УХВАЛА

21.10.2016Справа № 910/11976/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ"

про стягнення 10 713 990,98 євро та 64 059 827,66 грн.,

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про зобов'язання (спонукання) підписати договір

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ" про стягнення 10 713 990,98 євро та 64 059 827,66 грн. за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-2813/2-1.

23.08.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ" до канцелярії Господарського суду міста Києва була подана зустрічна позовна заява про зобов'язання (спонукання) Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" підписати договір від 20.12.2015 про внесення змін до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-2813/2-1 від 14.10.2011 у запропонованій ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" редакції згідно листа №18-15/12-001 від 18 грудня 2015 року.

Ухвалою суду від 26.08.2016 прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом.

Через відділ канцелярії господарського суду 20.10.2016 від відповідача за первісним позовом надійшла зустрічна позовна заява до первісного позивача про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії №20-2813/2-1 від 14.10.2011.

За приписами ч. 2 ст. 60 ГПК України подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в п. 3 ч. 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 4 вказаного Закону за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з частиною 2 статті 4 вказаного Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 378,00 грн.

Проте, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору.

Позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору. Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015 було внесено зміни у Закон України "Про судовий збір" зокрема щодо ставок судового збору та пільг щодо сплати судового збору. Позивач не відноситься до категорії осіб, які звільненні від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

У поданому клопотанні позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття господарським судом рішення по суті позовних вимог, у зв'язку з тим, що його майновий стан не дає можливості сплатити судовий збір.

Відповідно до ст. 8 Закону України Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд дійшов до висновку про необґрунтованість зазначеного клопотання, оскільки самі лише обставини, пов'язані з неплатоспроможністю позивача та відсутністю, як вказує позивач коштів, не вказують на відсутність можливості сплатити судовий збір за розгляд поданої позовної заяви.

Жодних доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, суду не надано.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивачем до позовної заяви не представлено доказів сплати судового збору в розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України "Про судовий збір", враховуючи приписи п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відстрочення від сплати судового збору.

Керуючись п. 4, ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.І. Борисенко