортний засіб (екскаватор), в силу чого заставодержатель має право в разі невиконання заставодавцем забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості предмета застави переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з пунктом 1.2 Договору застави зобов'язання - це ті зобов'язання, що відомі заставодавцю та випливають з Договору поставки № О-90788 від 28.09.2015 року, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору (надалі - Основний договір або Основне зобов'язання), укладеного між заставодавцем та заставодержателем, за умовами якого заставодавець зобов'язаний заставодержателю не пізніше 20.07.2015 року, або у інший строк, визначений додатком до Основного договору (далі - строк повного виконання Основного зобов'язання), здійснити платежі у розмірі 26 925,11 доларів США, що еквівалентно 616 585,00 гривень на момент підписання договору, в строк і на умовах, передбачених Основним договором, шляхом сплати згідно з графіком, передбаченим Основним договором, сплатити неустойку у розмірах та у випадках, передбачених Основним та цим договорами, а також витрати і збитки, передбачені Законом України "Про заставу", витрати пов'язані з пред'явленням вимоги та зверненням стягнення на предмет обтяження та збитки завдані порушенням умов обтяження, витрати на утримання та збереження предмета обтяження згідно із Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Відповідно до пункту 1.5 Договору застави за взаємною згодою сторін загальна заставна вартість предмету застави становить 1 145 000,00 грн., що еквівалентно 50 000,00 доларів США.

В пункті 5.1 Договору застави сторони погодили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання та зберігає свою силу до повного виконання всіх зобов'язань за основним та цим договорами, враховуючи можливу наявність додаткових договорів про відстрочення строку повного виконання основного зобов'язання та не потребує внесення відповідних змін до даного договору.

Відповідно до пункту 3.3.9 Договору застави заставодавець зобов'язаний одночасно з виникненням зобов'язань за основним договором, застрахувати за свій рахунок ТЗ на користь заставодержателя на його договірну вартість, визначену цим договором, на термін, що відповідає терміну погашення зобов'язань, згідно з умовами основного договору, плюс один місяць, від ризиків дорожньо-транспортної пригоди, викрадення, пожежі, вибуху, стихійного лиха, протиправних дій третіх осіб.

Згідно з пунктом 4.2 Договору застави в разі порушення заставодавцем обов'язків, передбачених цим договором, заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5 % від договірної вартості ТЗ, що визначена цим договором.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за пунктом 3.3.9 Договору застави не виконав, у зв'язку з чим позивач нарахував та заявив до стягнення штраф за Договором застави у розмірі 57 250,00 грн.

Оскільки відповідачем не надано належних доказів виконання пункту 3.3.9 Договору застави суд першої інстанції дійшов до висновку, що є правомірним нарахування штрафу за неналежне виконання договору застави у розмірі 57 250,00 грн.

Разом з цим, місцевим господарським судом було зменшено розмір штрафу на 90 %, в звязку з чим, суд дійшов до висновку, що вимога про стягнення штрафу підлягає частковому задоволенню в розмірі 5 725,00 грн.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення втрати від інфляції у розмірі 4 336,47 грн.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача втрати від інфляції, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що вимога про їх стягнення підлягає частковому задоволенню за періоди з 31.03.2016 року (2 етап), з 29.04.2016 року (3 етап) та з 31.05.2016 року (4 етап) по 29.06.2016 року у розмірі 698,35 грн.

У вищезазначених частинах рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року відповідачем не оскаржується.

Щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 83 231,03 грн. колегія суддів апеляційної інстанції враховує наступне.

В силу статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п.5.2 договору поставки у випадку несвоєчасного виконання прийнятих на себе грошових зобов'язань по оплаті за товар за цим договором покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної ціни (вартості) товару за кожен день прострочення виконання.

При цьому, з урахуванням умов Додаткової угоди № 1 від 15.02.2016 року до Договору поставки в разі порушення строків оплати будь-якого з платежів, встановлених цією угодою більше ніж на 2 банківські дня, нарахування та стягнення штрафних санкцій та пені здійснюється з моменту прострочення зобов'язання визначеного у договорі поставки № О-90788 від 28.09.2015 року.

Перевіривши розрахунки позивача про стягнення пені, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що нарахування пені в розмірі 5 099,71 грн. є неправомірним, тоді як нарахування пені в сумі 78 131,32 грн. відповідає умовам Договору та нормам чинного законодавства України.

Разом з цим, суд першої інстанції зменшив розмір пені на 10 %.

В частині 3 статті 551 ЦК України зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 3 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання боржником, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Врахувавши, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру пені та штрафу, хоча мав таке право, а також, що судом першої інстанції за власною ініціативою зменшено розмір штрафу на 90 % задля дотримання балансу інтересів сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість зменшення розміру нарахованої пені на 10% до 70 318,19 грн.

Щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача 36 % річних в розмірі 74 306,07 грн. колегія суддів апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 5.3 Договору поставки на підставі статті 625 ЦК України у разі прострочення виконання грошового зобов'язання строком більше 30 календарних днів боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36 відсотків річних від простроченої суми за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунки позивача про стягнення 36 % річних, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку, що нарахування 36 % річних в розмірі 35496,90 грн. є неправомірним, тоді як нарахування 36 % річних в сумі 78 131,32 грн. за період з 10.11.2015 року по 14.02.2016 року (за Договором поставки) та за період з 01.04.2016 року по 29.06.2016 року (за Додатковою угодою) відповідає умовам Договору та нормам чинного законодавства України.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі розрахунки сум пені та 3% річних не грунтуються на умовах договору поставки та вимогах законодавства України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені у рішенні суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 70 318,19 грн. та 36 % річних у розмірі 38 809,17 грн. має бути залишене без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі № 904/5997/16 в частині стягнення пені в розмірі 70 318,19 грн. та 36 % річних у розмірі 38 809,17 грн. залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено та підписано 31.10.2016 року.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко