ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р.Справа № 922/2551/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
простягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (дов. № 40-2310/129 від 27.05.2016 року);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення коштів у розмірі 38 204, 75 грн., з яких, 24 496, 41 грн. - сума заборгованості за неналежне виконання договірних зобов'язань, 12 214, 11 грн. - інфляційні втрати, 1 494, 23 грн. - 3 проценти річних та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 12253 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2012 року у частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.08.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.08.2016 року.

У межах строків визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався.

Ухвалою суду від 03.10.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 17.10.2016 року.

13.09.2016 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшов супровідний лист (вх. № 30008) з копією банківської виписки про сплату відповідачем 2000,00 грн. у серпні 2012 р. Надані позивачем документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Уповноважений представник відповідача, у призначене судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити із підстав викладених у наданому до суду позові.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.10.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.12.2012 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (далі-позивач, теплопостачальна організація) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі-відповідач, споживач) було укладений договір № 12253 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (т. 1, а.с. 9-12).

Відповідно до пункту 10.1. договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2012 року (т. 1, а.с. 12).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін (пункт 10.4. договору).

Доказів, щодо визнання недійсним та припинення строку дії договору матеріали справи не містять. Відповідне дає підстави вважати договір № 12253 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2012 року діючим.

Згідно пункту 1.1. договору, теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договром.

За умовами пункту 6.3. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач сплачує попередню оплату. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплачує теплопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, з урахуванням залишку суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює: до 28-го числа поточного місяця, при розрахунках за показниками приладів обліку; до 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку.

Позивач свої зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, здійснивши постачання теплової енергії до приміщення відповідача за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 23 за період з січня 2012 року по квітень 2016 року, про що свідчать акти підключення та відключення споживача до джерела теплової енергії:

- №173/16505 від 18.04.2011 року; № 173/17472-В від 09.04.2012 року; №173/18650-В від 22.10.2012 року; № 173/21895 від 15.04.2013 року; № 173/1779 від 28.10.2014 року; № 173/4390 від 14.04.2015 року; № 173/8260 від 17.10.2015 року; № 173/10158 від 05.04.2016 року (т. 1,а.с. 22-25, 77-78)).

На підставі зазначеного позивачем відповідачу були направлені рахунки на оплату за спожиту теплову енергію, а саме:

- за січень 2012 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 2 886,65 грн.;

- за лютий 2012 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 088,15 грн.;

- за березень 2012 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 783,36 грн.;

- за квітень 2012 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 81,29 грн.;

- за жовтень 2012 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 110,64 грн.;

- за листопад 2012 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 587, 74 грн.;

- за грудень 2012 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 034,96 грн.;

- за січень 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 938,62 грн.;

- за лютий 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 723,84 грн.;

- за березень 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 863,03 грн.;

- за квітень 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 134,06 грн.;

- за жовтень 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 421,10 грн.;

- за листопад 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 540,88 грн.;

- за грудень 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 978,60 грн.;

- за січень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 027,28 грн.;

- за лютий 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 655,57 грн.;

- за березень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 469,08 грн.;

- за квітень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 206,89 грн.;

- за жовтень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 100,91 грн.;

- за листопад 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 825,89 грн.;

- за грудень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 261,32 грн.;

- за січень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 297,68 грн.;

- за лютий 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 088,14 грн.;

- за березень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 151,20 грн.;

- за квітень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 333, 01 грн.;

- за жовтень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 516,72 грн.;

- за листопад 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 999,42 грн.;

- за грудень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 377,97 грн.;

- за січень 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 907,98 грн.;

- за лютий 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 049,83 грн.;

- за березень 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 005,49 грн.;

- за квітень 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 49,08 грн. (т. 1, а.с. 27-53,70-76);

Відповідач вартість отриманої теплової енергії сплатив частково, а саме 31.08.2012 року на суму 2 000, 00 грн. про що свідчить виписка банку (т. 1, а.с. 97-98).

Станом на час розгляду справи відповідач у повному обсязі вартість отриманої теплової енергії не сплатив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за період з січня 2012 року по квітень 2016 року в сумі 24 496, 41 грн., що стало підставою звернення до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України.

Згідно із частиною 2 пунктом 1 статті 11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а інша сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою договір, на підставі якого заявлений позов, є договором поставки.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів здійснення оплати за спірним договором відповідач суду не надав.

За таких обставин, враховуючи те, що сума заборгованості відповідача підтверджується зібраними у справі матеріалами, то за відсутності доказів сплати відповідачем заборгованості за надану теплову енергію, позовні вимоги про стягнення коштів у сумі 24 496, 41 грн. за період з січня 2012 року по квітень 2016 року судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором позивачем було нараховано відповідачу 3 проценти річних у розмірі 1 494, 23 грн. та інфляційні втрати у розмірі 12 214, 11 грн. відповідно до наданого розрахунку (т. 1, а.с. 18-21).

Щодо стягнення із відповідача нарахованих позивачем 3 проценти річних у розмірі 1 494, 23 грн. за зобовязання що виникли з січня 2012 року по квітень 2016 року, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку нарахування позивачем відповідачу 3 процентів річних у розмірі 1 496, 23 грн. за період:

- за січень 2012 року на суму 866,65 грн. період з 19.02.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 118, 06 грн.;

- за лютий 2012 року на суму 1 088,15 грн. період з 19.03.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 142,29 грн.;

- за березень 2012 року на суму 783,36 грн. період з 19.04.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 100,44 грн.;

- за квітень 2012 року на суму 81,29 грн. період з 19.05.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 10,22 грн.;

- за жовтень 2012 року на суму 110,64 грн. період з 19.11.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 12,24 грн.;

- за листопад 2012 року на суму 587, 74 грн. період з 19.12.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 63,57 грн.;

- за грудень 2012 року на суму 1 034,96 грн. період з 19.01.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 109,31 грн.;

- за січень 2013 року на суму 938,62 грн. період з 19.02.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 96,74 грн.;

- за лютий 2013 року на суму 723,84 грн. період з 19.03.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 72,94 грн.;

- за березень 2013 року на суму 863,03 грн. період з 19.04.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 84,77 грн.;

- за квітень 2013 року на суму 134,06 грн. період з 19.05.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 12,84 грн.;

- за жовтень 2013 року на суму 421,10 грн. період з 19.11.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 33,95 грн.;

- за листопад 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 540,88 грн. період з 19.12.2013 року по 26.07.2016 нараховано 42,28 грн.;

- за грудень 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 978,60 грн. період з 19.01.2014 року по 26.07.2016 нараховано 74,00 грн.;

- за січень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 027,28 грн. період з 19.02.2014 року по 26.07.2016 нараховано 75,06 грн.;

- за лютий 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 655,57 грн. період з 19.03.2014 року по 26.07.2016 року нараховано 46,39 грн.;

- за березень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 469,08 грн. період з 19.04.2014 року по 26.07.2016 нараховано 32,00 грн.;

- за квітень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 206,89 грн. період з 19.05.2014 року по 26.07.2016 нараховано 13,60 грн.;

- за жовтень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 100,91 грн. період з 19.11.2014 року по 26.07.2016 нараховано 5,11 грн.;

- за листопад 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 825,89 грн. період з 19.12.2014 року по 26.07.2016 нараховано 39,78 грн.;

- за грудень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 261,32 грн. період з 19.01.2015 року по 26.07.2016 нараховано 57,54 грн.;

- за січень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 297,68 грн. період з 19.02.2015 року по 26.07.2016 нараховано 55,89 грн.;

- за лютий 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 088,14 грн. період з 19.03.2015 року по 26.07.2016 нараховано 44,36 грн.;

- за березень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 151,20 грн. період з 19.04.2015 року по 26.07.2016 нараховано 44,00 грн.;

- за квітень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 333, 01 грн. період з 19.05.2015 року по 26.07.2016 нараховано 11,91 грн.;

- за жовтень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 516,72 грн. період з 19.11.2015 року по 26.07.2016 нараховано 10,65 грн.;

- за листопад 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 999,42 грн. період з 19.12.2015 року по 26.07.2016 нараховано 18,15 грн.;

- за грудень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 377,97 грн. період з 19.01.2016 року по 26.07.2016 нараховано 21,52 грн.;

- за січень 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 907,98 грн. період з 19.02.2016 року по 26.07.2016 нараховано 24,93 грн.;

- за лютий 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 049,83 грн. період з 19.03.2016 року по 26.07.2016 нараховано 11,22 грн.;

- за березень 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 005,49 грн. період з 19.04.2016 року по 26.07.2016 нараховано 8,18 грн.;

- за квітень 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 49,08 грн. період з 19.05.2016 року по 26.07.2016 нараховано 50,28 грн.; (т. 1, а.с. 18-19) та встановлено що вищезазначені нарахування здійснено вірно, вони відповідають вимогам закону та відносинам що склалися між сторонами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення із відповідача, нарахованих позивачем 12 214, 11 грн. - інфляційних втрат за період:

- за січень 2012 року на суму 866,65 грн. період з 19.02.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 776,78 грн.;

- за лютий 2012 року на суму 1 088,15 грн. період з 19.03.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 947,21 грн.;

- за березень 2012 року на суму 783,36 грн. період з 19.04.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 681,90 грн.;

- за квітень 2012 року на суму 81,29 грн. період з 19.05.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 71,22 грн.;

- за жовтень 2012 року на суму 110,64 грн. період з 19.11.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 98,60 грн.;

- за листопад 2012 року на суму 587, 74 грн. період з 19.12.2012 року по 26.07.2016 року нараховано 521,57 грн.;

- за грудень 2012 року на суму 1 034,96 грн. період з 19.01.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 914,55 грн.;

- за січень 2013 року на суму 938,62 грн. період з 19.02.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 831,18 грн.;

- за лютий 2013 року на суму 723,84 грн. період з 19.03.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 640,99 грн.;

- за березень 2013 року на суму 863,03 грн. період з 19.04.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 764,27 грн.;

- за квітень 2013 року на суму 134,06 грн. період з 19.05.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 118,46 грн.;

- за жовтень 2013 року на суму 421,10 грн. період з 19.11.2013 року по 26.07.2016 року нараховано 373,72 грн.;

- за листопад 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 540,88 грн. період з 19.12.2013 року по 26.07.2016 нараховано 474,95 грн.;

- за грудень 2013 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 978,60 грн. період з 19.01.2014 року по 26.07.2016 нараховано 855,64 грн.;

- за січень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 027,28 грн. період з 19.02.2014 року по 26.07.2016 нараховано 886,72 грн.;

- за лютий 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 655,57 грн. період з 19.03.2014 року по 26.07.2016 року нараховано 539,58 грн.;

- за березень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 469,08 грн. період з 19.04.2014 року по 26.07.2016 нараховано 358,76 грн.;

- за квітень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 206,89 грн. період з 19.05.2014 року по 26.07.2016 нараховано 144,87 грн.;

- за жовтень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 100,91 грн. період з 19.11.2014 року по 26.07.2016 нараховано 55,42 грн.;

- за листопад 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 825,89 грн. період з 19.12.2014 року по 26.07.2016 нараховано 416,29 грн.;

- за грудень 2014 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 261,32 грн. період з 19.01.2015 року по 26.07.2016 нараховано 578,73 грн.;

- за січень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 297,68 грн. період з 19.02.2015 року по 26.07.2016 нараховано 500,13 грн.;

- за лютий 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 088,14 грн. період з 19.03.2015 року по 26.07.2016 нараховано 272,43 грн.;

- за березень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 151,20 грн. період з 19.04.2015 року по 26.07.2016 нараховано 111,45 грн.;

- за квітень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 333, 01 грн. період з 19.05.2015 року по 26.07.2016 нараховано 24,38 грн.;

- за жовтень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 516,72 грн. період з 19.11.2015 року по 26.07.2016 нараховано 29,37 грн.;

- за листопад 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 999,42 грн. період з 19.12.2015 року по 26.07.2016 нараховано 49,46 грн.;

- за грудень 2015 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 377,97 грн. період з 19.01.2016 року по 26.07.2016 нараховано 55,29 грн.;

- за січень 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 907,98 грн. період з 19.02.2016 року по 26.07.2016 нараховано 84,53 грн.;

- за лютий 2016 року рахунок-фактура № 17300-3206 на суму 1 049,83 грн. період з 19.03.2016 року по 26.07.2016 нараховано 35,66 грн. (т. 1, а.с. 20-21) суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2.1. інформаційного листа ВГСУ 17.07.2012 року № 01-06/928/2012, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [див. постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р].

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у сумі 12 214,11 грн. за вищезазначений період, судом встановлено, що такий розрахунок здійснено невірно.

Суд здійснивши власний розрахунок суми інфляційних втрат у системі законодавство, приходить до висновку що сума яка підлягає до стягнення становить 12 178, 45 грн.

В решті нарахованих позивачем 35,66 грн. - інфляційних втрат відмовити.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (стаття 4-3 Господарського процесуального кодексу України).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (статті 32 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищенаведені обставини є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору, тому судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. підлягає до стягнення із відповідача.

Керуючись статтями 1, 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Cтягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул.. Мефодіївська, 11, ) суму у розмірі 38 169,09 грн. (з яких: 24 496,41 грн. - сума основного боргу, 1 494, 23 грн. 3 проценти річних, 12 178, 45 грн. - інфляційні втрати) та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення із відповідача інфляційних втрат у розмірі 35,66 грн. у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_3