РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016Справа №910/16987/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС"

про стягнення 151 219, 39 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: не зявились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр" (далі-позивач/ТОВ "Полімерцентр") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" (далі-відповідач/ТОВ" БРАВО СЕРВІС") про стягнення 151 219, 39 грн., у тому числі: 50 760, 00 грн. вартість виготовлених кліше та 100 459, 39 грн. вартість виготовленої поліетиленової плівки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав власні зобовязання перед позивачем за договором № 03301 від 30.03.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 03.10.2016 за участю представників сторін, яких зобовязано надати суду певні документи.

Представником відповідача 03.10.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду подано клопотання про відкладення розгляду даної справи у звязку із відрядженням повноважного представника ТОВ "БРАВО СЕРВІС".

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 24.10.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" (далі - покупець) укладено договір № 03301, умовами якого передбачено, що постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти і сплатити продукцію найменування, кількість і вартість якої вказується в специфікаціях № 1,2,3 і т.д., що є невідємною частиною договору.

Якість продукції повинна відповідати ТУ У 25.2-1-2001, ТУ У 22.1-5:55.040 (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, умови поставки продукції: ЕХW (склад постачальника м. Київ) відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС-2010».

Згідно п. 3.5. договору, після виготовлення кліше стають власністю покупця і знаходяться на зберіганні у постачальника для використання їх при виготовленні наступних замовлень покупця.

Гарантійний строк використання кліше складає 18 (вісімнадцять) місяців з дати виготовлення. Після спливу цього строку заміна і поновлення кліше проводиться за рахунок покупця:

- зі знижкою 50 %, якщо не вносяться зміни;

- зі знижкою 20 %, якщо вносяться тільки текстові зміни;

- без знижки, якщо вносяться зміни до малюнка.

Пунктом 3.7. договору передбачено, що продукція вважається переданою постачальником і прийнятою покупцем:

а) по кількості відповідно до товаросупроводжувальних документів, допускається відхилення кількості фактично поставленої продукції від зазначеної в специфікації в межах ± 10%;

б) по якості згідно технічних умов на дану продукцію.

Ціна на продукцію вказується у специфікації (п. 4.1. договору).

Умовами п. 5.2. договору, за несвоєчасну оплату отриманої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період прострочення від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017 (п. 7.1. договору).

Відповідно до специфікації № 1-16, перед початком виконання робіт покупець сплачує передрукувальні роботи на умовах 100 % передоплати з наступного розрахунку:

Кліше пл. Національні традиції Кефір 1 % 900 г.

Кліше пл. Національні традиції Кефір 2,5% 900 г.

Кліше пл. Національні традиції Кефір 2,5% 500 г.

Кліше пл. Національні традиції Молоко 2,5% 1000 г.

Кліше пл. Національні традиції Йогурт Мультіфрукт 2,5% 500 г.

Кліше пл. Національні традиції Персік-маракуйя 2,5% 500 г.

Кліше пл. Національні традиції Ряжанка 4% 500 г.

Кліше пл. Національні традиції Сметана 15 % 400 г.

Кліше пл. Національні традиції Сметана 21 % 400 г.

Загальна сума з ПДВ 50 760, 00 грн.

Дата узгодження специфікації 09.03.2016.

Згідно Специфікації № 2-16 на замовлення покупця виготовляється наступна плівка:

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Кефір1 % 900 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Кефір 2,5 % 900 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Кефір 2,5 % 900 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Молоко 2,5 % 1000 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Йогурт Мультіфрукт 2,5 % 500 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Йогурт Персік-маракуйя 2,5 % 500 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Ряжанка 4 % 500 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Сметана 15 % 400 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Сметана 21 % 400 г.

Загальна сума з ПДВ 251 820, 00 грн.

Умови оплати продукції:

1. Авансовий платіж у розмірі 50 % від загальної вартості партії товару проводиться покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання специфікації та/або виписки рахунку-фактури.

2. Другий платіж у розмірі 50 % від вартості замовленої партії товару, проводиться покупцем не пізніше дня відвантаження товару.

Відвантаження проводиться зі складу постачальника м. Київ, вул. Тульчинська, 6, після 100 % передплати.

Дата узгодження специфікації 14.03.2016.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачеві товар (кліше) на загальну суму 50 760, 00 грн., що підтверджується:

- актом № 4-16 здачі прийняття від 31.03.2016 на суму 11 280, 00 грн.;

- актом № 3-16 здачі-прийняття від 31.03.2016 на суму 11 280, 00 грн.;

- актом № 5-16 здачі-прийняття від 31.03.2016 на суму 5 640, 00 грн.;

- актом № 6-16 здачі-прийняття від 31.03.2016 на суму 11 280, 00 грн.;

- актом № 7-16 здачі-прийняття від 10.05.2016 на суму 11 280, 00 грн., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії у матеріалах справи).

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 50 760, 00 грн.

Крім того, позивачем виготовлено на замовлення відповідача плівку поліетиленову на загальну суму 150 823, 40 грн. відповідно до специфікації № 2-16 від 14.03.2015.

Так, 17.03.2016 відповідачем перераховано на поточний рахунок позивача 50 364, 00 грн. авансового платежу, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" утворилась заборгованість у розмірі 100 459, 39 грн. за плівку поліетиленову, виготовлену за специфікацією № 2-16 від 14.03.2016, яка знаходиться на складі позивача.

Позивачем на адресу відповідача направлявся лист від 23.08.2016 № 259, в якому позивач просив у строк до 01.09.2016 сплатити заборгованість у розмірі 151 219, 39 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується фіскальним чеком № 6638 від 30.08.2016.

Відповідач на лист відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати виготовленого та поставленого товару, зокрема, щодо погашення заборгованості у розмірі 151 219, 39 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 03301 від 30.03.2016, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він змішаним договором з елементами договорів поставки та надання послуг.

Так, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання за договором належним чином, виготовив плівку поліетиленову згідно специфікації № 2-16 від 14.03.2016 на суму 100 459, 39 грн., а також поставив відповідачеві товар (кліше) на загальну суму 50 760, 00 грн., який прийнятий останнім по актам здачі-прийняття без зауважень.

Однак, відповідач оплати виготовленого поставленого товару у повному обсязі не провів, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобовязання з оплати виготовленої продукції згідно специфікації № 2-16 від 14.03.2016 на суму 100 459, 39 грн., та з оплати поставленого товару (кліше) на загальну суму 50 760, 00 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобовязання щодо оплати виготовленого та поставленого товару, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору № 03301 від 30.03.2016 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 151 219, 39 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" (04060, м. Київ, вул. Максима Берлінського, буд. 8, ідентифікаційний код 33308143) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, будинок 18-А, ідентифікаційний код 21640229) 151 219 (сто пятдесят одну тисячу двісті девятнадцять) грн. 39 коп. заборгованості та 2 268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн. 29 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 26.10.2016.

Суддя Бондарчук В.В.