ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.10.2016 Справа № 912/1120/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Дармін М.О., Березкіна О.В.

Секретар судового засідання Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від ТОВ СУПП "Ай.Ті.Джі-Інвест": Мазуренко Н.Ю., довіреність б/н від 01.09.2016 р.;

від ПАТ "Державний ощадний банк України": Колісник О.В., довіреність №19/3-02/150 від 19.11.2015 р.;

від ПП "Аквахаус": Вовк В.О., довіреністьб/н від 28.09.2016 р.;

інші учасники процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016 року у справі №912/1120/16 (про визнання грошових вимог Приватного підприємства "Аквахаус")

за заявою кредитора - товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Російське Підприємство "ОРМА - ОЛІМП", м. Світловодськ,

до боржника - товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Польське Підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест" м. Світловодськ,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016 року у справі №912/1120/16 (про визнання грошових вимог Приватного підприємства "Аквахаус") (суддя Деревінська Л.В.) в задоволенні клопотання ПАТ "Ощадний банк України" про відкладення розгляду справи та розгляду вимог інших кредиторів у справі відмовлено; заяву № 1 від 29.04.16р., з врахуванням заяви від 06.09.2016р., ПП "Аквахаус" про визнання грошових вимог до боржника задоволено частково; визнано грошові вимоги ПП "Аквахаус" в сумі 1642415,74 грн. та включено їх до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги; грошові вимоги кредитора ПП "Аквахаус" в сумі 2756,00 грн. відхилено.

Не погодившись з оскарженою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Скаржник вважає, що зазначена ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати останню, прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні грошових вимог Приватного підприємства "Аквахаус" до боржника.

Скаржник посилається на неврахування місцевим судом при винесенні оскаржуваної ухвали, що надані заявником ПП "Аквахаус" накладні є неналежними доказами поставки спірного товару боржнику та отримання його саме визначеним за заявою боржником, а рівно, у якості доказу наявності заборгованості боржника перед заявником (ПП "Аквахаус") відповідно до договору поставки №0103/2010/1 від 01.03.2010 року, укладеного між ПП "Аквахаус" та ТОВ Спільне Українсько-Польське Підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест".

Відповідно до доповнень до апеляційної скарги, положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не встановлено обов'язку забезпеченого кредитора, яким є ПАТ "Державний ощадний банк України", звертатися до господарського суду із заявою з грошовими вимогами до боржника, які є забезпеченими, оскільки вказані вимоги вносяться до реєстру вимог кредиторів розпорядником майна згідно з даними обліку боржника та державним реєстратором.

Таким чином, як зазначено скаржником, забезпечений кредитор боржника вважається таким, що набув статусу учасника судового процесу з моменту винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, а тому наділений процесуальними правами, в тому числі оскарження ухвали суду у справі про банкрутство.

Заслухавши пояснення представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним ухвали, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою підлягає припиненню з наступних підстав.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення Закону (в редакції, що діє з 19.01.2013 року), якими врегульовано ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності Законом, якщо на цей момент господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Оскільки постанова про визнання боржника банкрутом винесена 03.11.2009р., то при розгляді справи судом застосовуються норми Закону в редакції, що діяла до 19.01.2013 року.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 05.04.16 р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ Спільне Українсько-Польське Підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест", введно процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Клименка О. Ю. Ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення (повідомлення) про порушення справи про банкрутство ТОВ Спільне Українсько-Польське Підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест".

05.04.2016 року на веб-сайті Вищого господарського суду України офіційно оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ Спільне Українсько-Польське Підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест". Граничним строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника визначено: протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Постановою від 04.05.16р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 05.04.2016р. у справі № 912/1120/16 - залишено без змін.

Постановою від 12.07.16 р. Вищого господарського суду України касаційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року у справі №912/1120/16 скасовано, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 05.04.2016 року у справі №912/1120/16 припинено.

Господарський суд ухвалою від 08.08.16 р. поновив провадження у справі №912/1120/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Польське Підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест". Призначив до розгляду справу в попередньому засіданні суду на 10.10.2016 р.

До господарського суду 05.05.2016 року надійшла заява № 1 від 29.04.2016 року ПП "Аквахаус" про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 1642415,74 грн. (а.с.116-130 т.2)

Ухвалою господарського суду від 07.09.2016 року заяву № 1 від 29.04.16р., з врахуванням заяви від 06.09.2016р., ПП "Аквахаус" про визнання грошових вимог до боржника задоволено частково; визнано грошові вимоги ПП "Аквахаус" в сумі 1642415,74грн. та включено їх до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги; грошові вимоги кредитора ПП "Аквахаус" в сумі 2756,00 грн. відхилено.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відтак, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від приписів процесуального закону.

Згідно з частиною 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 91 ГПК України визначено коло осіб, що мають право апеляційного оскарження рішення (ухвали) місцевого господарського суду, якими є сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу, зокрема, згідно пункту 10 цієї статті, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 6 статті 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Положеннями статті 1 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, яка застосовується в процедурі банкрутства боржника на стадії розпорядження майном у даній справі, передбачено, що учасниками у справі про банкрутство є сторони (конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут)), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Статтею 23 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року визначено порядок пред'явлення кредиторами вимог до боржника у справі про банкрутство, провадження у якій здійснюється за загальною процедурою. Так, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Положеннями частини 6 статті 23 та частини 2 статті 25 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року на господарський суд покладено обов'язок щодо розгляду у попередньому засіданні суду заяв з вимогами конкурсних кредиторів та забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника чи інших кредиторів, а також тих, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та щодо вирішення питання про затвердження реєстру вимог кредиторів. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів, про що виносить ухвалу, в якій зазначаються відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги, а також розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

Отже, статусу учасника провадження у справі про банкрутство з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов'язки учасників провадження у справі про банкрутство, зокрема, ухвали підготовчого засідання місцевого господарського суду, конкурсний (заставний) кредитор набуває лише після відповідного визнання господарським судом його вимог та доведення порушення його прав оскаржуваним рішенням.

Пунктом 52 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" №7 від 17.05.2011 року роз'яснено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство боржника порушено ухвалою місцевого господарського суду від 05.04.2016 року за заявою ініціюючого кредитора за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, про що в цей же день оприлюднено оголошення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (т.1, а.с. 84 - 88).

Матеріалами справи підтверджуються обставини звернення 18.04.2016 року ПАТ "Державний ощадний банк України" зі заявою №55/2-08/570 від 14.04.2016 року з грошовими вимогами до боржника на суму 76 524 628, 73 грн. заборгованості позичальника-третьої особи за договором кредитної лінії №5 від 07.10.2011 року, за виконання яким зобов'язань перед банком поручився боржник на підставі договору застави обладнання №11 від 10.10.2011 року та договору поруки №2 від 29.11.2011 року, в якій просив визнати його кредитором боржника з конкурсними вимогами на суму 56 740 583, 73 грн. та вимогами, що забезпечені заставою, на суму 19 784 045 грн. (т.1, а.с. 159 - 253).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 08.09.16р. прийнято заяву № 55/2-08/570 від 14.04.16р. публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 76524628,73 грн., розгляд заяви кредитора призначено на 02.09.16 р. (а.с.2, т.3).

В засіданні суду 02.09.2016р. при розгляді вимог ПАТ "Ощадний банк України" (далі банк), за клопотанням останнього, з метою уточнення суми кредиторських вимог, оголошено перерву до 21.09.2016р. (а.с.120, т.3.).

Отже, грошові вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" до боржника, які виникли до порушення провадження у даній справі про банкрутство та частково забезпечені заставою майна боржника, не були предметом розгляду по суті місцевим господарським судом з прийняттям ухвали про їх визнання чи відхилення (повністю або частково). Відтак, на момент подання 12.09.2016 року апеляційної скарги на ухвалу від 07.09.2016 року, рішення (ухвала) місцевого господарського суду про визнання вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" прийнято не було.

Таким чином, враховуючи викладені обставини та аналіз норм законодавства щодо порядку визнання кредитором у справі про банкрутство, колегія суддів дійшла висновку, що Публічне акціонерне товариство "Ощадний банк України" на час подання апеляційної скарги не набуло статусу кредитора боржника або іншого учасника провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин, оскаржувана ухвала не стосується прав та обов'язків банку, а тому відсутнє право на апеляційного оскарження прийнятої у справі ухвали відповідно до положень статей 91, 106 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що подана Публічним акціонерним товариством "Ощадний банк України" апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016 року у справі №912/1120/16 (про визнання грошових вимог Приватного підприємства "Аквахаус") не підлягає розгляду в господарському суді в порядку апеляційного провадження.

За таких обставин, апеляційне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, як таке, що порушено помилково.

З підстав наведеного та керуючись пунктом 1 частини 1 статті 80, статтями 86, 91, 99, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016 року у справі №912/1120/16 (про визнання грошових вимог Приватного підприємства "Аквахаус").

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін