КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа№ 910/10663/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Андрощук С.В.,

від відповідача: Ігнатенко Т.Б.,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: Пугайко І.І., Гурова А.А., Горщевська С.В.,

від третьої особи 3: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орексим Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2016р. у справі №910/10663/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орексим Україна"

до Міністерства інфраструктури України

третя особа 1 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області

третя особа 2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв"

третя особа 3 Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт"

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про визнання недійсним та скасування з моменту прийняття рішення комісії Відповідача з розгляду питань стосовно розпорядження майном, яке було оформлене Протоколом від 20.05.2016р. №15/16 та було затверджене головою комісії - заступником Міністра інфраструктури України Роменським Д.В., в частині погодження продовження терміном на 10 років (з 10.05.2016р. по 10.05.2026р.) договору з ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» оренди майна (будівля складу №7, рампа, станція розвантаження вагонів, залізничні колії, підкранові колії, відкритий склад) площею 32063,00 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/7 (пункт 1 Протоколу).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2016р. у справі №910/10663/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що рішення комісії Міністерства інфраструктури України з розгляду питань стосовно розпорядження майном не є актом індивідуальної дії, виданим органом державної влади, тому не може бути визнане судом недійсним та скасоване в порядку припису ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України. Позивачем не доведено суду яким чином рішення комісії Міністерства інфраструктури України з розгляду питань стосовно розпорядження майном рішення, оформлене протоколом №15/16 від 20.05.2016р., та рішення Відповідача про продовження терміну дії договору №РОФ-501 від 10.05.2006 р., порушують його права чи законні інтереси, на захист яких спрямоване подання даного позову.

Не погодившись із вказаним рішенням Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Позивача задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за наявності двох відмов Фонд державного майна мав відмовити Третій особі 2 у проведенні будь-яких переговорів про продовження договору. Всупереч наявності двох рішень про припинення договору з 11.05.2016р., укладеного між Третьою особою 1 та Третьою особою 2, Відповідач приймає незаконне рішення та вже 08.06.2016р. між Третьою особою 1 та Третьою особою 2 був укладений договір №3 про внесення змін до договору оренди державного майна від 10.05.2006р. Отже, спірний договір станом на 11.05.2016р. припинив дію, а тому не міг бути пролонгованим.

Крім того, Позивач зазначає, що після припинення дії договору мав бути проведений конкурс щодо передачі спірного майна в оренду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2016р. апеляційну скаргу Позивача у справі №910/10663/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.10.2016р.

04.10.2016р. Третя особа 2 подала письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких просила залишити рішення господарського суду міста Києва без змін, а скаргу без задоволення.

04.10.2016р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 18.10.2016р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

10.05.2006р. між Третьою особою 1 та Третьою особою 2 був укладений договір оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" №РОФ-501, за змістом якого Третя особа 1 передала, а Третя особа 2 прийняла в строкове платне користування державне майно, розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/7. Термін дії вказаного договору було визначено до 10.05.2016р.

23.12.2015р. на засіданні комісії Відповідача з питань стосовно розпорядження майном було прийнято рішення, оформлене протоколом №37/15 від 23.12.2015р., про відмову в продовженні дії договору оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Третьої особи 3 №РОФ-501 від 10.05.2006р., укладеного з Третьою особою 2.

Вказаним рішенням рекомендовано Третій особі 3 провести додаткові заходи щодо безперервного поширення інформації про зазначене майно в друкованих засобах масової інформації, мережі "Інтернет", на офіційних сайтах підприємства та Відповідача та інших загальнодоступних ресурсах, а також врахувати в умовах конкурсу на право оренди державного нерухомого майна наявність зобов'язань потенційного орендаря щодо працевлаштування працівників порту, задіяних на відповідних територіях об'єкта оренди, гарантованого вантажообігу та інвестицій в державне нерухоме майно.

23.12.2015р. Відповідач направив на адресу Третьої особи 1 та Третьої особи 3 лист №14241/16/10-15, в якому зазначив, що не погоджує продовження термін дії договору оренди на новий термін, а саме до 31.12.2030р. та відмовляє в передачі в оренду державного нерухомого майна.

07.04.2016р. Третя особа 2 направила на адресу Третьої особи 3 лист №204, в якому заявила про свій намір надалі користуватись орендованим майном, продовжити договір оренди №РОФ-501 від 10.05.2006р. та про бажання скористатись своїм переважним правом щодо пролонгації договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах. 07.04.2016р. таку саму заяву Третя особа 2 направила на адресу Третьої особи 1, в якій зазначила про згоду укласти на мовах та за ціною, визначених Третьою особою 1 договір внесення змін до договору оренди №РОФ-501 від 10.05.2006р.

18.04.2016р. Третя особа 3 направила на адресу Відповідача лист №07/369 та на адресу Третьої особи 1 лист №07/371, в якому повідомило, що не заперечує щодо продовження дії вищевказаного договору оренди.

21.04.2016р. Третя особа 1 направила Відповідачеві лист №14-08-00783, в якому зазначила, що Третьою особою 2 належним чином виконуються всі умови договору оренди від 10.05.2016р. №РОФ-501, та просила погодити продовження зазначеного договору оренди.

04.05.2016р. Відповідач направив відповідь №2564/16/14-16 на адресу Третіх осіб 1, 3 та Фонду державного майна, в якій зазначив про рішення від 23.12.2015р. та просив вжити необхідних заходів для інформування Третьої особи 2 про припинення договору оренди.

12.05.2016р. Третя особа 2 направила на адресу Відповідача та комісії з питань стосовно розпорядження майном лист, в якому просила розглянути питання з прийняттям відповідного рішення щодо погодження продовження строку дії договору оренди на той самий строк 10 років та на тих самих умовах.

13.05.2016р. Третя особа 1 направила на адресу Відповідача лист, в якому просило розглянути питання з прийняттям відповідного рішення щодо погодження продовження строку дії договору оренди на той самий строк 10 років та на тих самих умовах.

17.05.2016р. Позивач звернувся до Третьої особи 1 із заявою №533-05, в якій просив укласти з ним договір оренди державного нерухомого майна, що перебуває в державній власності загальною площею 32063,00 кв. м, яке знаходиться на балансі Третьої особи 3 строком на 15 років.

19.05.2016р. листом №14-11-00955 Третя особа 1 відмовила Позивачу в укладенні такого договору з огляду на перебування такого майна в орендному користуванні, у зв'язку з чим таке майно не може розглядатися як об'єкт оренди.

20.05.2016р. на засіданні комісії Відповідача з питань стосовно розпорядження майном було прийнято рішення, оформлене протоколом №15/16 від 20.05.2016р., яким погоджено продовження договору оренди державного нерухомого майна №РОФ-501 від 10.05.2006р., терміном на 10 років за наступних умов: здійснення орендарем інвестиції в об'єкт оренди на умовах невід'ємних поліпшень, без права на компенсацію з боку держави та/або балансоутримувача, у розмірі не менше ніж 170 млн. грн. протягом п'яти років з дати продовження договору оренди; забезпечення орендарем перевантаження вантажу через причали Миколаївської філії ДП «АМПУ» в обсязі не менше ніж 1 млн. тонн/рік починаючи з 2020 року і до закінчення строку дії договору оренди; розмір орендної плати за об'єкт оренди має складати не менше ніж 36,0 грн./кв.м.

Відповідач своїм листом у відповідь на лист Третьої особи 1 від 13.05.2016р. №14-08-00931 повідомив про погодження продовження договору оренди наступного нерухомого майна: орендар Третя особа 2, об'єкт оренди державне нерухоме майно, за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/7, балансоутримувач Третя особа 3, площа 32063,0 кв.м. строк 10 років.

Листом №5137/16/10-16 від 25.05.2016р. Відповідач повідомив Третіх осіб 1 та 3 про погодження продовження договору оренди №РОФ-501 від 10.05.2006р. терміном на 10 років.

08.06.2016р. між Третьою особою 1 та Третьою особою 2 був укладений договір №3 про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна від 10.05.2006р. №РОФ-501, в редакції змін, внесених договором №1 від 23.02.2007р. та договором №2 від 21.12.2011р., відповідно до якого внесено зміни до п.1.1. розділу 1, п.3.1. розділу 3 та п.11.1 розділу 11 договору оренди від 10.05.2006р. №РОФ-501.

Відповідно до договору №3 про внесення змін до договору, сторони виклали п.11.1 в наступній редакції «цей договір укладено строком на 10 років, що діє з 10.05.2016р. до 09.05.2026р. включно».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно п.2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року N02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Вимоги про визнання акта державного чи іншого органу протиправним та про його скасування за своєю правовою природою тотожні вимогам відповідно про визнання його незаконним та про визнання його недійсним, а тому зазначені позовні вимоги підлягають розглядові господарським судом.

Як вірно зазначено місцевим судом, Позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним та скасування рішення комісії Міністерства інфраструктури України з розгляду питань стосовно розпорядження майном, яка не являється ані органом державної влади, ані органом, якому делеговані окремі управлінські функції, а утворена як консультативно-дорадчий орган при Міністерстві інфраструктури України. При цьому, рішення такої комісії носять рекомендаційний характер та в подальшому впливають на прийняття відповідних рішень саме Міністерством інфраструктури України.

Згідно з ст.5 Закону України «Про оренду державного та коммунального майна» орендодавцями є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна; підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» суб'єктами управління об'єктами державної власності є, в тому числі, міністерства, інші органи виконавчої влади, Фонд державного майна України.

Згідно з додатком №1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.03.2011р. №265-р Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт" належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Оскільки умовами договору оренди було передбачено погодження пролонгації договору оренди у 30-дений термін до закінчення терміну дії договору оренди з органом уповноваженим управляти майном, Третя особа 2 звернулась з відповідними листами у встановлений договором строк 07.04.2016р. до Третіх осіб та Відповідача з відповідною заявою про пролонгацію договору. У подальшому Треті особи 1 та 3 також звертались до Відповідача, як органу, який уповноважений управляти відповідним майном, з листами щодо пролонгації спірного договору оренди №РОФ-501 від 10.05.2006р.

20.05.2016р. на засіданні Комісії Відповідача з питань стосовно розпорядження майном було розглянуто питання щодо продовження дії договору №РОФ-501 від 10.05.2006р. та прийнято рішення, оформлене протоколом №15/16 від 20.05.2016р., яким погоджено продовження договору оренди державного нерухомого майна терміном на 10 років.

На виконання зазначеного рішення 08.06.2016р. був укладений додатковий договір №3 про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна від 10.05.2006р. №РОФ-501, відповідно до якого сторони, в тому числі, виклали п.11.1 в наступній редакції «цей договір укладено строком на 10 років, що діє з 10.05.2016р. до 09.05.2026р. включно».

17.05.2016р. Позивач звернувся до Третьої особи 1 із заявою №533-05, в якій просив укласти з ним договір оренди державного нерухомого майна, що перебуває в державній власності загальною площею 32063,00 кв.м, яке знаходиться на балансі Третьої особи 3 строком на 15 років.

У той же час суд відзначає, що станом на момент звернення Позивача із даним листом до Третьої особи 1, оголошення про намір передати спірне нерухоме майно в оренду орендодавцем розмішене не було, а відтак звернення Позивача із заявою №533-05 від 17.05.2016р. не відповідало вимогам ч.4 ст.9 Закону України "Про оренду держаного та комунального майна".

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи Позивача щодо наявності відмови у пролонгації спірного договору з боку Відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського кодексу України орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Згідно з ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до п.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" №12 від 29.05.2013р. визначено, що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Як встановлено судом орендодавець - Третя особа 1 проти продовження договору оренди не заперечував. Що стосується органу, уповноваженого управляти державним майном - Відповідача, то спочатку відмовивши у продовженні договору, в подальшому Відповідач надав свою згоду на таке продовження, що не суперечить законодавству. При цьому, про намір використовувати зазначене майно для власних потреб Відповідач та Третя особа 1 Третю особу 2 не повідомляли.

Отже, оскільки орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди, чим скористалась Третя особа 2 та направила лист-пропозицію про продовження договору оренди на строк 10 років на тих же умовах, яку було розглянуто, комісією Відповідача правомірно прийнято рішення про погодження продовження договору оренди державного нерухомого майна №РОФ-501 від 10.05.2006р.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, щодо необґрунтованості позовних вимог Позивача.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орексим Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2016р. у справі №910/10663/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2016р. у справі №910/10663/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.О. Хрипун

С.Р. Станік