ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 жовтня 2016 р. Справа № 918/1045/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інтербіс"

про стягнення в сумі 288 399,68 грн

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3, ордер, витяг з договору

від відповідача: ОСОБА_4, дов. № 07-3 від 18.07.2016 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інтербіс" (надалі-відповідач) про стягнення в сумі 289 966,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

21.12.2013 року між позивачем (підрядник) та відповідачем (генпідрядник) укладено договір № 21/10-13 (надалі-договір), за умовами якого підрядник зобовязався виконати будівельні роботи із свердління залізобетонних стін і перекриттів різної глибини і складності діамантовими коронками різних діаметрів за фіксованими розцінками із розрахунку за 1 см проходу на об'єкті будівництва - житловому будинку по вул. Теремківській,3 у Голосіївському районі м. Києва, а генпідрядник зобовязався прийняти і оплатити якісно виконані роботи відповідно до умов цього договору.

Підрядник виконав роботи, обумовлені договором, що підтверджується актом приймання - здачі виконаних робіт від 26.02.2014 року на загальну суму 338 193,50 грн.

Однак замовник свої зобовязання з оплати виконаних підрядних робіт виконав частково, сума боргу складає 156 693,50 грн.

Крім того, позивачем нараховано 1 566,94 грн пені, 12 734,55 грн 3% річних та 118 971,63 грн інфляційних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України тощо.

Ухвалою суду від 06.10.2016 року порушено провадження, справу призначено до судового розгляду на 24.10.2016 року.

24.10.2016 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній у задоволенні позову просить відмовити, оскільки невиконання зобов'язання мало місце у зв'язку з політичною та економічною ситуацією у країні, що призвела до припинення господарської діяльності відповідача внаслідок захоплення м. Донецьк, визнання його окупованою територією. У серпні 2014 року група невідомих озброєних осіб проникла до офісу відповідача, де залишилися усі первинні документи, у тому числі та, що стосувалися взаємовідносин з позивачем, який, у свою чергу, жодних спроб для досудового врегулювання спору не здійснював тощо.

24.10.2016 року позивачем у судовому засіданні подано заяву про зміну предмету позову, в якій просить суд стягнути з відповідача 156 693,30 грн основного боргу, 118 971,63 грн інфляційних та 12 734,55 грн 3% річних.

Оскільки вказана заява подана у порядку та в строк, визначені ст. 22 ГПК України, відтак приймається судом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2013 року між позивачем (підрядник) та відповідачем (генпідрядник) укладено договір № 21/10-13 (надалі-договір), за умовами якого підрядник зобовязався виконати будівельні роботи із свердління залізобетонних стін і перекриттів різної глибини і складності діамантовими коронками різних діаметрів за фіксованими розцінками з розрахунку за 1 см проходу на об'єкті будівництва-житловому будинку по вул. Теремківській, 3 в Голосіївському районі міста ОСОБА_4, а генпідрядник зобовязався прийняти і оплатити якісно виконані роботи згідно з умовами цього договору (п.п. 1.1., 1.2 договору).

Відповідно до п. 7.3. договору останній вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, закінчується виконанням всіх зобов'язань сторін по ньому.

За п. 2.1. договору підрядник зобов'язаний приступити до виконання робіт протягом 2-х днів з моменту підписання додатку до вказаного договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що генпідрядник зобов'язаний протягом п'яти днів з моменту отримання від підрядника акту виконаних робіт підписати та повернути його підряднику, або в той же строк надати письмові зауваження. При наявності зауважень зі сторони генпідрядника, акт виконаних робіт не підписується. Сторони складають двосторонній акт із зазначенням переліку зауважень і строку їх виправлення силами та засобами підрядника. Недоліки усуває підрядник у вказаний в акті строк. Тільки після усунення недоліків підписується акт виконаних робіт і здійснюється остаточний розрахунок.

Судом дана правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір підряду.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, ст. 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1, 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

За ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що підрядник виконав роботи, обумовлені договором, що підтверджується актом приймання - здачі виконаних робіт від 26.02.2014 року на загальну суму 338 193,50 грн.

Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками.

Доказів того, що роботи виконані неякісно чи не у повному обсязі, суду не надано. В акті зазначено, що роботи виконані у повному обсязі, сторони претензій до виконаних зобов'язань не мають.

Згідно з п.п. 3.1. 3.3, 3.2 договору вартість робіт визначається на підставі твердих одиничних розрахунків, які визначені в додатках до цього договору і є його невід'ємною частиною. Оплата виконаних робіт здійснюється генпідрядником шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок підрядника на підставі підписаного сторонами акту виконаних робіт. Кінцевий розрахунок за виконання робіт здійснюється генпідрядником протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання в частині проведення оплати підрядних робіт виконав частково. Зокрема, між сторонами 27.02.2014 року укладено акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, за яким сума боргу відповідача перед позивачем зменшилася на суму 150 000,00 грн та склала 188 193,50 грн.

Крім того, 12.03.2014 року відповідачем в погашення заборгованості за договором було перераховано 31 500,00 грн, що стверджується платіжним дорученням № 537 від 12.03.2014 року, випискою по рахунку позивача.

Відтак, розмір заборгованості за виконані підрядні роботи за договором підряду становить 156 693,50 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 321 ГК України, ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відтак, строк виконання зобов'язань за договором настав 27.03.2014 року.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, вимоги позивача до відповідача в розмірі 156 693,50 грн суд визнає обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач за несвоєчасне проведення розрахунків за виконані роботи нарахував 12 734,55 грн 3% річних та 118 971,63 грн інфляційних.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних, суд встановив, що розмір перших становить 11 813,20 грн (при заявленому - 12 734,55 грн.), а других - 132 876,09 грн (при заявленому - 118 971,63 грн) (розрахунок додається), а відтак 3% річних підлягають частковому задоволенню, а інфляційні - у заявленому розмірі.

Щодо заперечень відповідача, то останні судом визнаються необґрунтованими, оскільки відповідачем жодних дій, спрямованих на належне виконання зобов'язань з проведення розрахунків за виконані роботи, починаючи з квітня 2014 року, не здійснювалося. Крім того, на правовідносини сторін Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" свою дію не поширює.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Судом також встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством.

Так, за подання позовної заяви, з урахуванням заяви про зміну предмету позовних, позивач повинен був сплатити 4 326,00 грн судового збору.

Згідно з квитанцією № 16130037-1 від 22.09.2016 року позивачем сплачено 4 465,62 грн судового збору, що на 139,62 грн більше від встановленого Законом України «Про судовий збір» розміру.

Відповідно до п. 1.ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням сторони, яка його сплатила, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У даному випадку судовий збір повертається в розмірі зайво сплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Судовий збір у розмірі 4 326,00 грн відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРБІС" (вул. Центральна, 126 А, с. Малинськ, Березнівський район, Рівненська область, 34610, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 83060, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 156 693,50 грн основного боргу, 11 813,20 грн 3% річних, 118 971,63 грн інфляційних та 4 312,16 грн судового збору.

У задоволенні стягнення 3% річних у розмірі 921,35 грн відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 25.10.2016 року.

Суддя Андрійчук О.В.