ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Справа № 915/2093/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Матвєєвій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю компанія Український будівельник, 57550, Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцурубв ул. Ольвійська 3/1

Відповідач: Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Миколаївського морського порту) 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська транспортна стивідорна компанія 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/45

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 2) Товариство з обмеженою відповідальністю Юнітранс 54017, м. Миколаїв, вул. Радянська, 14, кімната 214

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 3) Товариство з обмеженою відповідальністю Дунайська судноплавно-стівідорна компанія 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 9

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 4) Державне підприємство Миколаївський морський торговельний порт 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14

Про: стягнення 1045075,60 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 10.12.2015 року

від відповідача : ОСОБА_2, довіреність від 27.07.2016р.

від 3 особи (ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія) ОСОБА_3, дов. від 13.07.2015 року

від 3 особи (ТОВ Юнітранс) ОСОБА_3, довіреність від 04.01.2016 року

від 3 особи (ТОВ Дунайська судноплавна-стівідорна компанія) ОСОБА_4, довіреність №009/2016 від 16.05.2016.

від 3 особи (Державне підприємство Миколаївський морський торговельний порт): представник не з'явився

14.12.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю компанія Український будівельник звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України про стягнення 1045075,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст.693 ЦК України, а саме порушенням відповідачем умов Договору від 17.10.2012 року за № 159-Р в частині ненадання підприємством відповідача обумовлених Договором послуг з оформлення та видачі перепусток на територію порту, за які у період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 року були сплачені позивачем кошти у сумі 1045075,60 грн., які на думку позивача підлягають поверненню.

Позивач вважає, що з 2012р. на територію Миколаївського морського порту його техніка, працівники, субпідрядні організації переміщувались для виконання будівельних робіт по реалізації будівництва виробничо-перевантажувального комплексу в тиловій частині причалів № № 13, 14 на території ДП Миколаївський морський торговельний порт в рамках Договорів 7-С від 27.09.2012 року та від 22.11.2013 року без надання платних послуг з оформлення перепусток, передбачених Договором № 159-Р від 17.10.2012 року, тому стягнення з серпня 2015 року з позивача плати за доступ працівників та майна підрядних організацій на обєкти будівництва призвело до порушення його прав та законних інтересів.

Треті особи на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська транспортна стивідорна компанія, Товариство з обмеженою відповідальністю Юнітранс, Товариство з обмеженою відповідальністю Дунайська судноплавно-стівідорна компанія підтримали позицію позивача та вважають, що з 2012 року послуги з надання перепусток на вхід на територію порту для працівників, техніки надавались безкоштовно в рамках Договорів 7-С від 27.09.2012 року та від 22.11.2013 року, тобто заявлена до стягнення сума 1045075,60 грн. набута відповідачем без законних підстав.

Відповідачем позов заперечується з тих підстав, що договір № 159-р від 17.10.2012 року з надання послуг з оформлення та видачі перепусток на територію порту є чинним, послуги за період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 рік надавались позивачу на підставі його заявок. Факт надання послуг підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Вважає, що договори № 7С від 27.09.2012 року та від 22.11.2013 року є нікчемними.

Третя особа на стороні відповідача - Державне підприємство Миколаївський морський торговельний порт вважає позов правомірним, наголошує, що саме в рамках договорів №7-С надавались послуги з оформлення та видачі перепусток на територію порту(т.34 а.с.177-180).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд

встановив:

17.10.2012 року між позивачем та відповідачем ТОВ Компанія Українский будівельник (замовник) та ДП Миколаївський морський торговельний порт (порт) був укладений договір № 159-Р, предметом якого є надання портом за заявкою замовника послуг з оформлення та видачі перепусток на територію порту, та прийняття останнім цих послуг з оплатою згідно рахунків порту (т.1 а.с.23-25).

Пунктом 2.1.4 договору порт зобовязався по закінченню надання послуг за заявками замовника протягом звітного місяця, впродовж семи робочих днів по закінченню звітного місяця надавати замовнику оформлений акт наданих послуг у двох примірниках та виконавчий рахунок.

Замовник зобовязався ( 2.2.1, 2.2.4 та 2.2.6 договору) не пізніше ніж за три робочі дні до дати отримання послуг надавати порту письмову заявку на перепустки на територію порту, отримувати, підписувати і повертати акти наданих послуг не пізніше 3-х робочих днів з дати їх отримання. Не пізніше ніж за два робочих дня до бажаної дати отримання послуг, отримувати в порту рахунки на здійснення передоплати за послуги та сплачувати їх не пізніше одного робочого дня до бажаної дати отримання послуг за вільними тарифами порту, діючими на дату надання послуг.

Пунктом 7.1 договору сторони встановили, що він набирає чинності з дати підписання його обома сторонами і діє по 31.12.2012 року включно і вважається пролонгованим на кожний наступний рік на таких самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання на протязі одного місяця до закінчення дії цього договору.

27 вересня 2012 року між ДП Миколаївський морський торговельний порт (Порт), ТОВ Юнітранс та ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія (ТОВ ЄТСК) був укладений Договір № 7-С, предметом якого є визначення сторонами умов здійснення ТОВ Юнітранс та ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія діяльності, направленої на реалізацію інвестиційного проекту Виробничо-перевантажувальний комплекс в тиловій частині причалів № № 13, 14 (надалі Комплекс), а також забезпечення сторонами цього договору взаємодії та співробітництва з питань визначених умовами цього договору (т.1 а.с.34-40).

Відповідно до умов пунктів 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 договору ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія зобовязуються згідно умов укладених договорів та цього договору створити (збудувати, реконструювати) та забезпечити введення в експлуатацію Комплексу, враховуючи наданий ДП Укрдержбудекспертиза позитивний Експертний звіт від 30.07.2012 № 00-0916-12/ПБ по ТЕО Виробничо-перевантажувальний комплекс в тиловій частині причалів № № 13, 14, з усіма можливими у майбутньому змінами і доповненнями до нього, а також переоформленням вказаного документу. Строк введення в експлуатацію Комплексу не пізніше трьох років з моменту укладення цього договору; Порт зобовязується належним чином забезпечити створення всіх необхідних умов для здійснення ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія діяльності зі створення та експлуатації Комплексу в межах території Порту та забезпечити необхідну взаємодію служб Порту та співробітництво з питань визначених цим договором; у процесі виконання умов договору сторони прагнутимуть будувати свої взаємовідносини на підставі рівності, чесного партнерства та захисту інтересів один одного; з усіх питань, що стосуються господарської діяльності, матеріальних витрат з реалізації даного договору сторони заздалегідь (не пізніше одного місяця) інформують одна одну про заходи, які здійснюються (плануються до здійснення) та узгоджують свої дії.

Розділом 2 сторони погодили, що порт зобовязується забезпечити цілодобовий, безперешкодний доступ на територію Порту працівників/майна ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія та працівників/майна інших підприємств, що виконують роботи, послуги для ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія, а також клієнтів останніх. При цьому, автомобілі та працівники ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія, підрядних та інших підприємств що виконують роботи, послуги для ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія мають цілодобовий, безоплатний, безперешкодний доступ на територію Порту за відповідними листами без оформлення перепусток (підпункт 2 підпункту 2.1.1 пункту 2.1).

Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими працівниками сторін, скріплення печатками сторін та діє протягом десяти років з моменту набуття чинності ( з правом його подальшої пролонгації).

19.09.2013 року між ДП Миколаївський морський торговельний порт (порт), ДП АМПУ (Адміністрація), ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 7-С від 27.09.2012 року у звязку з тим, що відповідно до Розпорядження КМУ № 133-Р від 04.03.2014 року та Наказу Міністерства інфраструктури України № 163 від 19.03.2013 року відбулась реорганізація Порту, Порт та Адміністрація констатують, що вони в повній мірі є правонаступниками усіх прав та обовязків Порту, визначених Договором № 7-С від 27.09.2012 року та зобовязуються його виконувати (т.1 а.с.41-43)

Зазначеною додатковою угодою сторонами викладено деякі пункти Договору № 7-С від 27.09.2012 року в інших редакціях.

22 листопада 2013 року між ДП Миколаївський морський торговельний порт (далі Порт), ДП Адміністрація морських портів України (далі Адміністрація) та ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія (далі ТОВ ДССК) було укладено Договір № 7-С предметом якого виступило визначення сторонами попередніх умов здійснення ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія реконструкції Перевантажувального комплексу генеральних та навалочних вантажів в тилу причалів № 1, 2 ДП Миколаївський морський торговельний порт, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/40, з метою створення комплексу перевалки зернових та олійних культур (надалі Комплекс), а також забезпечення сторонами цього договору взаємодії та співробітництва з питань визначених умовами цього договору (т.1 а.с.44-47).

Згідно умов пунктів 1.2 та 1.3 договору ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія зобовязується створити (збудувати, реконструювати, облаштувати) та забезпечити введення в експлуатацію Комплексу; Адміністрація та Порт зобовязується належним чином забезпечити створення всіх необхідних умов для здійснення ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія діяльності зі створення та експлуатації Комплексу в межах території Порту і Адміністрації та забезпечити необхідну взаємодію служб Адміністрації і Порту та співробітництво з питань визначених цим договором.

Сторони домовились, що Адміністрація та Порт забезпечують цілодобовий, безперешкодний, безоплатний доступ/ввезення на територію Порту та Адміністрації працівників/майна ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія та працівників/майна підрядних та інших підприємств, що виконують роботи, послуги для ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія (п.п. 2 п. 2.1.1); відповідно до укладених з ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія договорів забезпечують цілодобовий, гарантований доступ до причалів № 1, 2 та до підкранових колій в районі причалів № 1, 2 (п.п. 5 п. 2.1.1); Адміністрація та Порт забезпечують пріоритетне вирішення питань, що виникають у ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія під час здійснення його діяльності (п. 2.1.2).

Права ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія закріплені в пункті 3.2 договору, який, зокрема, також передбачає цілодобовий та гарантований (відповідно до укладених договорів) доступ до причалів № 1, 2 та до підкранових колій в районі причалів № 1, 2 та інших обєктів в межах Порту і Адміністрації (п.п. 3.2.1).

Пунктом 6.1 договору визначено, що цей договір діє протягом десяти років.

У період з 13.08.2015 року по 30.11.2015 року відповідач виставив позивачу рахунки (т.1 а.с.128-247) на оплату за послуги з надання перепусток, посилаючись на договір №159-Р.

За вказаний період позивач перерахував на рахунок Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) кошти в сумі 1045075,60 грн. В якості призначення платежу в платіжних дорученнях було зазначено: "передоплата згідно Договору № 159-Р від 17.10.2012 року". Факт перерахування вищезазначеної суми підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень та не оспорюється сторонами (т.1 а.с.27-33). Вказані кошти позивач просить стягнути з відповідача.

Позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Матеріали справи (т.1 а.с.48-79) свідчать, що позивач є генеральним підрядником ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія при реалізації інвестиційного проекту по будівництву Виробничо-перевантажувального комплексу в тиловій частині причалів №№ 13,14 на території Миколаївського морського порту, в звязку з чим між ними укладені договори генерального підряду, а саме: Договір будівельного підряду від 17.04.2013 року; Договір № 137-Р від 30.05.2013 року; Договір № 30/05/13-1 від 30.05.2013 року; Договір № 20/06/13 від 20.06.2013 року; Договір № 091013 від 09.10.20 13 року; Договір № ПЦ/001 від 20.06.2014 року; Договір № ЕЦ/001 від 23.06.2014 року; Договір № ЕЦ/003 від 29.08.2014 року; Договір № 140810 від 08.10.2014 року; Договір № 2611-1 від 26.11.2014 року; Договір № 0ТМ-1 від 04.03.2015 року; Договір № ТСВ-01 від 25.03.2015 року; Договір № УДП-1704 від 14.04.2015 року; Договір № АЗВ-1 від 07.05.2015 року; Договір № 310815 від 31.08.2015 року; Договір № ЦЕ-Н-1 від 03.09.2015 року.

Позивач також є генеральним підрядником ТОВ Юнітранс при реалізації інвестиційного проекту щодо зведення Виробничо-перевантажувального комплексу в тиловій частині причалів №№ 13,14 на території Миколаївського морського порту, про що свідчать договори генерального підряду, а саме: Договір № 5/001 від 11.12.2013 року; Договір № 12.2 - 2/14 Р від 12.02.2014 року; Договір № 001/23/41/1-1 від 13.06.2014 року; Договір № 5/002 від 17.06.2014 року; Договір № 002/23/41/2-1 від 04.07.2014 року; Договір № 141610 від 16.10.2014 року; Договір № Е-01 від 30.06.2015 року (т.1 а.с.80-92).

Аналогічний договір укладено позивачем з ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія щодо реалізації інвестиційного проекту по реконструкції перевантажувального комплексу генеральних та навалочних вантажів на базі причалів №№ 1, 2 ДП Миколаївський морський торговельний порт з метою створення комплексу перевалки зернових та олійних культур № 14/04-2014 від 14.04.2014 року (т.1 а.с.94-98).

14.05.2013 року позивач, як генеральний підрядник вищевказаних третіх осіб, направив ДП ММТП лист № 13/5А (вх.№ 2294 від 14.05.2013 року) щодо погодження порядку безоплатного проїзду/проходу на територію ДП "ММТП".

Цього ж дня безоплатний порядок проходу/ проїзду працівників та автотранспорту позивача у відповідності до договору №7-С від 27.09.12р. був погоджений начальником ДП "ММТП" (т.1 а.с.99).

08.12.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення авансу в сумі 1045075,60 грн. за видачу перепусток за договором № 159-Р від 17.10.2015 року, оскільки послуги надавались відповідачем безоплатно за умовами договорів № 7-С від 27.09.12р. та 22.11. 2013р (т.1 а.с.103-105).

Приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 525 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Умови Договору № 159-Р від 17.10.2012 року свідчать, що між позивачем та відповідачем склались правовідносини щодо надання та споживання послуг з оформлення та видачі перепусток на територію Порту.

Припис статті 901 Цивільного кодексу України визначає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Так, свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, які є обов'язковими для виконання з тим обмеженням, що визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Проаналізувавши умови договору № 159-Р від 17.10.2012 року, суд дійшов висновку, що він не суперечить чинному законодавству, отже є правомірним, строк дії його не закінчився.

Цей факт визнається всіма учасниками судового процесу.

Як свідчать платіжні документи(т.1 а.с.27-33) на виконання умов зазначеного Договору № 159-Р від 17.10.2012 року у період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 рік позивачем були перераховані в якості попередньої оплати грошові кошти у сумі 1045075,60 грн.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача та 3-х осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, що в період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 рік(як і в попередні роки) відповідачем надавались послуги з оформлення перепусток в рамках договорів № 7-С від 27.09.12р. та 22.11. 2013р (т.1 а.с.103-105), а не договору № 159-Р від 17.10.2012 року.

Так, відповідно до припису статті 901 Цивільного кодексу України наданню послуги передує завдання(заявка). Аналогічне положення містить п.2.2.1. 2.2.2. договору № 159-Р від 17.10.2012 року(т.1 а.с.23).

Відповідач в своїх поясненнях наполягає, що позивач саме на виконання умов договору № 159-Р надавав відповідні заявки.

Суд відхиляє ці доводи з огляду на таке:

територія Миколаївського морського порту є режимною територією. Як передбачено п.п. 1.3 п.1 "Загальні положення" Положення про пропускну систему Миколаївської філії ДП "АМПУ" (адміністрація Миколаївського морського порту) ПП 18-34/01-02, яка затверджена 20.06.2013 року, головною метою пропускної системи є організація такого режиму, який включає можливість несанкціонованого доступу на територію Адміністрації сторонніх осіб, а у випадку проникнення, своєчасного їх виявлення, затримання та вжиття відповідних заходів, а також ввозу і вивозу вантажів та інших матеріальних цінностей без установлених перепусток.

Приписом частини 1 статті 10 Закону України "Про морські порти України" встановлено, що контроль за встановленим режимом перебування і переміщення в межах морського порту здійснюють служби морської безпеки, загони охорони морського порту спільно з органом охорони державного кордону з дотриманням вимог міжнародних договорів України.

Частиною 2 статті 10 вказаного закону передбачено, що загони охорони морського порту, служби морської безпеки можуть створюватися в установленому законом порядку адміністрацією морських портів України, власниками морських терміналів та портовими операторами і діють на підставі положень про них, типові форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Отже, лише відповідач має повноваження щодо забезпечення доступу людей та транспортних засобів на територію Миколаївського морського порту через контрольні пункти пропуску, які охороняються Службою морської безпеки МФ ДП Адміністрація морських портів України, незважаючи на те, що режимна територія Миколаївського морського порту належить ДП Миколаївський морський торговельний порт на праві постійного користування земельною ділянкою відповідно до державного акту Серія ЯЯ № 193687.

Таким чином, саме відповідач уповноважений забезпечувати цілодобовий, безперешкодний, безоплатний доступ/ввезення на територію Порту та Адміністрації працівників/транспорту ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія, ТОВ "Юнітранс", ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія та працівників/майна підрядних та інших підприємств, в тому числі позивача, що виконують роботи, послуги для замовників відповідно до договорів № 7-С від 27.09.12р. та 22.11. 2013р.

Судом досліджено заявки, на які посилається відповідач, як на підставу для надання послуг по договору № 159-Р від 17.10.2012 року(т.31-33).

Жодного посилання на договір № 159-Р від 17.10.2012 року вказані заявки не мають. В них позивач звертається до відповідача про забезпечення проходу/проїзду працівників/транспорту його підрядним організаціям в рамках реалізації інвестиційного проекту, тобто в рамках договорів 7-С: в правому верхньому куті заявок великими літерами зазначено: «Строительство производственно-перегрузочного комплекса».

А відповідно до укладених Договорів № 7-С від 27.09.2012 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 19.09.2013 року) та № 7-С від 22.11.2013 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 09.04.2014 року), відповідач зобов'язувався забезпечити цілодобовий, безперешкодний, безоплатний доступ/ввезення на територію Порту та Адміністрації працівників/майна не лише ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія, ТОВ "Юнітранс", а і працівників підрядних та інших підприємств, що виконують роботи та надають послуги в рамках інвестиційних проектів, в тому числі позивачу.

Отже, допуск працівників, транспорту за період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 року( в тому числі, з 2012 -2013р. по 2015р.) здійснювався за Договором № 7-С від 27.09.2012 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 19.09.2013 року) та Договором № 7-С від 22.11.2013 року. Надані відповідачем заявки, витяги з журналу обліку тимчасових перепусток, зведені реєстри поданих заявок та виданих по ним перепусток, копії списків тимчасових та постійних перепусток на фізичних осіб, транспортні засоби, тощо підтверджують вищезазначений факт.

Будь-яких доказів, що в період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 року відповідач надавав послуги в рамках договору № 159-Р від 17.10.2012 року суду не представлено, в тому числі не надано актів приймання передачі наданих послуг з посилання на договір № 159-Р, виконавчих рахунків, як цього вимагають умови договору (п.2.1.4, 2.2.4)

В звязку з вищезазначеним у суду відсутні підстави для встановлення вартості наданих відповідачем послуг за період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 рік, оскільки сторони по договорам №7-С домовились, що ці послуги відповідачем надаються безкоштовно.

Господарським судом також встановлено з пояснень представників позивача та третіх осіб на стороні позивача, що з серпня 2015 року відповідач заборонив працівникам та транспорту позивача, його підрядникам доступ на територію Миколаївського морського порту без оплати послуг за видачу перепусток, що підтверджується також листування до позивача від субпідрядників; листи позивача до замовників; листи третіх осіб до відповідача з проханням до останнього відкликати рахунки, виставлені ТОВ Компанії Український будівельник на оплату пропусків на автомобілі, техніку, працівників, задіяних генпідрядником Компанією Український будівельник для реалізації інвестиційного проекту, що є порушенням приписів статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 525 Цивільного кодексу України та умов договорів №7-С.

Вказаний факт відповідач не заперечив.

Як встановлено ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав для виникнення цивільних прав і обов'язків є договір.

Судом встановлено, що договір № 159-Р від 17.10.2012 року за своєю правовою природою є договором про надання послуг, правовідносини по цьому договору регулюються Главою 63 Цивільного кодексу України. Разом з тим, норми вказаної глави не визначають особливостей виконання зобовязань з попередньої оплати наданих послуг.

За таких обставин правомірним є посилання позивача на ст. 693 Цивільного кодексу України, а саме: у випадку коли продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на вищезазначені норми статті 693 Цивільного кодексу України, застосовуючи аналогію закону, замовник має право вимагати повернення суми попередньої оплати вразі якщо виконавець, який одержав суму попередньої оплати, не надав послуги.

Судом встановлено факт перерахування позивачем попередньої оплати в сумі 1045075,60 грн. по договору № 159-Р від 17.10.2012 року за період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 року.

Також судом встановлено, що за вказаний період послуги надавались в рамках договорів №7-С від 27.09.2012 року та від 22.11.2013 року.

Отже, попередня оплата, внесена позивачем за Договором № 159-Р від 17.10.2012 року в розмірі 1045075,60 гривень підлягає поверненню.

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що договори №7-С від 27.09.2012 року та від 22.11.2013 року є нікчемними.

Частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Із смислу даної норми витікає, що безпосередньо в законі повинно бути вказано про нікчемність правочину.

Відповідачем не вказано закону, який встановлює нікчемність таких договорів як №7-С.

Посилання позивача на абзац 4 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» є некоректним, оскільки він стосується вимог позивача. В даній господарській справі Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Миколаївського морського порту) є відповідачем.

Вказані договори №7С є договорами, які укладені на виконання Програми розвитку ДП «Миколаївський морський торговельний порт», реалізації інвестиційних проектів, містять елементи договорів про спільну діяльність, надання послуг. Будь-які закони, що вказують на нікчемність цих правочинів відсутні.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. Судові витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід віднести на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Український будівельник (57550, Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Ольвійська, 3/1, ) грошові кошти в розмірі 1045075,60 грн. та судові витрати в сумі 15676,13 грн.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.10.2016р.

Суддя Л.І. Васильєва