ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.10.2016 Справа № 905/2436/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

За участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області м. Покровськ Донецької області

про стягнення заборгованості у розмірі 39143,64 грн., 3% річних у розмірі 772,15 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1896,00 грн., пені у розмірі 7163,29 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 18.02.2016 року

від відповідача: не з'явився

у судовому засіданні 11.10.2016року оголошувалась перерва до 19.10.2016року об 10:45

В С Т А Н О В И В :

12.08.2016року шляхом направлення поштового відправлення Державне підприємство "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" м. Київ (далі - ДП "Укрдержбудекспертиза") звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області м. Покровськ Донецької області (далі ОСОБА_1) з вимогами про стягнення основної заборгованості в розмірі стягнення заборгованості у розмірі стягнення основної заборгованості в розмірі стягнення заборгованості у розмірі 39143,64 грн., 3% річних у розмірі 772,15 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1896,00 грн., пені у розмірі 7163,29 грн.

Ухвалою від 16.08.2016 року господарським судом Донецької області позовна заява ДП "Укрдержбудекспертиза" прийнята до розгляду, порушено провадження у справі №905/2436/16, розгляд справи відкладався.

Ухвалою від 10.11.2016року суд на підставі ст.27,69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відмовив у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби у м. Покровську Донецької області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем грошових зобовязань в частині оплати заборгованості в сумі 39143,64 грн. за умовами договору №28-0127-13(28-00259-12)/2-43 на виконання експертизи проекту будівництва від 20.05.2013року, що стало підставою для нарахування пені згідно п.6.2 договору, 3%річних та інфляційних нарахувань згідно приписів ст.625 Цивільного кодексу України(далі ЦК України).

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору №28-0127-13(28-00259-12)/2-43 на виконання експертизи проекту будівництва від 20.05.2013року, протоколу погодження договірної ціни до договору, додаткової угоди №1 від 30.12.2013року з додатком, додаткових угод б/н від 03.11.2014року, від 31.12.2014року, від 31.12.2015року, 04.01.2016року, експертного звіту, додатку до експертного звіту, акту приймання-передачі виконаних робіт від 24.11.2015року, претензії №584 від 31.08.2015року з доказами її направлення відповідачу, листа №862 від 24.11.2015року з доказами його направлення, відомостей з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача, витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує статтями 96, 526, 527, 530, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 1, 2, 12, 54, 57 ГПК України.

У письмових поясненнях, які отримані судом 31.08.2016року, позивач вказує, що проект «Будівництво міжнародної автомобільної дороги державного значення Знамянка Луганськ Ізваріне, км 434+000 км 437+000» переданий відповідачу 18.12.2012року, після отримання зауважень до проектної документації та укладання договору, відповідач протягом всього 2013року надавав позивачу відкориговані томи проектної документації та письмові пояснення щодо проектних рішень. На підтвердження чого були надані належним чином засвідчені копії наступних документів: листів ОСОБА_1 №13-4172 від 14.12.2012року, №№13-1178 від 22.04.2013року, №13-1768 від 20.06.2013року, №13-1794 від 25.06.2013року, №13-2097 від 25.07.2013року, №13-2621 від 23.09.2013року, №13-3048 від 06.11.2013року, довіреності №28-13 від 02.01.2013року, Положення про філію.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 визнає позовні вимоги в частині суми основної заборгованості, просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3%рінчих, інфляційних нарахувань та пені, оскільки Замовник не мав можливості виконати договір в частині оплати робіт через відсутність бюджетних надходжень на ці цілі, відповідно бюджетні зобовязання не були зареєстровані у встановленому порядку. На підтвердження доводів, викладених у запереченнях, відповідач надав суду належним чином засвідчені копії Положення про ОСОБА_1, витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, реєстру бюджетних зобовязань.

У письмових запереченнях на відзив ДП "Укрдержбудекспертиза" зазначає, що відсутність бюджетного призначення на фінансування робіт не може бути підставою для звільнення від відповідальності за невиконання грошових зобовязань, умови договору №28-0127-13(28-00259-12)/2-43 від 20.05.2013року не обумовлюють строк настання зобовязань з оплати робіт наявністю бюджетного фінансування.

Представник відповідача у судове засідання 19.10.2016року не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством. Зокрема, про факт повідомлення свідчить особистий підпис представника на повідомленні про оголошення перерви.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на присутність у судовому засіданні 11.10.2016року уповноваженого представника відповідача та надання ним пояснень по суті заявлених вимог, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника підприємства.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши представлені в порядку статті 43 ГПК України докази, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

20.05.2013року між ОСОБА_1 (Замовник) та ДП "Укрдержбудекспертиза" (Виконавець) укладено договір на виконання експертизи проекту будівництва №28-0127-13(28-00259-12)/2-43, за умовами п. 1.1 якого Замовник доручає Виконавцю провести експертизу проекту будівництва щодо дотримання вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, пожежної безпеки, енергозбереження, кошторисна частина (далі - експертиза). Назва проекту будівництва: проект «Будівництво міжнародної автомобільної дороги державного значення Знамянка Луганськ Ізваріне, км 434+000 км 437+000»

Положеннями розділу 2 договору сторони передбачили, що вартість проведення експертизи визначається згідно з ДБН Д.1.1-7-2000 "Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт для будівництва, що здійснюється на території України", затвердженими наказом Держбуду України від 14 грудня 2000 року №285, та іншими нормативно-правовими актами, які визначають порядок розрахунку вартості експертизи. Вартість проведення експертизи Виконавцем за договором складає 32619,70грн., крім того ПДВ 6523,94грн., всього до сплати 39143,64грн. Вартість експертизи викладено у Протоколі погодження договірної ціни (додаток 1 до договору), який підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

На виконання п. 2.3 договору сторонами підписано Протокол погодження договірної ціни на виконання робіт щодо експертизи проекту будівництва, відповідно до якого сторонами досягнуто згоди щодо розміру договірної ціни на виконання робіт за договором, що відповідає умовам договору.

Сторонами договору підписано додаткові угоди б/н від 03.11.2014року, від 31.12.2014року, від 31.12.2015року, 04.01.2016року, якими змінювались реквізити сторін та неодноразово змінювався строк дії договору.

Відповідно до п. 9.1 договору (у редакції додаткової угоди від 31.12.2015року) останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2016року, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов'язань.

Положеннями статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору як угоди (правочину) є сукупністю визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Зі змісту спірного договору вбачається, що у відповідності до вимог статті 181 ГК України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договірного зобовязання, обєму робіт, а також їх вартості та строку виконання, відповідальності за порушення його умов.

Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсними не визнаний.

Відтак, в силу положень статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що укладений договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини 1 статті 193 Господарського кодексу України - до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, - регулюються відповідними нормами зобовязального права і глави 61 Цивільного кодексу України.

Приписами частини 1 статті 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором підряду відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Згідно з п. 1.2 договору результати робіт надаються Замовнику у вигляді письмового звіту за результатами проведеної експертизи.

Розділом 5 договору встановлено, що приймання Замовником виконаних робіт за цим договором оформляється актом приймання-передачі виконаних робіт (далі - акт). Замовник зобов'язаний підписати та передати виконавцю один примірник акта на момент отримання звіту. Якщо Замовник протягом семи календарних днів з моменту отримання акта без надання відповідних обґрунтованих письмових пояснень відмовляється чи будь-яким іншим чином (дія, бездіяльність) ухиляється від прийняття виконаної роботи, то вважається, що Замовник прийняв результат роботи і в подальшому позбавляється права посилатися на недоліки виконаної роботи, які могли бути встановлені при належному способі її прийняття. Оформлений звіт є документом, який підтверджує виконання робіт Виконавцем за цим договором. Оригінал звіту надається Замовнику тільки за наявності у Виконавця усіх належних йому оригінальних примірників документів, оформлених за цим договором.

З листів ОСОБА_1 №13-4172 від 14.12.2012року, №№13-1178 від 22.04.2013року, №13-1768 від 20.06.2013року, №13-1794 від 25.06.2013року, №13-2097 від 25.07.2013року, №13-2621 від 23.09.2013року, №13-3048 від 06.11.2013року вбачається, що остання зверталась до Виконавця з вимогами щодо повторного проведення експертизи та врахування при її проведенні певних вимог Змовника.

13.12.2013року Виконавцем на виконання умов договору складено експертний звіт щодо розгляду проектної документації (позитивний).

Матеріали справи містять акт приймання-передачі виконаних робіт від 24.11.2015року на суму 39143,64грн., який підписаний одноособово позивачем.

ДП "Укрдержбудекспертиза" (Виконавець) разом з листом №862 від 24.11.2015року повторно направив на адресу відповідача експертний звіт та примірник акту приймання-передачі виконаних робіт від 24.11.2015року для прийняття робіт та його підписання. Факт направлення листа підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта», описом вкладення у цінний лист, факт отримання уповноваженим представником ОСОБА_1 03.12.2015року повідомленням про вручення поштового відправлення. Докази на підтвердження передачі вказаного акту у попередній період у матеріалах справи відсутні.

Акт не підписаний у встановленому розділом 5 договору порядку, однак суд вважає, що роботи прийняті відповідачем виходячи з наступного.

Правилами частини першої статті 853 ЦК України унормовано, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо Замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За приписами частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Отже, замовник на порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Вищезазначене наведено у Оглядовому листі Вищого господарського суду України «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» № 01-06/374/2013 від 18.02.2013року.

Згідно п. 5.3 договору якщо Замовник протягом семи календарних днів з моменту отримання акта без надання відповідних обґрунтованих письмових пояснень відмовляється чи будь-яким іншим чином (дія, бездіяльність) ухиляється від прийняття виконаної роботи, то вважається, що Замовник прийняв результат роботи і в подальшому позбавляється права посилатися на недоліки виконаної роботи, які могли бути встановлені при належному способі її прийняття.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт, направлення у встановлений договором строк відповідних обґрунтованих письмових пояснень з приводу недоліків виконаних робіт, суд вважає, роботи прийнятими належним чином.

Внаслідок отримання ОСОБА_1 примірника акту для підписання 03.12.2015року, враховуючи встановлений п.5.3 договору семиденний строк для надання заперечень щодо обсягу та якості виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими 11.12.2015року.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як передбачено у п. 2.4 договору Замовник у строк не більше п'яти календарних днів з дня підписання акта приймання-передачі виконаних робіт зобов'язується відповідно до цього акту здійснити на користь Виконавця оплату у розмірі 100% вартості виконаних робіт за договором.

За приписами ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом, роботи за актом вважаються прийнятими 11.12.2015року, як наслідок, відповідно до п. 2.4 договору, ст. 253, ч.1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання оплатити роботи виникли у відповідача - до 16.12.2015року включно.

Відповідач у порушення ст.ст. 33,43 ГПК України не надав доказів оплати заборгованості за договором.

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобов'язань у відповідності до умов договору, строк виконання зобов'язання відповідача на момент звернення з позовом настав, тому відповідач зобов'язаний здійснити оплату вартості виконаних робіт, тоді як, матеріали справи не містять доказів у підтвердження оплати відповідачем суми заборгованості у розмірі 39143,64грн. Відповідно ОСОБА_1 в односторонньому порядку порушено взяті на себе зобов'язання за спірним договором в частині оплати вартості наданих послуг у встановленому договором порядку.

За приписами ч. 5 ст. 78 ГПК України, в разі визнання позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, виходячи з того, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 39143,64грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до частині 1 ст. 612 Цивільного кодексу України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заперечень відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності бюджетного фінансування на оплату вказаних робіт та як наслідок відсутності вини підприємства у порушенні зобовязання суд зазначає наступне.

Спірний договір фактично не містить умову, відповідно до якої виконання зобовязання з оплати коштів за виконані роботи повязано з наявністю бюджетного фінансування.

Дана обставина не звільняє ОСОБА_1 від виконання зобов'язань щодо оплати виконаних робіт, оскільки така обставина не визначена законодавчо як така, що звільняє від виконання зобов'язання. Так, ч. 2 ст. 218 ГК України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Наявність чи відсутність фінансування відповідача не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на отримання коштів за виконані роботи за вказаним вище договором.

Крім того, відповідно до п. 2.4. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати прийняття ними до виконання бюджетного фінансового зобов'язання, якщо інше не передбачено бюджетним зобов'язанням, подають до відповідного органу Казначейства Реєстр фінансових зобов'язань за формою згідно з додатком 2 на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях, а також оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання.

ОСОБА_1 відповідний акт підписано не було, та як наслідок, реєстр фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів своєчасно поданий не був, однак в матеріалах справи міститься вказаний реєстр, яким зареєстровано суму зобовязання в розмірі 39143,64грн. 07.10.2016року. Таким чином, внаслідок ухилення відповідача від підписання акту, останнім не були виконані необхідні дії, спрямовані на належне виконання зобов'язань щодо оплати за виконані роботи - надання Управлінню Державної казначейської служби України у місті Покровську Донецької області реєстру фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів.

Крім того, за змістом статті 511 ЦК України зобовязання не може створювати обовязку для третьої особи. Навіть у випадку покладення виконання обовязку боржником на іншу особу, відповідно з вимогами частини 2 статті 528 ЦК України, відповідальним за виконання зобовязання залишається боржник, а не така особа.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність бюджетних коштів не є законною підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобовязання. Аналогічна позиція викладена у постанові від 15.05.2012року № 11/446 Верховного Суду України та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД та Оліус проти України від 18.05.2005року.

Положеннями статті 96 ЦК України унормовано, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Таким чином, ОСОБА_1 не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, прострочка виконання якого зумовлена відсутністю фінансування.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 772,15 грн. за період з 17.12.2015року по 12.08.2016року, інфляційні нарахування у розмірі 1896,00грн. за період січень 2016 - липень 2016року, пеню у розмірі 7163,29 грн. за період 17.12.2015року по 16.06.2016року.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3% річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності та незалежно від вини відповідача, оскільки неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє від його виконання.

Оскільки матеріалами справи підтверджено прострочення виконання відповідачем за первісним позовом свого грошового зобовязання, позивач мав підстави для нарахування вказаних сум. Період нарахування 3%річних та інфляційних втрат позивачем визначено вірно.

Суд, здійснивши перерахунок за допомогою відповідної програми інформаційно-пошукової системи „Ліга ", приходить до висновку, що 3% річних за визначений позивачем період становить 772,15 грн., а сума інфляційних втрат 1896,00грн.

Оскільки наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є вірним та останній мав право на нарахування даних сум за вказаний період, суд задовольняє вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 772,15 грн., інфляційних втрат 1896,00грн.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями, згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.(ст.549 ЦК України).

Як передбачено сторонами у п. 6.2 договору у разі порушення строків виконання своїх зобовязань винна сторона сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт за цим договором за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок пені, здійснений позивачем, відповідає умовами договору, приписам п.6 ст.232 ГК України, ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», здійснено за вірний період.

Суд, здійснивши перерахунок за допомогою відповідної програми інформаційно-пошукової системи „Ліга ", приходить до висновку, що сума пені за вказаний період складає 7163,29 грн.

Як наслідок, в частині стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені позовні вимоги задовольняються у повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 11, 96, 509, 511, 526, 528, 530, 646, 549, 610,612, 625, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України; ст. ст. 193, 218, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 78, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи м.Київ до ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області м. Покровськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 39143,64 грн., 3% річних у розмірі 772,15 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1896,00 грн., пені у розмірі 7163,29 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області (85307, Донецька область, м. Покровськ, вул.Поштова, буд.20, ідентифікаційний код 25946285) на користь Державного підприємства Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи м.Київ (01133, м.Київ, бул.ОСОБА_3, 26, ідентифікаційний код 35691621) заборгованість у розмірі 39143,64 грн., 3% річних у розмірі 772,15 грн., інфляційні нарахування у розмірі 1896,00 грн., пеню у розмірі 7163,29 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 19.10.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 21.10.2016 року

Суддя А.М. Осадча