КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р. Справа№ 925/196/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Дикунської С.Я.

Алданової С.О.

за участю представників:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача-1: Геращенко М.В. - представник за довіреністю.

Від відповідача-2: не з'явився.

Від відповідача-3: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.06.2016 року

у справі № 925/196/16 (суддя: Грачов В.М.)

за позовом ОСОБА_3

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил"

2. ОСОБА_4

3. ОСОБА_5

про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників товариства частково та Статуту товариства від 05.03.2013 року, визнання недійсним Статуту товариства від 07.11.2003 року

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил", 2. ОСОБА_4, 3. ОСОБА_5 про визнання недійсними: пункти 8, 10 рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил", оформленого протоколом № 1 від 05.03.2013 року; Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" в новій редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" від 05.03.2013 року, оформленим протоколом № 1 від 05.03.2013 року, зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Черкаської міської ради 12.03.2013 року за номером 4003269; визнати дійсним та останнім діючим на даний час Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" від 07.11.2003 року, оформленим протоколом № 1 від 07.11.2003 року, зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Черкаської міської ради 17.11.2003 року за номером 7686 та зобов'язати співзасновників ОСОБА_5 і ОСОБА_4 зареєструвати згідно чинного законодавства даний Статут товариства у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Управління державної реєстрації у Черкаській області та у всіх відповідних державних установах.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення загальних зборів учасників товариства, оформлене протоколом № 1 від 05.03.2013 року, прийняте з порушенням порядку їх скликання, без її участі, за відсутності кворуму.

Крім того, позивач стверджує, що оскаржене рішення загальних зборів учасників товариства в частині збільшення статутного капіталу товариства, перерозподілу часток учасників товариства та внесення у зв'язку з цим змін до Статуту товариства прийняте з порушенням вимог чинного законодавства та її прав, як учасника товариства.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 30.06.2016 року у справі № 925/196/16 у позові відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3, крім підстав зазначених у позовній заяві, посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_3 в судове засідання суду апеляційної інстанції вдруге не з'явилася та своєчасно перед початком судового засідання не повідомила про причини неявки.

Однак, 17.10.2016 року о 16:20, тобто, після закінчення судового засідання, відповідно до протоколу від 17.10.2016 року, до канцелярії Київського апеляційного господарського суду було подано клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не використано наданого їм законом права на участь їх представників у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Причин неявки суду не повідомлено. Матеріали справи містять докази належного їх повідомлення про час та місце судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає за можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за наявними матеріалами справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил", судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2013 року рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил", оформленого протоколу № 1, було вирішено, зокрема пунктами 8 і 10, збільшити статутний (фонд) капітал товариства на 100000 грн. за рахунок додаткових вкладів присутніх учасників товариства ОСОБА_5 і ОСОБА_4 по 50000 грн. кожним.

З урахуванням збільшення статутного (фонду) капіталу товариства та приведення Статуту товариства у відповідність до вимог чинного законодавства внесено зміни та доповнення до Статуту товариства, виклавши його в новій редакції. Державна реєстрація нової редакції Статуту товариства проведена 10.03.2013 року.

Встановлено, що відповідно до пунктів 5.3., 5.6. Статуту товариства, розмір статутного капіталу товариства становить 1200000 грн., частки учасників товариства складають: ОСОБА_4 - 598250 грн. або 49,8545% статутного фонду товариства; ОСОБА_3 - 3500 грн. або 0,291%; ОСОБА_5 - 598250 грн. або 49,8545%.

Матеріали справи свідчать про те, що 15.03.2013 року та 22.03.2013 року, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відповідно, через касу № 1 відділення № 1 Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в м. Черкаси сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" по 50000 грн. кожним як поповнення статутного фонду товариства від засновника (а.с. 260).

За приписами ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про господарські товариства" в редакції від 05.02.2013 року, що була чинною на час існування спірних відносин, вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 5.10.1. Статутів товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" в редакціях від 15.07.2010 року і від 05.08.2010 року передбачалось, що рішення про збільшення статутного фонду приймається учасником товариства. Внесення додаткових вкладів веде до перерозподілу часток у Статутному фонді.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішенням господарського суду Черкаської області від 04.03.2013 року у справі № 09/16/5026/2011, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2013 року, і з цієї дати вступило в законну силу. Відповідно, станом на дату прийняття оспореного рішення загальних зборів товариства, а саме 05.03.2013 року Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" в редакції від 05.08.2010 року був дійсним.

Частинами 1, 2, 4 ст. 16 Закону України "Про господарські товариства" товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного (складеного) капіталу. Збільшення статутного (складеного) капіталу може бути здійснено лише після внесення повністю всіма учасниками своїх вкладів (оплати акцій), крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення про зміну розміру статутного (складеного) капіталу товариства набирає чинності з дня внесення таких змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

В силу ч. 2 ст. 51 Закону України "Про господарські товариства" зміни вартості майна, внесеного як вклад, та додаткові внески учасників не впливають на розмір їх частки у статутному капіталі, вказаної в установчих документах товариства, якщо інше не передбачено установчими документами.

Частиною 3 ст. 52 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що зміни до статуту, пов'язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

Як передбачено ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Матеріали справи свідчать про те, що повідомлення про проведення загальних зборів товариства 05.03.2013 року було вручене ОСОБА_3 22.01.2013 року, про що свідчить її підпис на вказаному повідомленні (Том І, а.с. 147).

Як встановлено вище, частки учасників товариства складають: ОСОБА_4 - 598250 грн. або 49,8545% статутного фонду товариства; ОСОБА_3 - 3500 грн. або 0,291%; ОСОБА_5 - 598250 грн. або 49,8545%.

Отже, 05.03.2013 року на загальних зборах учасників були присутні учасники, які мають у сукупності 99,68% загальної кількості голосів учасників товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що загальні збори були правомочними для прийняття рішень, віднесених до їх компетенції, тоді як участь у загальних зборах учасників товариства позивача і/або її представника є її правом, яким вона розпорядилась на власний розсуд, на законність оспорених нею рішень їх неявка не впливає.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання недійсними пунктів 8, 10 рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил", оформленого протоколом № 1 від 05.03.2013 року.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання дійсним та останнім діючим на даний час Статут товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Соил" від 07.11.2003 року, оформленим протоколом № 1 від 07.11.2003 року, зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Черкаської міської ради 17.11.2003 року за номером 7686, зобов'язання співзасновників ОСОБА_5 і ОСОБА_4 зареєструвати згідно чинного законодавства даний Статут товариства у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Управління державної реєстрації у Черкаській області та у всіх відповідних державних установах, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції що ці вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Соил", оформлених пунктами 8 і 10 протоколу № 1 від 05.03.2013 року, Статуту відповідача-1, затвердженого цим рішенням.

Враховуючи те, що судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вказана вимога також є необґрунтованою і задоволенню не підлягає з урахуванням висновку про необґрунтованість попередньої вимоги.

Судова колегія критично ставиться до посилань апелянта на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оскільки, матеріали справи свідчать про те, що місцевим господарським судом розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням позивача та судом надавалась можливість позивачу реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 22 ГПК України.

Відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" №7 від 17.05.2011 року, колегія суддів звертає увагу на те, що частиною третьою статті 22 ГПК України на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження.

Крім того, основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації, встановленого законом права на судовий захист.

Однак, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Як зазначено у п. 3.14 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зловживанням процесуальними правами слід вважати подання учасниками судового процесу: клопотань (заяв) про вчинення господарським судом не передбачених ГПК процесуальних дій; подання другого і наступних клопотань (заяв) з одного й того самого питання, яке вже вирішено господарським судом.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким у позові відмовлено, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.06.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 30.06.2016 року у справі № 925/196/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 925/196/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.Я. Дикунська

ОСОБА_1