КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р. Справа№ 910/704/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Молокопой І.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торгово - логістичний комплекс ,,Арктика

на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.06.2016

у справі № 910/704/14 (головуючий суддя Селівон А.М., судді Стасюк С.В., Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика

до 1. Приватного акціонерного товариства ,,Міжнародна інвестиційна компанія ,,Інтерінвестсервіс

2. Української студії телевізійних фільмів ,,Укртелефільм

3. Державної реєстраційної служби України

4. Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Пост Преміум

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Земля-50

2. ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1:

1. Публічне акціонерне товариство ,,ОСОБА_3

2. Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Фінансова компанія ,,Мітех

про визнання права, примусове виконання обовязку в натурі та скасування рішення про державну реєстрацію прав

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика (далі - позивач) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства ,,Міжнародна інвестиційна компанія ,,Інтерінвестсервіс (далі - відповідач-1), Української студії телевізійних фільмів ,,Укртелефільм (далі - відповідач-2), Державної реєстраційної служби України (далі - відповідач-3) та Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Пост Преміум (далі - відповідач-4) про визнання права, примусове виконання обовязку в натурі та скасування рішення про державну реєстрацію прав, в якому заявлено вимоги:

- визнати право власності ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика на трьохкімнатну квартиру 540 загальною площею 121,6 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Туманяна Ованеса, будинок 15- А;

- визнати свідоцтво про право власності, на нерухоме майно, серія та номер: 6135898, видане 12.07.2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, недійсним;

- скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3920867 від 12.07.2013 16:32:15;

- зобовязати ПрАТ ,,Міжнародна інвестиційна компанія ,,Інтерінвестсервіс, Українську студію телевізійних фільмів ,,Укртелефільм, ТОВ ,,Пост Преміум передати ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика за актом прийому-передачі трьохкімнатну квартиру 540 загальною площею 121,6 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Туманяна Ованеса, будинок 15- А;

- зобовязати ПрАТ ,,Міжнародна інвестиційна компанія ,,Інтерінвестсервіс, Українську студію телевізійних фільмів ,,Укртелефільм передати ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика копію Акту Державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою м. Київ, вул. О. Туманяна 15-А, секція ,,Ж; копію рішення органу місцевого самоврядування про затвердження Акту Державної комісії прийняття закінченого будівництвом житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою м. Київ, вул. О.Туманяна, 15-А, секція ,,Ж;

- зобовязати Державну реєстраційну службу України провести державну реєстрацію прав власності ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика, видати ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика свідоцтво про право власності на трьохкімнатну квартиру 540 загальною площею 121,6 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Туманяна Ованеса, будинок 15-А, внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності згідно запису про право власності номер 1633663;

- стягнути з ПрАТ ,,Міжнародна інвестиційна компанія ,,Інтерінвестсервіс на користь ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика штраф за прострочення терміну передачі новозбудованого майна в розмірі 3 % від суми Договору, а саме 12 764,85 гривень.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на трьохкімнатну квартиру 540 загальною площею 121,6 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Туманяна Ованеса, будинок 15- А.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2014 порушено провадження у справі, залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Земля-50 та ОСОБА_2.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.03.2014 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 Публічне акціонерне товариство ,,ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Фінансова компанія ,,Мітех.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2014 вжито заходи до забезпечення позову, а саме: накладено арешт на трьохкімнатну квартиру 540 загальною площею 121,6 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Туманяна Ованеса, буд. 15 - А.

Зазначену ухвалу залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2014.

23.05.2016 на адресу господарського суду міста Києва надійшла заява позивача за підписом директора ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика ОСОБА_4 про відмову від позову та скасування забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.2016 провадження у справі № 910/704/14 припинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2014.

Мотивуючи дану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що заява позивача підписана директором товариства ОСОБА_4, повноваження якого підтверджені Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та відмова від позову не суперечить законодавству та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 30.06.2016 про припинення провадження у справі № 910/704/14 скасувати та направити справу до господарського суду міста Києва для розгляду.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що прийняття судом першої інстанції відмови від позову та припинення провадження по справі суперечить приписам чинного законодавства України, оскільки судом не досліджено, що така відмова від позову суперечить приписам ст. 13 ЦК України та ст. 6, 44 ГК України, оскільки не спрямована на реальний захист прав та інтересів позивача, а навпаки, зумовила завдання позивачу збитків, розмір яких становить близько 37 812 296,01 грн. (ринкова вартість майнових прав+витрати по сплаті судового збору), а тому правові підстави для прийняття такої відмови та припинення провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 80 ГПК України у суду були відсутні.

Як вказує скаржник, у даному випадку, користуючись своїми повноваженнями, як директора позивача, ОСОБА_4 без будь-яких правових підстав відмовився від майнових прав позивача на обєкти нерухомого майна, ринкова вартість яких на сьогоднішній день становить близько 1,5 мільйона доларів США, при цьому не отримавши жодного погодження з власниками (учасниками) позивача таких дій. Як вказує скаржник, відмова від позову була наслідком змови колишнього керівництва позивача, а саме директора ОСОБА_4 та його заступника ОСОБА_5, останній за рахунок коштів товариства фактично набув прав власності на обєкти нерухомого майна, від прав на які від імені позивача безпосередньо відмовився ОСОБА_4 зловживаючи своїми службовими повноваженнями.

Крім того, позивач зазначив про те, що на сьогоднішній день позивач завдяки діяльності вказаних вище посадових осіб має великі боргові зобовязання перед своїми кредиторами, які могли б бути погашені за рахунок незаконно виведених вказаними особами активів позивача (в тому числі прав власності на обєкти нерухомості, що є предметом даної справи); з моменту усунення ОСОБА_4 від керівництва позивача останнім чиняться перешкоди у нормалізації діяльності товариства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 03.10.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 розгляд скарги у справі № 910/704/14 відкладено на 17.10.2016 на підставі ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 17.10.2016 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача 1 заперечив проти наведених доводів, представники відповідачів 2, 3, 4 та треті особи не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином ухвалою суду від 03.10.2016, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення № 294, № 308, № 316, № 243, № 278.

Поштові відправлення (копії ухвали суду від 03.10.2016) надіслані на адресу третіх осіб ОСОБА_2 та ТОВ ,,Фінансова компанія ,,Мітех повернулись на адресу суду з відміткою ,,за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не зявилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на належне повідомлення сторін, які не зявились, відсутність заяв про відкладення розгляду справи, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка відповідачів 2, 3, 4 та третіх осіб не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції прийнято процесуальні рішення з двох питань, а саме: щодо заяви про припинення провадження у справі та щодо заяви про скасування ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п.п 1, 7 ч. 1 ст. 106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про вжиття запобіжних заходів, відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів, залишення без змін ухвали про вжиття запобіжних заходів, зміну чи скасування ухвали про вжиття запобіжних заходів та ухвали про припинення провадження у справі.

Тобто, позивач наділений правом оскаржувати спірну ухвалу як в частині вирішення заяви про припинення провадження у справі, так і в частині вирішення заяви про скасування ухвали про вжиття запобіжних заходів.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що спірну ухвалу ним оскаржено виключно в частині припинення провадження у справі, жодних посилань та доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2014 апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів розглядає апеляційну скаргу виключно в межах оскарження позивачем ухвали господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/704/14 в частині припинення провадження у справі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача 1, дослідивши наявні докази у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала має бути залишена без змін з огляду на таке.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Згідно з приписами п. 4 ч. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як розяснено в п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

За змістом ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

В п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року розяснено, що згідно з частиною четвертою статті 78 ГПК господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини пятої цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем. Проте суд, який вирішує спір, не звязаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову. На підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 78 ГПК України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

З аналізу даних правових норм слід дійти висновку, що відмова від позову є правом позивача, яке ним реалізується шляхом подачі до суду відповідної письмової заяви, в той час як у суду виникають обовязки перевірити наявність у особи, яка підписала таку заяву відповідного обсягу повноважень, розяснити позивачу наслідки відмови від позову, а також перевірити, чи не суперечить така відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших (окрім позивача) осіб в тому числі і тих, які не є учасниками даного судового процесу.

За змістом положень ч. 2 ст. 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Відповідно до ч. 3 та 5 ст. 65 ГК України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Відповідно до п. 9.6 Статуту ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика (нова редакція), затвердженого Загальними зборами учасників товариства протоколом № 63 від 10.12.2012, виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є директор.

Директор вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, які віднесено до компетенції зборів учасників (п. 9.6.1).

Директор має право, зокрема, без довіреності здійснювати дії від імені товариства; вчиняти правочини та чинити юридичні дії від імені товариства, видавати довіреності на вчинення таких дій, давати доручення, відкривати/закривати та використовувати рахунки товариства в установах банку (п.9.6.4).

Відповідно до приписів ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище; представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, подана позивачем заява про відмову від позову та скасування забезпечення позову підписана директором позивача ОСОБА_4, тобто особою, яка мала достатній обсяг повноважень на вчинення таких дій.

Матеріали справи не містять доказів про наявність будь-яких обмежень директора позивача ОСОБА_6 на вчинення від імені позивача таких дій.

Факт перебування ОСОБА_4 станом на дату подачі вказаної заяви на посаді директора позивача сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

У вказаній заяві зазначено про те, що наслідки відмови від позовної заяви зрозумілі, а відмова від позову не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси.

З протоколу судового засідання від 30.06.2016 у справі № 910/704/14 вбачається, що у судовому засіданні був присутній представник позивача ОСОБА_7, який підтримав заяву про відмову від позову.

Представник позивача ОСОБА_7 діяв на підставі довіреності №08/06 від 08.06.2016, яка підписана директором позивача ОСОБА_4 та скріплена печаткою товариства.

Отже, заява про відмову від позову підписана уповноваженою особою позивача, а саме його директором ОСОБА_4, а представник ОСОБА_7, який вказану заяву підтримав, належним чином уповноважений на ведення справи в суді та мав достатні права на вчинення відповідних процесуальних дій.

Посилання скаржника на зловживання ОСОБА_4 своїм службовим становищем колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказане має бути підтверджене належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України, тоді як сам лише факт подачі заяви про вчинення колишнім директором кримінального правопорушення та позовної заяви про стягнення з цієї особи збитків не є безумовним підтвердженням факту зловживання ОСОБА_4 своїм службовим становищем.

Щодо посилань скаржника на те, що спірна відмова від позову суперечить приписам ст. 13 ЦК України та ст.ст. 6, 44 ГК України, оскільки не спрямована на реальний захист прав та інтересів позивача, а навпаки, зумовила завдання позивачу збитків, а тому правові підстави для прийняття такої відмови та припинення провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 80 ГПК України у суду були відсутні, слід зазначити таке.

За приписами ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - пєятою цієї статті, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ст. 6 ГК України загальними принципами господарювання в Україні, зокрема, є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Приписами ст. 44 ГК України закріплено, що підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

З наведених вище положень законодавства не вбачається, що позивач обмежений в праві подання заяви про відмову від позову в залежності від певних обставин, в той час як жодна норма законодавства не зобовязує позивача зазначати причини відмови від позову, оскільки можливість відмови від позову є правом позивача, таким саме як і право звернення до суду у випадку порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Крім того, нормами чинного законодавства не передбачено обовязку суду перевіряти та враховувати наслідки відмови від позову для подальшої господарської діяльності позивача при задоволенні заяви про відмову від позову, а також необхідності погодження такої відмови власниками (учасниками) товариства, з огляду на що посилання апелянта на те, що на сьогоднішній день позивач, завдяки діяльності вказаних вище посадових осіб має великі боргові зобовязання перед своїми кредиторами, які могли б бути погашені за рахунок незаконно виведених вказаними особами активів позивача (в тому числі прав власності на обєкти нерухомості, що є предметом цієї справи); з моменту усунення ОСОБА_4 від керівництва позивача останнім чиняться перешкоди у нормалізації діяльності позивача, до уваги колегією суддів також не приймаються.

Щодо посилань позивача на те, що спірна відмова від позову порушує інтереси держави в особі Ощадбанку, перед яким, в свою чергу, у відповідача є боргові зобовязання, які б останній міг виконати за рахунок майна, визнання права власності на яке є предметом цього позову, слід зазначити таке.

З наданої позивачем копії позовної заяви ПАТ ,,Державний ощадний банк України до ТОВ ,,Торгово-логістичний комплекс ,,Арктика вбачається, що заборгованість позивача виникла на підставі кредитного договору, забезпеченого іпотекою нерухомості - рибного ярмарку та комплексу по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ ,,Логістік центр ,,Скандинавія, а тому наявність або відсутність у позивача права власності на спірну квартиру жодним чином не вплине на право ПАТ ,,Державний ощадний банк України у отриманні наданих позивачу кредитних коштів за рахунок іпотечного майна.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що подана заява про відмову від позову, підписана повноважною особою, позивачу були відомі наслідки відмови від позову, і така відмова не порушує інтереси інших осіб, а відтак, суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків, яких дійшов суд першої інстанції, не спростовують з підстав наведених вище, а тому колегією суддів відхиляються.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що підстави для зміни або скасування ухвали господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі №910/704/14, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Ухвала є законною, обґрунтованою та відповідає обставинам справи. У звязку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 80, 99, 101, 103, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торгово - логістичний комплекс ,,Арктика на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.06.2016 у справі № 910/704/14 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 30.06.2016 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді О.О. Хрипун

ОСОБА_1