ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.10.16р. Справа № 904/404/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Полєв Д.М.

при секретарі судового засідання Карпенко К.М.

за участю представників сторін:

від кредитора: представник ТОВ "Смартінвест Груп" ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 01.04.2016р.

- представник Західно-Донбаської ОДПІ ОСОБА_2 за довіреністю №10967/9-04-10-10-64 від 16.12.2015р.

- представник ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_3 за довіреністю б/н від 01.08.2016р.

від боржника: ліквідатор ОСОБА_4

розглянувши справу

за заявою Дочірнього підприємства «Будівельне управління «СТАЛЬМОНТАЖ-104» ТОВ «Стальконструкція-10», м. Камянське

до боржника ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "ТСА-СТІЛ ГРУП", м. Павлоград, вул. Промислова, 1/1,

про визнання банкрутом

СУТЬ СПРАВИ:

Розглядаються спірні грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк».

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 04.10.2016р. по 13.10.2016р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство ТОВ «ТСА-СТІЛ ГРУП», м. Павлоград, вул. Промислова, 1/1, порушено 26.02.2015р. за заявою Дочірнього підприємства «Будівельне управління «СТАЛЬМОНТАЖ-104» ТОВ «Стальконструкція-10», м. Камянське.

Постановою суду від 21.01.2016р. ТОВ «ТСА-СТІЛ ГРУП», м. Павлоград визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі до 21.01.17р., ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6, свідоцтво №380 від 27.02.2013р. (51931, АДРЕСА_1).

Ухвалою суду від 17.05.2016р. ліквідатором ТОВ «ТСА-СТІЛ ГРУП», м. Павлоград призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 194 від 28.02.2013р.

14.01.2016р. до суду надійшла заява ПАТ «Дельта Банк» (далі банк) від 30.12.2015р. №18.5/809 з грошовими вимогами до Банкрута на загальну суму 375 023 111,89 грн. та 2 436,00 грн. судового збору.

03.02.2016р. до суду надійшло повідомлення арбітражного керуючого ОСОБА_6 №01-21/262 про відхилення грошових вимог кредитора.

26.09.2016р. банком подано до суду клопотання №18.5/ від 23.09.2016р. про доручення до матеріалів справи інформаційної довідки №7790 від 21.09.2016р.

13.10.2016р. до суду надійшов відзив ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_4 про відхилення грошових вимог.

13.10.2016р. до суду надійшов відзив ТОВ «Смартінвест Груп» на грошові вимоги банку.

Розглянувши заявлені вимоги кредитора суд приходить до висновку про відхилення останніх з огляду на наступне.

11.12.2007р. між ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ПП «ТСА» (правонаступником якого є банкрут) укладено кредитний договір №05/57/2007-КЛТ.

01.11.2010р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та банкрутом укладено кредитний договір №05/08/2010-КЛТ.

29.04.2011р. у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007р. між банкрутом та банком укладено договір застави №05/08/322010-КЛТ.

13.04.2012р. у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 05/08/2010-КЛТ від 01.11.2010р. між банкрутом та банком укладено Іпотечний договір №05/02/1/2012-ПБ.

15.08.2014р. між банком та ТОВ «Фінансова Компанія «Надбання» укладено Договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, а також за вищезазначеним іпотечним договором та договором застави.

15.08.2014р. між ТОВ «Фінансова Компанія «Надбання» та ТОВ «Смартінвест груп» укладено договір про відступлення права вимоги за зазначеними кредитними договорами, а також за іпотечним договором та договором застави.

Зазначені договори про відступлення права вимоги є чинним. Так, 04.11.2015р. рішенням господарського суду міста Києва по справі №910/24728/15 відмовлено ДП «Будівельне управління «СТАЛЬМОНТАЖ-104» ТОВ «СТАЛЬКОНСТРУКЦІЯ-10» у задоволення позовної заяви про визнання недійсним договору відступлення. 07.12.2015р. рішенням господарського суду міста Києва по справі №910/26660/15 відмовлено ДП «Будівельне управління «СТАЛЬМОНТАЖ-104» ТОВ «СТАЛЬКОНСТРУКЦІЯ-10» у задоволення позовної заяви про визнання недійсним Договору відступлення.

02.03.2015р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно із яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ОСОБА_6 банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015р. по 02.06.2015р. включно.

08.04.2015р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно.

03.08.2015р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 147 від «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 року включно.

02.10.2015р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації банку строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

Таким чином, з 05.10.2015 ПАТ «Дельта Банк» перебуває у ліквідаційній процедурі.

У той же час банк як на підставу виникнення кредиторських вимог до банкрута за кредитними договорами зазначає про прийняття ПАТ «Дельта Банк» рішення про нікчемність договору відступлення права вимоги укладеного з ТОВ «Фінансова Компанія «Надбання», прийнятого за результатами перевірки та оформленого протоколом №83 від 03.12.2015.

Заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку визначені статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини 3 зазначеної статті протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Як прямо вбачається з наданих ПАТ «Дельта Банк» пояснень від 20.01.2016 №18.5/866 та витягу з протоколу №83 від 03.12.2015.р, останній визнав договори відступлення укладеного з ТОВ «Фінансова Компанія «Надбання» нікчемним вже в ліквідаційній процедурі, тобто після прийняття Фондом рішення №181 від 02.10.2015р. про початок процедури ліквідації банку, що не узгоджується з приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з цим, за змістом ч. 2 ст. 38 та ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавець розмежовує поняття «перевірки правочинів», яка має здійснюватись Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час тимчасової адміністрації, та повідомлення про нікчемність цих правочинів, що може бути здійснено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як під час тимчасової адміністрації так і під час ліквідації неплатоспроможного банку.

Банком не подано доказів, які б свідчили про проведення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» перевірки вказаного договору відступлення прав вимоги від 15.08.2014 на предмет нікчемності та про прийняття рішення про його нікчемність протягом дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», відсутні.

Таким чином, станом на час винесення протоколу про визнання правочину нікчемним банк вже знаходився в стадії ліквідації, а не тимчасової адміністрації, тому посилання останнього на ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу до визнання договорів застави нікчемними є безпідставними.

В поряд з цим, як підстави нікчемності зазначеного Договору відступлення права вимоги, ПАТ «Дельта Банк» посилається на п.п. 1, 2, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1); банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п. 2); банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору (п.3); банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» (п. 5); банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7).

Так, судом встановлено, що договір відступлення права вимоги не є а ні безоплатним відчуженням, а ні прийняттям зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, а ні відмовою від власних майнових вимог, з огляду на наступне.

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого первісний кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права та сплачує вартість відступленого права.

Положеннями статей 512 - 515 ЦК України визначено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається Новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора, зокрема у зобовязаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Договір відступлення права вимоги від 15.08.2014, є оплатним і в ньому передбачений обов'язок нового кредитора (відповідача) надати первісному кредитору (позивачу) майнову компенсацію замість отриманого права вимоги.

Пунктом 1.4. договору сторони погодили, що ціна відступлення права вимоги, яка підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора, становить 94 868 132,95грн., з яких ціна відступлення права вимоги за договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007р. складає 49 630 000 500 грн., а за договором №05/08/2010-КТЛ від 01.11.2010р.- 45 238 132,95 грн.

Виконання сторонами даного пункту підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 15.08.2014р. №31.

Дана обставина не заперечується й ПАТ «Дельта Банк».

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

За встановлених обставин та враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд доходить висновку, що укладення договору відступлення права вимоги від 15.08.2014 не може розцінюватися, як відмова банку від власних майнових вимог, оскільки кошти, які визначені у пункті 1.4. договору сплачені на користь первісного кредитора.

Таким чином, спірний договір спрямований на настання реальних для сторін договору наслідків, а саме: для первісного кредитора - отримання грошових коштів у сумі 94 868 132,95 грн. за відступлену вимогу, для нового кредитора - отримання права грошових вимог за кредитними договорами.

На виконання умов зазначених договорів, на рахунок зараховані грошові кошти в повному обсязі, що не заперечується й ПАТ «Дельта Банк» та підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що саме внаслідок укладення спірного правочину ПАТ «Дельта Банк» став неплатоспроможний, оскільки він самостійно визначає свою діяльність та контрагентів для укладення правочинів (стаття 627 ЦК України).

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Відповідно до Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 368, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.09.2001 за № 841/6032, ліквідність банку - це здатність банку забезпечити своєчасне виконання своїх грошових зобов'язань. З метою контролю за станом ліквідності банків Національний банк установлює такі нормативи ліквідності: миттєвої ліквідності (Н4), поточної ліквідності (Н5) та короткострокової ліквідності (Н6).

Норматив миттєвої ліквідності (Н4) визначається як співвідношення високоліквідних активів до поточних зобов'язань банку. Цей норматив установлює мінімально необхідний обсяг високоліквідних активів для забезпечення виконання поточних зобов'язань протягом одного операційного дня.

До високоліквідних активів під час розрахунку нормативу миттєвої ліквідності включаються: готівкові кошти; кошти на кореспондентському рахунку банку в НБУ, необтяжені депозитні сертифікати НБУ.

Таким чином, активи у вигляді заборгованості за виданими кредитами не мають жодного відношення до розрахунку показника миттєвої ліквідності (Н4). Для розрахунку цього показника Н4 використовуються виключно активи у вигляді коштів в касі банку та на кореспондентських рахунках.

Укладення договору відступлення прав вимог від 15.08.2014 та фактичне погашення заборгованості за виданими кредитами не вплинуло та не могло вплинути на показники ліквідності банку.

Зменшення показника миттєвої ліквідності (Н4) може відбутися у разі, якщо банк здійснив виконання зобов'язань перед клієнтами, внаслідок чого відбулося зниження залишків коштів в касі та на коррахунках. Ця операція банку не пов'язана з відступленням прав вимог за кредитами.

Окрім цього, як вбачається з вимог п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону, нікчемність правочинів неплатоспроможного банку закон пов'язує виключно з наявністю причинно-наслідкового зв'язку між зобов'язаннями банку за такими правочинами та неплатоспроможністю банку, що настала внаслідок прийняття таких зобов'язань.

З цього приводу суд зазначає, що внаслідок укладення договорів відступлення прав вимог відбулось одночасне погашення заборгованості перед банком за виданими кредитами, в тому числі простроченої, а також зменшення зобов'язань банку за залишками на рахунках клієнтів ТОВ «ФК «Надбання».

Таким чином, укладення договорів відступлення прав вимог мало наслідком виключно покращення нормативів капіталу банку.

Крім того, внаслідок укладення таких договорів банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами.

За приписами п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Разом з тим, під час розгляду справи судом не встановлено фактів прийняття банком на себе зобов'язань (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідних доводів, які б окремо обґрунтовували застосування такої підстави, ПАТ «Дельта Банк» також наведено не було.

За приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на наявність підстав, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, посилається на ту обставину, що на момент оплати ціни відступлення ТОВ «ФК «Надбання» був кредитором банку, вимоги якого мали б бути задоволені при ліквідації банку у встановленій чинним законодавством черговості. Розмір коштів розміщених на поточному рахунку ТОВ «ФК «Надбання», обумовлював ризик повного або часткового незадоволення його вимог. У той же час, умови договорів відступлення прав вимог, укладених між банком та ТОВ «ФК «Надбання», який є одночасно кредитором банку, передбачають передачу майнових прав за кредитними договорами, що свідчить про надання переваг можливо ТОВ «ФК «Надбання» в порівнянні з іншими кредиторами.

Вказані доводи також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відчуження майнових прав відбувалося на платній основі у відповідності до вимог чинного законодавства та внутрішніх документів банку, було наслідком вільного волевиявлення сторін та видом цивільно-правових зобов'язань, які є відмінними від договору за яким у ТОВ «ФК «Надбання» були розміщені грошові кошти в банківській установі.

Отже, майнові права передані за договорами відступлення прав вимог не можуть вважатися перевагами чи пільгами в контексті приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Разом з цим, суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 1 частини 4 статті 38 Закону визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як зазначає ПАТ «Дельта Банк» останнім нібито вжито заходів до застосування наслідків нікчемності правочинів, а саме повернуто грошову суму у розмірі 94 868 132,95 грн. на користь ТОВ «ФК «Надбання» в рахунок доведення чого останнім надано копію меморіального ордеру №66447380 від 08.12.2015.

Також, ПАТ «Дельта Банк» надано пояснення від 20.01.2016 №18.5/866 відповідно до яких, останній стверджує, що кошти в розмірі 94 868 132,95 грн. повернуто ТОВ «ФК «Надбання».

У той же час, меморіальний ордер №66447380 від 08.12.2015р. не містить підтвердження перерахування від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Надбання» грошових коштів у розмірі 94 686 132,95 грн. оскільки у меморіальному ордеру №66447380 від 08.12.2015р. в реквізиті «Платник» зазначено «ТОВ «ТСА-СТІЛ ГРУП»», замість дійсного отримувача таких коштів ПАТ «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) як це підтверджується платіжним дорученням №31 від 15.08.2014р.

Крім того, у Меморіальному ордеру №66447380 від 08.12.2015р. в реквізиті «Отримувач» зазначено «ТОВ «ФК «Надбання»», в реквізиті «Код» зазначено « 34047020», що є ідентифікаційним кодом ПАТ «Дельта Банк»).

Судом досліджено довідку ПАТ «Дельта Банк» від 19.08.2016 за №7087 відповідно до якої за ТОВ «ФК «Надбання» у банку відкрито два рахунки 7041 (дол..США та грн.), однак, рахунок отримувача таких коштів за меморіальним ордером №66447380 від 08.12.2015 зазначений №037, що не кореспондується із наданою ПАТ «Дельта Банк» довідкою та дійсними обставинами справи.

Більш того, до суду від ПАТ «Дельта Банк» надано інформаційну довідку від 21.09.2016 за №7790 відповідно до якої банком зазначено про неможливість перерахування ТОВ «ФК «Надбання» грошових коштів у розмірі 94 868 132,95 грн., а також зазначено, що перерахування зазначеної суми, вчинено банком в межах внутрішньобанківських рахунків.

Таким чином, твердження ПАТ «Дельта Банк» у поясненнях від 20.01.2016 №18.5/866 щодо перерахування грошових коштів ТОВ «ФК «Надбання» у розмірі 94 686 132,95 грн. не підтверджено належними доказами з огляду зміст інформаційної довідки від 21.09.2016 за №7790 та меморіального ордеру №66447380 від 08.12.2015р.

З огляду на викладене, в звязку з викладеними обставинами, суд вважає грошові вимоги банку необгунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 23, 40, 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за заявою від 30.12.2015р. №18.5/809 з кредиторськими вимогами до ТОВ «ТСА-СТІЛ ГРУП» відмовити.

Суддя ОСОБА_7