РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016Справа №910/14082/16
За позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ"

Про стягнення 401 885,83 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Болохонова О.В. (дов. від 22.12.2016)

від відповідача: Івженко Г.М.

В судовому засіданні 19.10.2016 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ" про стягнення 401 885,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14082/16 та призначено розгляд справи на 29.08.2016.

В судове засідання, призначене на 29.08.2016, представник позивача з'явився, надав пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 29.08.2016, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 010, згідно якого представник відповідача 10.08.2016 отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

29.08.2016 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 21.09.2016.

В судове засідання, призначене на 21.09.2016, з'явилися представники сторін та заявили клопотання про продовження строків розгляду справи.

21.09.2016 продовжено строк розгляду справи та оголошено перерву в судовому засіданні до 19.10.2016.

Представник позивача надав пояснення по суті справи та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідач визнав позовні вимоги, разом з тим просив суд зменшити суму штрафних санкцій до 1 000 грн., представник позивача проти зменшення штрафних санкцій заперечив.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2016 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (далі за текстом - Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХОЙЛ РІТЕЙЛ» (далі за текстом - Відповідач, Постачальник) було укладено Договір № 98-В-АМПУ-15 на постачання товару: паливо рідинне та газ; оливи мастильні за кодом ДК 016:2010 19.20.2 (дизельне паливо) (далі Товар).

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до п.5.6.1 Договору, поставка Товару здійснюється окремими партіями протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання Постачальником Замовлення на відповідну партію Товару. Замовлення може надаватися Покупцем електронною поштою та/або з подальшим надсиланням оригіналу Замовлення поштою.

Згідно із п. 11.6 Договору, будь-які повідомлення, які направляються електронною поштою Покупцем та/або Постачальником, мають юридичну силу. Належним підтвердженням направлення документу та його отримання будь-якою із Сторін є звіт серверу про відправлення електронного повідомлення, тощо.

Пунктом 6.3.1 Договору визначено, що Постачальник зобов'язаний забезпечити поставку Товару у строки та порядку, встановлені цим Договором.

07.04.2016 позивач направив Відповідачу електронною поштою Замовлення №1931/1 на партію Товару, а саме на дизельне паливо у кількості 130 000 кг на суму 2 285 400 грн. з ПДВ. Окрім цього, того ж дня копія Замовлення була передана на адресу Відповідача представником Позивача у місті Києві. Про те, що замовлення було отримано Відповідачем 07.04.2016, свідчить відмітка представника Відповідача (вх. №77/1-04/16 від 07.04.2016). Відповідно до Договору, кінцевою датою поставки було 11.04.2016.

12.04.2016 Позивач направив Відповідачу електронною поштою Замовлення №2047/1 на партію Товару, а саме на дизельне паливо у кількості 86 400 кг на суму 1 520 318,40 грн. з ПДВ. Окрім цього, того ж дня копія Замовлення була передана на адресу Відповідача представником Позивача у місті Києві. Про те, що замовлення було отримано Відповідачем 12.04.2016, що свідчить відмітка представника Постачальника (вх. №81/1-04/16 від 12.04.2016). Відповідно до Договору, кінцевою датою поставки було 14.04.2016.

21.04.2016 була здійснена поставка Товару на суму 569099,76 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №ТР-0004307.

22.04.2016 було здійснено дві поставки Товару: одна на суму 550675,92 грн. з ПДВ, друга на суму 567042,90 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №ТР-0004312, №ТР-0004314.

18.05.2016 було здійснено три поставки Товару: одна на суму 443701,62 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № ТР-0004741, друга на суму 473306,34 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № ТР-0004746, третя на суму 465834,84 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №ТР-0004747.

19.05.2016 була здійснена поставка Товару на суму 444492,72 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №ТР-0004753.

22.05.2016 була здійснена поставка Товару на суму 276902,58 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №ТР-0004760.

Таким чином прострочення поставки партії Товару за Замовленням №1931/1 від 07.04.2016 складає 36 днів, а за Замовленням №2047/1 від 12.04.2016-35 днів.

Згідно п.7.2.2 Договору за порушення строку поставки партії Товару, встановленого цим Договором, Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості партії Товару, зазначеної у Замовленні, за кожний день порушення строку, а за порушення строку поставки такої партії понад 10 (днів) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім)% від вартості такої партії Товару.

Оскільки, в порушення умов Договору Товар було поставлено з порушенням строку, Відповідач має сплатити Позивачу пеню в розмірі 0,1% від вартості партії Товару, зазначеної у Замовленні, за кожний день прострочення поставки, а за порушення поставки партії понад 10 (днів) календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (сім)% від вартості такої партії Товару.

Сума штрафу за несвоєчасну поставку партій товару відповідно до розрахунку суми штрафних санкцій складає 401 885,83 грн., з якої 135 485,54 грн. - пеня у розмірі 0,1% від вартості партії Товару, зазначеної у Замовленні, за кожний день порушення строку, та 266 400,29 грн. - штраф у розмірі 7 (сім)% від вартості партії Товару.

В зв'язку з наведеними вище обставинами, з метою безпосереднього врегулювання спору, Позивач звернувся до Відповідача з Претензією №17- 09-19-7П від 14.06.2016 за Договором поставки №98-В-АМПУ-15 від 06.11.2015 про сплату штрафних санкцій. Однак, Відповідач на час звернення з цим позовом не повідомив Позивача про результати розгляду претензії, та не задовольнив вимоги Позивача.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено той факт, що відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, відтак повинен понести відповідальність у виді сплати штрафу.

При цьому, відповідач у клопотанні б/н від 19.10.2016 року, поданому в судовому засіданні, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій до 1 000,00 грн., посилаючись на те, що різке коливання курсу гривні у співвідношенні до іноземної валюти спричинило підвищення цін на паливно-мастильні матеріали, що підтверджується даними Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" середня вартість дизельного пального складала 17,84-18,49 грн. з ПДВ, у зв'язку з чим відповідач запропонував позивачу підвищити ціну за одиницю товару з 13, 65 грн. до 15, 00 грн. без ПДВ, проте, позивачем пропозиція відповідача залишена без задоволення, тому відповідач змушений був поставляти товар за цінами, що на той час були дуже занижені.

На підтвердження вказаних обставин, відповідачем до клопотання б/н від 19.10.2016 року додано довідки Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", а саме: довідку № 4.3/814 від 23.11.2015 року з якої вбачається, що мінімальна ціна дизельного пального складала 17,84 грн., а середня вартість - 18,49 грн. з ПДВ; з довідки № 4.3/2 від 04.01.2016 року вбачається, що мінімальна ціна дизельного пального складала за умови доставки у автоцистернах, партіями від 1 до 40 т - 17,68-18,79 грн./кг, а за умови доставки у бочках об'ємом 165-170 кг, партіями від 660 до 850 кг - 18,98-20,40 грн./ кг; з довідки № 116/54 від 12.03.2016 року вбачається, що мінімальна ціна дизельного пального складала за умови доставки у автоцистернах, партіями від 1 до 40 т - 17,37-18,54 грн./кг, а за умови доставки у бочках об'ємом 165-170 кг, партіями від 660 до 850 кг - 18,67-20,15 грн./ кг.

Відповідач також вказує, що поставка товару здійснювалася з простроченням на дуже не значні строки, а саме: заявка від 07.04.2016, у значній мірі виконана з простроченням у 9 днів, заявка від 12.04.2016 на 85% відсотків виконана з простроченням у 10 та 11 днів. Станом на травень 2016 вищезгадані заявки виконані у повному обсязі, тому штрафні санкції за затримку у здійсненні поставки товару, в середньому, на 12 днів у розмірі 401 885,83 грн. є непомірно великі порівняно із наслідкам порушення зобов'язання.

Як зазначає відповідач, він знаходиться у дуже скрутному становищі, що підтверджується довідкою обслуговуючого банку № 015-3/489 від 19.08.2016 року, з якої вбачається, що за період з 01.04.2016 року по 18.08.2016 року у відповідача залишок коштів на рахунку станом на квітень 2016 року складає (- 954 954,07 грн.), станом на травень 2016 року - (- 547 240,20 грн.), станом на червень 2016 року - 1 313 502,60 грн., станом на липень 2016 року - (- 3 276 221,96 грн.), станом на серпень 2016 року - (- 3 565 978,75 грн.), що у разі задоволення позовних вимог у повному обсязі значно погіршить майновий стан відповідача, що призведе до банкрутства останнього.

Розглянувши в судовому засіданні 19.10.2016 року подане відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 1 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За умовами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України , п.3 ч.1 ст.83 ГПК України за рішенням суду розмір штрафу та пені може бути зменшений у виняткових випадках, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008 якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2011 у справі №5005/4542/2011.

У відповідності зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що розмір санкцій становить надмірно велику суму, те, що відповідачем виконано зобов'язання за Договором із незначним простроченням, нарахована сума штрафу надмірно велика і стягнення з відповідача у повному обсязі може негативно позначитися на його подальшій господарській діяльності, призвести до банкрутства, використовуючи своє право, наданест. 233 ГК України та відповідно до п.3 ч.1. ст. 83 ГПК України, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафу та пені до 10 000 грн. .

Відповідно до п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 " Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Клопотання б/н від 19.10.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл Рітейл" про зменшення розміру штрафних санкцій до 1 000,00 грн. задовольнити частково.

2. Зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу та пені), які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл Рітейл" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до 10 000 грн. (5 000 грн. - штрафу та 5 000 грн. - пені).

3. Позов задовольнити частково.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл Рітейл" (, адреса: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (, адреса: 54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27) штрафних санкцій: штрафу - 5 000 грн. , пені - 5 000 грн. та судовий збір - 6 028 грн. 29 коп.

5. Видати наказ.

6. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.10.2016 року.

Суддя М.О. Лиськов