ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 жовтня 2016 р. Справа № 909/367/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. секретаря судового засідання Кучма І.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" №13/2831 від 17.10.2016року (вх. 10377/16 від 17.10.2016року) у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького,6,м. Київ,01001

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" вул. Індустріальна,34,м. Івано-Франківськ,76014

про стягнення заборгованості в сумі 3227537,10 грн.

за участю:

Від позивача: представник не з"явився;

Від відповідача (заявника): ОСОБА_2 (довіреність №2/1 від 11.03.16)-начальник юридичного відділу;

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016р. у справі №909/367/16 позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія про стягнення суми основної заборгованості в сумі 970 205,40 грн., інфляційних втрат в сумі 1 411 526,96 грн., 3% річних у розмірі 114 601,17 грн. та пеню у розмірі 731 203,56 грн. задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України основний борг у розмірі 970 205,40 грн., пеню у розмірі 362 541,77 грн., інфляційні збитки у розмірі 1 207 593,52 грн., 3% річних у розмірі 113 402,12 грн. та 45 244,27 грн. - судового збору. Відповідач, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну заяву, яку ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2016року повернуто. На виконання вказаного рішення господарським судом видано наказ від 29.08.2016р.

17.10.2016р. до господарського суду Івано-Франківської області від відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" №13/2831 від 17.10.2016року (вх. 10377/16 від 17.10.2016року) про відстрочку виконання рішення суду у справі №9909/367/16, в якій заявник просить суд відстрочити виконання рішення до 30 квітня 2018року.

В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що на сьогоднішній день сплата заборгованості є неможливою в зв"язку з покликаючись на обставини, які унеможливлюють його виконання.

Так, зокрема, заявник зазначив, що рівень розрахунків споживачів за поставлену відповідачем теплову енергію є низьким, станом на 01 жовтня 2016 року дебіторська заборгованість бюджетних установ та організацій та інших споживачів перед Відповідачем за поставлений природній газ становить 10338191,81 грн.. Тому відповідач є збитковим підприємством, що підтверджується його балансом, та звітом про фінансові результати за 1 півріччя 2016року, згідно з яким чистого прибутку не має. При зазначених обставинах, товариство не зможе виконати рішення господарського суду, а також виплачувати заробітну плату, сплачувати обов'язкові відрахування до бюджету та забезпечити тепловою енергією споживачів м. Івано-Франківська.

Відповідач зазначає, що ніколи не ухилявся від виконання своїх зобов'язань та здійснював всі можливі заходи для їх виконання. Підприємство додає всіх зусиль щодо своєчасної оплати за природний газ, а одноразове стягнення данихборгу призведе до нарощування нових боргів за спожитий газ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, господарський суд приходить до висновку про задоволення поданої заяви.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (позивач) звернулась до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" (відповідач) про стягнення 3227537,10грн. за договором поставки природного газу № 974/14-КП-15 від 24.01.2014року.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016р. у справі №909/367/16 позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія про стягнення суми основної заборгованості в сумі 970 205,40 грн., інфляційних втрат в сумі 1 411 526,96 грн., 3% річних у розмірі 114 601,17 грн. та пеню у розмірі 731 203,56 грн. задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України основний борг у розмірі 970 205,40 грн., пеню у розмірі 362 541,77 грн., інфляційні збитки у розмірі 1 207 593,52 грн., 3% річних у розмірі 113 402,12 грн. та 45 244,27 грн. - судового збору. Відповідач, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну заяву, яку ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2016року повернуто. На виконання вказаного рішення господарським судом видано наказ від 29.08.2016р.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (частина перша статті 116 Господарського процесуального кодексу України). Наказ відтворює резолютивну частину прийнятого господарським судом рішення і залишається незмінним до повного виконання чи втрати ним юридичної сили у випадках, встановлених Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Матеріалами справи підтверджується скрутний фінансовий стан підприємства відповідача (боржника). Як вбачається з балансу підприємства станом на 30.06.2016року та звіту про фінансові результати 1 рівіріччя 2016року , підприємство є збитковим.

Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не містить переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, у кожному конкретному випадку це, згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, є оцінкою судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обґрунтованому розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач вживав заходи до виконання рішення, про відстрочку виконання якого заявив, однак його намагання знайти кошти та механізм погашення боргу, не досягли позитивного результату як для нього, так і для позивача, який не отримав те, що йому присуджено за судовим рішенням, що набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "СТЕК" звертався до уряду країни та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, до Міністерства енергетики та вугільної промисловості з метою віднайти механізм погашення заборгованості перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за попередні опалювальні сезони, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України як головного розпорядника та відповідального виконавця бюджетної програми, про що свідчать наявні у справі копії листів та фіскальні чеки поштових відділень зв'язку.

В справі також містяться докази відсутності коштів на рахунках відповідача, беззаперечним та загальновідомим є факт існування Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу на якого покладено спеціальні обов'язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 18.12.2014 № 217 (зі змінами від 18.12.2015), яким визначено алгоритм розрахунків розподілу коштів для позивача та газорозподільної системи, і на що (алгоритм) відповідач жодним чином не може впливати, що і ця обставина не заперечується позивачем.

Слід зазначити, що заявник подав докази відсутності коштів на рахунках відповідача- залишок становить 4335тис.грн. ( період лютий- вересень 2016року), які спрямовані на на виплату заробітньої плати та виконання податкових зобов"язань.

В справі також містяться докази відсутності у заявника нерухомого майна, на яке би можна було звернути стягнення, оскільки приміщення, споруди, будівлі, котли та теплові мережі, в яких здійснюються господарська діяльність знаходяться в оренді.

В свою чергу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не подало доказів існування в певний період часу обігових коштів на рахунках ТОВ "СТЕК", які би він зміг спрямувати на виконання зобов'язань, однак не спрямував.

За таких обставин, оскільки досліджені господарським судом докази та обставини виникнення спору між сторонами справи свідчать про наявність виключних підстав для застосування відстрочки виконання судового рішення, оскільки, насамперед, в матеріалах справи відсутні докази вини відповідача у невиконанні рішення суду, так і відсутні докази можливості його виконання на час звернення відповідача з даною заявою, суд приходить до висновку про відстрочку виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 909/850/14.

Ухвала господарського суду про відстрочку виконання рішення суду спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Така ухвала має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, і є обовязковою для державної виконавчої служби при виконанні судового наказу.

Керуючись ст. 121, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" № 13/2831 від 17.10.2016року (вх. 10377/16 від 17.10.2016року) про відстрочку виконання рішення суду у справі № 909/364/16 задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016року у справі № 909/364/16 до 30 квітня 2018року.

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.