КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. Справа№ 910/11441/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року

у справі № 910/11441/16 (суддя - Марченко О.В.)

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 3000 грн. пені

за участю представників сторін:

від позивача: Рижук Є.М., довіреність №22 від 06.06.2016 року,

від відповідача: Коваленко Н.М., довіреність №91/2016/09/01-5 від 01.09.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (відповідач у справі) про стягнення 3 000,00 грн пені (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), нарахованої за прострочення сплати штрафу, накладеного на Публічне акціонерне товариство «Київенерго» рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.07.2014 року № 68/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 20-01/03.14.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем допущено прострочення у сплаті покладеного на нього штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що згідно ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є підставою для нарахування пені за період прострочення. .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року (з урахування прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог), позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків 3 000 грн пені. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в доход Державного бюджету України 1 378,00 грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю обставин, на які посилається позивач, а саме на прострочення відповідачем сплати штрафу та відповідно на існування підстав для стягнення пені.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» подав апеляційну скаргу № 42АУ/91ПЗ/9739 від 13.09.2016 року, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що при прийнятті рішення місцевим господарським судом не досліджено обставин щодо вчинення відповідачем прострочення у сплаті штрафу, оскільки Публічне акціонерне товариство «Київенерго» стверджує, що оскарживши рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.07.2014 року № 68/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» до господарського суду, виконання даного рішення, тобто двомісячний строк для сплати штрафу, відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зупиняється, а тому сплата відповідачем 18.11.2014 року штрафу була здійснена ним в межах двомісячного строку, а відтак ним не було допущено прострочення. Відтак, апелянт стверджує, що сума покладеного штрафу була сплачена ним своєчасно, без прострочення, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року про стягнення пені є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Дикунська С.Я., та призначено розгляд справи на 19.10.2016 року.

05.10.2016 року від позивача у справі до Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив (вх. №09-11/19795/16) на апеляційну скаргу, в якому Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

У судовому засіданні 19.10.2016 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у справі у судовому засіданні 19.10.2016 року заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №68/01-р/к від 16.07.2014 року у справі №20-01/03.14 «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»: 1) визнано, що Публічне акціонерне товариство «Київенерго» протягом періоду з 01.01.2012 по 30.06.2013 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Товариства, розташованих на території м. Києва, з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; 2) визнано дії Публічного акціонерного товариства «Київенерго», що полягають у встановленні завищеної вартості послуг з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж, шляхом необґрунтованого включення у прямі витрати витрат з оплати праці начальника РКМ та диспетчера РКМ, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Товариства, розташованих на території м. Києва, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; 3) за вчинене порушення, викладене в пункті 2 резолютивної частини рішення №68/01-р/к, відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону накладено на Публічне акціонерне товариство «Київенерго» штраф у сумі 50 000 грн. (а.с. 15-18).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення №68/01-р/к було надіслано на адресу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» супровідним листом від 18.07.2014 року №26-01/2468 (а.с. 45) та отримано відповідачем 24.07.2014 року, що останнім не заперечується.

Статтею 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин регламентовані приписами Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Як передбачено ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції і накладення штрафу.

Відповідно до частин другої і третьої статті 56 Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

З огляду на отримання відповідачем рішення відділення Антимонопольного комітету України про накладення штрафу 24.07.2014 року, місцевий господарський суд вірно вказав, що двомісячний строк його сплати спливає 24.09.2014 року.

Разом з цим, як свідчать матеріали справи, не погодившись з прийнятим рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №68/01-р/к від 16.07.2014 року у справі №20-01/03.14 «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», Публічне акціонерне товариство «Київенерго» оскаржило його до Господарського суду міста Києва (а.с. 54).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2014 року у справі №910/17753/14, яке набрало законної сили 28.01.2015 року з прийняттям постанови Київського апеляційного господарського суду, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 07.04.2015 року, рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 року у справі №910/17753/14 залишено без змін.

Таким чином, вищенаведеними судовими рішеннями було встановлено правомірність прийнятого Адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення про визнання вчинення Публічним акціонерним товариством «Київенерго» порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення на нього штрафу.

Апеляційним господарським судом встановлено, що після прийняття місцевим господарським судом рішення у справі №910/17753/14 та до набрання ним законної сили Публічне акціонерне товариство «Київенерго» 18.11.2014 року сплатило штраф у розмірі 50 000,00 грн.

Предметом спору у даній справі є стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» пені у розмірі 3 000,00 грн згідно заяви про зменшення позовних вимог від 20.07.2016 року (а.с. 36-37), яка нарахована позивачем за період з 14.11.2014 року (з наступного дня після оголошення Господарським судом міста Києва рішення у справі №910/17753/14) по 17.11.2014 року (день, що передує даті сплати відповідачем штрафу).

У частині п'ятій статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зазначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Позивач, з яким погодився місцевий господарський суд, стверджує, що останнім днем сплати штрафу для Публічного акціонерного товариства «Київенерго» було 24.09.2014 року (після спливу встановленого Законом двомісячного строку для його сплати), а тому після закінчення такого строку позивач вправі був нараховувати пеню за його несплату. Разом з цим, оскільки рішення Антимонопольного комітету України оскаржувалось в судовому порядку, позивачем нараховано пеню за період саме після закінчення місцевим господарським судом розгляду справи №910/17753/14 по суті та оголошення ним 13.11.2014 року рішення. Однак, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з такими доводами позивача та висновками місцевого господарського суду з наступних підстав.

Як уже зазначалось, частина 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачає сплату штрафу протягом двох місяців з дня одержання рішення про накладення штрафу. Саме після спливу зазначеного строку у випадку, якщо штраф не буде сплачено суб'єктом господарювання, матиме місце порушення особою покладеного на неї зобов'язання, тобто матиме місце прострочення, за кожен день якого відповідно до ч. 4 ст. 56 Закону нараховується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України прийнятого, зокрема, згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду, зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Як встановлено колегією суддів, останнім днем двохмісячного строку на сплату відповідачем штрафу після одержання рішення відділення Антимонопольного комітету України було 24.09.2014 року.

Однак, до цієї дати, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» оскаржило рішення Антимонопольного комітету України до Господарського суду міста Києва, який 26.08.2014 року прийняв ухвалу про порушення провадження у справі №910/17753/14. Таким чином, порушення провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету було здійснено до закінчення визначеного ч. 3 ст. 56 Закону двомісячного строку (а точніше за 32 дні до закінчення даного строку) для сплати штрафу, що відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону є підставою для зупинення виконання рішення Антимонопольного комітету України про сплату штрафу.

Приписи ч. 4 ст. 60 Закону передбачають, що період зупинення виконання рішення органу Антимонопольного комітету України становить час розгляду господарським судом справи щодо визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України та період перегляду рішення суду в судах апеляційної та касаційної інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що сплата 18.11.2014 року Публічним акціонерним товариством «Київенерго» в добровільному порядку штрафу в розмірі 50 000,00 грн відбулась в межах встановленого законом строку, оскільки двомісячний строк для виконання рішення відділення Антимонопольного комітету України був зупинений, в силу приписів ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та не сплив на момент проведення відповідачем оплати штрафу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що наявними матеріалами справи не доводиться факт прострочення Публічним акціонерним товариством «Київенерго» сплати штрафу, що свідчить про відсутність підстав для нарахування пені, яка згідно ст. 56 Закону нараховується саме за прострочення сплати штрафу.

Колегія суддів відхиляє, як безпідставні, доводи позивача у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що ним правомірно нараховано пеню саме, починаючи з 14.11.2014 року, оскільки час розгляду місцевим господарським судом справи по суті про недійсність рішення органу Антимонопольного комітету України завершився 13.11.2014 року з прийняттям відповідного рішення. Згідно з абзацом третім частини п'ятої статті 56 Закону нарахування пені зупиняється на час розгляду судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу чи перегляду господарським судом відповідного рішення (постанови) господарського суду, тобто до набрання рішенням законної сили (в даному випадку до 28.01.2015 року). Зазначеною нормою передбачено випадки, за яких нарахування пені зупиняється, однак для застосування даної статті необхідно перш за все наявність прострочення у сплаті штрафу та відповідно права нараховувати визначену законом пеню.

Як було встановлено вище, відповідачем не було допущено прострочення строку в оплаті штрафу, оскільки відповідач 18.11.2014 року сплатив штраф в межах двомісячного строку виконання рішення, який було зупинено, згідно ч. 4 ст. 60 Закону, що відповідно свідчить про відсутність у Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України права нарахування пені.

З огляду на вище встановлені обставини справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 3 000,00 грн пені, оскільки відсутнє прострочення відповідача у сплаті покладеного на нього рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №68/01-р/к від 16.07.2014 року штрафу, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, Публічним акціонерним товариством «Київенерго» у відзиві на позовну заяву від 25.07.2016 року № 91/4/961 (а.с. 41) було заявлено про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК).

Згідно з ч. 2, 3 та ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року, для застосування позовної давності, суд повинен з'ясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Беручи до уваги те, що апеляційним господарським судом встановлено безпідставність позовних вимог Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України до ПАТ «Київенерго» про стягнення пені в сумі 3 000,00 грн, суд відмовляє в задоволенні позову саме з підстав його необґрунтованості.

Таким чином, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року у справі №910/11441/16 прийнято з неповним з'ясуванням обставин справи, висновки суду не відповідають нормам матеріального права, що відповідно є підставою для скасування рішення та прийняття нового про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання позовної заяви та перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п.2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст.104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року у справі №910/11441/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року у справі №910/11441/16 скасувати та прийняти нове рішення:

«В задоволенні позову відмовити повністю».

3. Стягнути з Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 50-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл.. Івана Франка, буд. 5, ) 1 515 (одну тисячу п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

5. Справу №910/11441/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська