РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2016Справа №910/17984/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект-32»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт»

про стягнення 692 820,35 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 по дов. № б/н від 29.06.2016

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект-32» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт» 692 820,35 грн., з яких: 619 796,02 грн. основного боргу, 73 024,33грн. пені за неналежне виконання взятих на себе останнім зобовязань згідно договору оренди № 14/05 від 14.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 порушено провадження у справі № 910/17984/16 та призначено її до розгляду на 13.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/17984/16 від 13.10.2016, у звязку з не зявленням в судове засідання представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 04.10.2016, розгляд справи був відкладений на 25.10.2016.

Позивач в судовому засіданні 25.10.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 25.10.2016 не зявився, письмовий відзив на позовну заяву не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 04.10.2016 та ухвали від 13.10.2016 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду від 04.10.2016 та від 13.10.2016 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : м. Київ, вул. Нагірна, 15, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 25.10.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аспект-32» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт» (орендар) було укладено договір оренди № 14/05 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає орендареві за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Спір виник в звязку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено вартість наданих послуг оренди майна, в звязку з чим у відповідача виникла заборгованість та нараховані штрафні санкції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.4 договору строк оренди та перелік майна, що передається в оренду визначається у специфікаціях та/або актах приймання-передачі орендованого майна, що є невідємними частинами цього договору.

Матеріали справи свідчать, що позивачем передано позивачу в орендне користування майно, перелік якого та вартість оренди наведена у наступних актах:

акт № 30 від 01.03.2016 на суму 109 209,70 грн. за 30 днів оренди;

акт № 31 від 01.03.2016 на суму 19 268,95 грн. за 15 днів оренди;

акт № 32 від 01.03.2016 на суму 4 500 грн. за 15 днів оренди;

акт № 33 від 01.04.2016 на суму 109 209,70 грн. за 30 днів оренди;

акт № 34 від 01.04.2016 на суму 19 268,95 грн. за 15 днів оренди;

акт № 35 від 01.04.2016 на суму 4 500 грн. за 15 днів оренди;

акт № 36 від 01.05.2016 на суму 109 209,70 грн. за 30 днів оренди;

акт № 37 від 01.05.2016 на суму 19 268,95 грн. за 15 днів оренди;

акт № 38 від 01.05.2016 на суму 4 500 грн. за 15 днів оренди;

акт № 39 від 01.06.2016 на суму 109 209,70 грн. за 30 днів оренди;

акт № 40 від 01.06.2016 на суму 19 268,95 грн. за 15 днів оренди;

акт № 41 від 01.06.2016 на суму 4 500 грн. за 15 днів оренди.

Також в матеріалах справи наявні наступні акти, що підтверджують повернення відповідачем позивачу майна:

акт № 30 від 31.03.2016;

акт № 31 від 15.03.2016;

акт № 32 від 15.03.2016;

акт № 33 від 30.04.2016;

акт № 34 від 15.04.2016;

акт № 35 від 15.04.2016;

акт № 36 від 31.05.2016;

акт № 37 від 15.05.2016;

акт № 38 від 15.05.2016.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за користування обєктом оренди орендар зобовязаний сплачувати орендодавцю орендну плату з моменту передачі майна в оренду до моменту його повернення орендодавцеві. Розрахунки здійснюються наступним чином: перший платіж на умовах 100% передплати суми оренди за розрахунковий період, наступні платежі на умовах 100% передоплати суми оренди за розрахунковий період, що здійснюється не пізніше як за 5 днів до початку розрахункового періоду. Розрахунковий період дорівнює одному місяцю (30 днів).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобовязання орендаря, в результаті чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем, та становить 619 796,02 грн.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 619 796,02 грн. боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач у визначені строки плату за оренду майна повністю не вніс, а отже є таким, що прострочив виконання зобовязання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за порушення строків грошових зобовязань винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

При укладанні договору сторони визначили розмір відповідальності за порушення зобовязання щодо внесення орендної плати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з п. 8.4 договору нарахування штрафних санкцій здійснюється сторонами протягом 1 (одного) року.

Отже умовами договору сторони збільшили період нарахування пені.

Враховуючи, що в силу умов п. 3.1 договору, відповідач зобов'язаний був вносити плату за користування майном щомісячно, то момент прострочення виконання зобов'язання слід встановлювати щодо кожного місяця наданих послуг, і, в залежності від встановленого, нараховувати пеню, за кожний місяць наданих послуг.

В звязку з тим, що взяті на себе зобовязання по сплаті орендних платежів відповідач не виконав, він повинен сплатити, крім суми основного боргу, пеню відповідно до умов договору, розмір якої становить 73 024,33 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 73 024,33 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект-32» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 80, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт» (04107, м. Київ, вул. Нагірна, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект-32» (04074, м. Київ, вул. Новозабарська, 21-а, ) 619 796 (шістсот девятнадцять тисяч сімсот девяносто шість) грн. 02 коп. основного боргу, 73 024 (сімдесят три тисячі двадцять чотири) грн. 33 коп. пені, 10 392 (десять тисяч триста девяносто дві) грн. 30 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 26.10.2016.

Суддя ОСОБА_2