ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" жовтня 2016 р.Справа № 922/3398/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді судді Новікової Н.А.

розглянувши у нарадчій кімнаті матеріали справи

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "М-БМК", 63506, м. Чугуїв, вул. Щорса, 57Е

до відповідача 1: арбітражного керуючого ОСОБА_1, 61054, Харків, АДРЕСА_1;

відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус", 04205, м. Київ, пр. Оболонський, 15, офіс 162

про визнання недійсним договору недійсним та усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "М-БМК" (позивач) 07.10.2016 року звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Арбітражного керуючого ОСОБА_1 (відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус" (відповідач 2) про:

- визнання недійсним договору про надання охоронних послуг між Арбітражним керуючим ОСОБА_1 та товариствам з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус" від 04.10.2016 року;

- припинити дії Арбітражного керуючого ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус" від 04.10.2016 року які порушують право користування Товариства з обмеженою відповідальністю "М-БМК" майном та обладнанням, що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Свистунова, буд. 11.

Дана позовна заява відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддів № б/н від 07.10.2016 року була передана судді Ємельяновій О.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року було задоволено заяву про самовідвід судді Ємельянової О.О. у справі № 922/3398/16, з посиланням на ту обставину, що розподіл позовної заяви ТОВ "М-БМК" до Арбітражного керуючого ОСОБА_1 (відповідач 1) та до ТОВ "Охоронне агентство "Східний корпус" про визнання недійсним договору та усунення перешкод у користуванні майном є помилковим, оскільки вищезазначені вимоги позивача - ТОВ "М-БМК" повинні розглядатися із урахуванням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в межах справи про банкрутство, на яку у заяві посилається позивач, а саме справу № 922/1350/14 та позивачем заявлені вимоги до Арбітражного керуючого ОСОБА_1, які розглядаються також в межах справи № 922/1350/14 про банкрутство, тобто під час реєстрації позовної заяви ТОВ "М-БМК" про визнання недійсним договору було помилково визначено спеціалізацію даного спору, як спору з позовного провадження, замість спору, який розглядається в межах справи про банкрутство. В цій ухвалі також визначено, що матеріали позовної заяви № 922/3398/16 підлягають передачі для визначення складу суду відповідно до вимог частини 3 статті 2-1 Господарського процесуального кодексу України, зокрема з урахуванням спеціалізації суддів у справу про банкрутство № 922/1350/14.

Разом з тим, 17.10.2016 року, на підставі розпорядження № 869 від 12.10.2016 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, дана позовна заява відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями № б/н від 17.10.2016 року була передана судді Новіковій Н.А., яка розглядає справи позовного провадження та спеціалізація спорів якої не повязана з розглядом справ про банкрутство.

Розглянувши матеріали позовної заяви вх. № 3398 від 07.10.2016 року, суд погоджується з висновками попереднього складу суду про те, що спір ТОВ "М-БМК" відносно дій ліквідатора ТОВ "Металіст-Будметалконструкція" - арбітражного керуючого ОСОБА_1, вчинених ним в межах справи про банкрутство № 922/1350/14, яка знаходиться у провадженні господарського суду Харківської області, повинен розглядатися із урахуванням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в межах справи про банкрутство на яку у заяві посилається позивач, а саме в межах справи про банкрутство № 922/1350/14.

Враховуючи правовідносини, які склались між учасниками спору, суд зазначає наступне.

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою господарського суду у Харківській області від 12.05.2014 року у справі № 922/1350/14 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Металіст-Будметалконструкція", код 37191082.

Постановою господарського суду у Харківській області від 18.08.2015 р. по справі № 922/1350/14 ТОВ "Металіст-Будметалконструкція" визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. У пункті 6 резолютивної частини цієї ухвали визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

Ухвалою господарського суду у Харківській області від 07.07.2016 року у справі № 922/1350/14 ліквідатором банкрута ТОВ "Металіст-Будметалконструкція" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яким ї були вчинені дії в межах справи про банкрутство № 922/1350/14 (укладено договір про надання охоронних послуг між Арбітражним керуючим ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус" від 04.10.2016 року щодо охорони майна боржника), на які ТОВ "М-БМК" посилається, як на дії якими порушено законні права ТОВ "М-БМК".

07.10.2016р. до господарського суду Харківської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "М-БМК" до Арбітражного керуючого ОСОБА_1 (відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус" (відповідач 2) про визнання недійсним договору про надання охоронних послуг між Арбітражним керуючим ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус" від 04.10.2016 року; та про припинення дій арбітражного керуючого ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус" від 04.10.2016 року, які порушують право користування товариства з обмеженою відповідальністю "М-БМК" майном та обладнанням, що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Свистунова, буд. 11.

В обґрунтування своїх вимог, заявник посилається на протиправні дії ліквідатора ТОВ "Металіст-Будметалконструкція" ОСОБА_1, якого було призначено ухвалою господарського суду Харківської області у справі № 922/1350/14 та яким, в межах ліквідаційної процедури і в порушення заборони, викладеної у рішенні комітету кредиторів ТОВ "Металіст-Будметалконструкція" від 29.09.2016 року, було укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Східний корпус" договір про надання охоронних послуг від 04.10.2016 року по охороні майна боржника, наслідком укладення якого стало обмеження доступу товариства з обмеженою відповідальністю "М-БМК" до приміщення та обладнання, що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Свистунова, буд. 11, та яким користується ТОВ "М-БМК" на законних підставах, а саме на підставі договорів оренди № 05/04-1 від 01.04.2015 р. та № 05/04-2 від 01.04.2015 р.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України „Про судоустрій України місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Справа підвідомча господарському суду в тому випадку, коли суб'єктний склад учасників відповідає ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини носять господарський характер.

Відповідно до ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", далі - Закону № 2343-XII, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали арбітражного суду.

Позивачем заявлений позов до першого відповідача - арбітражного керуючого ОСОБА_2, який є фізичною особою і має процесуальний статус арбітражного керуючого.

Заява не підлягає розгляду в господарських судах України, якщо її подано з порушенням правил підвідомчості справ господарським судам, установленої у ст. 12 ГПК. Суд має право відмовити у прийнятті позовної заяви з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК, якщо з позовної заяви вбачається, що спір за суб'єктним складом та предметом позову не може бути прийнятий до розгляду господарським судом, і такого висновку суд дійшов без дослідження обставин справи і оцінки доказів.

У даному разі спір стосується правовідносин, які носять господарський характер в частині визнання недійсним договору про надання охоронних послуг, проте одним з відповідачів визначено фізичну особу, яка має процесуальний статус арбітражного керуючого, і даний позовом фактично оскаржуються дії ліквідатора ТОВ "Металіст-Будметалконструкція" - арбітражного керуючого ОСОБА_1 щодо укладення саме ліквідатором, який виконує свої повноваження відповідно до приписів ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом стосовно забезпечення збереження майна боржника, які полягали в укладенні спірного договору та припинення дій відповідачів, які порушують права позивача, як орендаря.

Особливості провадження у справах про банкрутство передбачені розділом ІІ Закону № 2343-ХІІ.

Зокрема, частиною першою статті 6 цього Закону передбачено, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцезнаходженням боржника.

В рішенні у справі "Пономаренко проти України" 12 (Заява N 13156/02) від 14 червня 2007 року (п. 36) Європейський Суд з прав людини повторює, що відповідно до його прецедентної практики п. 1 статті 6 передбачає "право на суд", яке включає не тільки право ініціювати провадження, але також і право домогтися "вирішення" спору судом (див., mutatis mutandis, рішення у справі Multiplex v. Croatia, заява N 58112/00, від 10 липня 2003 року, п. 45). Для того, щоб це право було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка становить втручання у його чи її права (див. рішення у справі Belletv. France, від 4 грудня 1995 року, п. 36).

Відповідно до ч. 3-4 ст. 40 Закону ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) укладені арбітражним керуючим в рамках повноважень у відповідності до Закону № 2343-XII або його дії, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Судом враховані правові висновки ВСУ щодо пріоритетності спеціальних норм Закону № 2343-ХІІ у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, викладені у Постанові від 06.10.2015р. у справі №823/4040/13-а, у Постанові від 04.11.2015р. у справі №3-957гс15, у Постанові від 27.01.2016р. у справі №3-1158гс15, у Постанові від 27.01.2016р. №3-1283гс15.

Таким чином, у даного складу суду відсутні законні правові підстави для порушення провадження у справі в порядку позовного провадження, разом з тим судом не можуть бути застосовані приписи п.1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, оскільки даний спір загалом підлягає розгляду в господарських судах України, проте повинен бути вирішений судом у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, тобто в межах справи № 922/1350/14, про що попереднім складом суду у справі № 922/3398/16 вже була винесена ухвала господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року, в якій було встановлено, що матеріали позовної заяви № 922/3398/16 підлягають передачі для визначення складу суду відповідно до вимог частини 3 статті 2-1 Господарського процесуального кодексу України, зокрема з урахуванням спеціалізації суддів у справу про банкрутство № 922/1350/14.

У відповідності до пп. 7.4.2. п. 7.4. розділу 7 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Харківської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області №6-1/2016 від 28.03.2016 року (із змінами затвердженими рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області №8-2/2016 від 16.05.2016 року), які опубліковані на офіційному сайті господарського суду Харківської області, суддям, які розглядають справи в порядку позовного провадження, за допомогою автоматизованого розподілу передаються усі інші позовні заяви із майновими та немайновими вимогами до боржника (банкрута).

Однак, дана позовна заява подана не до боржника, а до арбітражного керуючого боржника, що виключає передачу даної позовної заяви в порядку позовного провадження з посиланням на пп. 7.4.2. Засад.

Разом з тим, керівник апарату суду, всупереч вказівкам ухвали господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року у справі № 922/3398/16, викладеним в її мотивувальній частині як обґрунтування заявлення самовідводу судді, без урахування спеціалізації суддів, 17.10.2016 року здійснив повторний перерозподіл справи № 922/3398/16 на суддю, якою не розглядаються справи про банкрутство.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України унормовано питання щодо відводу (самовідводу) судді. Так, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2-1 Господарського процесуального кодексу України, у господарських судах функціонує автоматизована система документообігу, що забезпечує: обєктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та рівної кількості справ для кожного судді; надання учасникам господарського процесу інформації про стан розгляду справ, у яких вони беруть участь; централізоване зберігання текстів судових рішень та інших процесуальних документів; підготовку статистичних даних; реєстрацію вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її руху; видачу судових рішень та наказів господарського суду на підставі наявних в автоматизованій системі документообігу даних щодо судового рішення та реєстрації заяви особи, на користь якої воно ухвалено; передачу справ до електронного архіву.

Позовні заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обовязковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів. До автоматизованої системи документообігу суду в обовязковому порядку вносяться: дата надходження документів, інформація про предмет спору та сторони по справі, прізвище працівника апарату суду, який здійснив реєстрацію, інформація про рух судових документів, дані про суддю, який розглядав справу, та інші дані, передбачені Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних із автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, установлених законом.

Частина 2 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що за наявності підстав, викладених у ч. 1 вказаної статті, суддя повинен заявити самовідвід.

Самовідвід - особиста заява судді про усунення себе від участі у розгляді даної справи. Заявлення самовідводу є обов'язком судді, який він має виконати, як тільки йому стають відомі обставини, що є підставою для відводу, зазначені у ч. 1 коментованої статті.

Питання про відвід судді вирішується судом у нарадчій кімнаті. У такому ж порядку вирішується питання про самовідвід суддів. Форми заявлення самовідводу судді процесуальним законом не передбачені. Отже, достатнім є зазначення про це у відповідній ухвалі, винесеній згідно з частиною п'ятою статті 20 ГПК та з урахуванням вимог статті 86 названого Кодексу. У разі колегіального розгляду справи винесенню ухвали може передувати відповідна письмова заява судді з наведенням мотивів самовідводу.

Форми заявлення самовідводу судді процесуальним законом не передбачені. Отже, достатнім є зазначення про це у відповідній ухвалі, винесеній згідно з частиною 5 статті 20 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням вимог статті 86 названого Кодексу.

Розглянувши заяву у справі № 922/3398/16 про самовідвід судді Новікової Н.А., враховуючи вищевикладене, та у зв'язку із помилковим повторним перерозподілом справи № 922/3398/16 на суддю, якою не розглядаються справи про банкрутство, заява про самовідвід судді Новікової Н.А. у справі № 922/3398/16 підлягає задоволенню на підставі ст. 20 ГПК України.

У відповідності до засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Харківської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області №6-1/2016 від 28.03.2016 року (із змінами затвердженими рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області №8-2/2016 від 16.05.2016 року) підставами повторного автоматизованого розподілу справи є: підпункт 4.2.1. очевидні помилки в налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді (колегії суддів) для розгляду справи (помилкове визначення спеціалізації спору під час реєстрації позовної заяви (заяви), за умови якщо суддею, якому розподілено дану заяву, не вчинено процесуальних дій у справі).

Враховуючи вищевикладене, матеріали позовної заяви № 922/3398/16 підлягають передачі для визначення складу суду з урахуванням спеціалізації суддів у справу про банкрутство № 922/1350/14.

За таких обставин, керуючись статтями 2-1, 12, 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 1, 6, 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Новікової Н.А. у справі № 922/3398/16.

Суддя ОСОБА_3