ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"17" жовтня 2016 р. Справа № 911/2866/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», м. Київ,

до відповідача ОСОБА_1 відділу м. Біла Церква, м. Біла Церква

про стягнення 51 260,33грн.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, уповноважена, довіреність №66 від 14.03.2016р.;

від відповідача: не зявились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 29.07.2016р. до ОСОБА_1 відділу м. Біла Церква, в якому просить стягнути з відповідача 51 260,33 грн. заборгованості за типовим договором на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-БО-20200068 від 25.08.2015р., в тому числі 40 384,63 грн. основного боргу, 8199,69 грн. пені, 678,59 грн. трьох процентів річних, 1997,42 грн. інфляційних втрат, та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в грудні 2015 року отримав від позивача природний газ в кількості 12 721 куб.м. на суму 114 188,27 грн., про що сторонами було підписано та скріплено печатками Акт від 31.12.2015р. Відповідач за отриманий газ розрахувався частково, в результаті чого у відповідача існує заборгованість в сумі 40 384,63 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача з врахуванням передбаченої договором пені (за період з 06.01.2016р. по 05.07.2016р.) та відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних (за період з 06.01.2016р. по 28.07.2016р.) та інфляційних втрат (за період січень-червень 2016р.) .

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 911/2866/16 та призначено її до розгляду на 26.09.2016р.

В судове засідання 26.09.2016р. зявився представник позивача, який подав документи на виконання ухвали суду від 07.09.2016р.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, від відповідача надійшла заява від 23.09.2016р. про відкладення розгляду справи, мотивована тим, що представник відповідача задіяний в іншому судовому засіданні і не може прибути в судове засідання.

Ухвалою від 26.09.2016р. розгляд справи було відкладено на 17.10.2016р.

В судове засідання 17.10.2016р. зявився представник позивача, подав додаткові документи на підтвердження позову, в усних поясненнях позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не подав, представник відповідача в судове засідання повторно не зявився. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення свідчить про те, що відповідач копію ухвали суду від 26.09.2016р. отримав 03.10.2016р., відповідно був належним чином завчасно повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до рекомендацій Вищого господарського суду України (підпункт 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції) у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», м. Київ (далі по тексту ТОВ «Київоблгаз Збут»), до ОСОБА_1 відділу міста Біла Церква (далі по тексту КЕВ м. Біла Церква), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

25.08.2015р. між ТОВ «Київоблгаз Збут» (постачальник), Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (газорозподільне/газотранспортне підприємство) та КЕВ м. Біла Церква (споживач) було укладено Типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-БО-2020068 (далі по тексту договір), відповідно до якого постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до умов договору:

- за одиницю виміру кількості газу приймається один кубічний метр, приведений до стандартних умов (t 20оС, p 760 мм.рт.ст.) (пункт 3.3);

- постачальник забезпечує постачання газу в пункти призначення в обсягах, підтверджених оператором, де передає газ споживачу. Послуги з постачання газу підтверджуються підписаним постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу (пункти 3.1, 3.6) Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (пункт 3.9);

- до сплати за 1000 куб.м. природного газу 8 976,36 грн. (з ПДВ) (пункт 4.2).;

- розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця (пункт 4.5);

- оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах 100% передоплати не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 4.6);

- у разі порушення споживачем строків оплати, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (пункт 6.2.2);

- усі зміни і доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, (пункт 10.2);

- строк дії договору з дати підписання до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на кожний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов (пункт 10.1).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між позивачем та відповідачем було складено та підписано Акти приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу №2015/ТП-БО-20200068, всього на суму 208799,12 грн., а саме:

від 31.10.2015р. № КОЗ00003544 за жовтень на суму 20 807,22 грн.;

від 30.11.2015р. № КОЗ00005544 за листопад на суму 73 803,63 грн.;

від 31.12.2015р. № КОЗ00008627 за грудень на суму 114 188,27 грн.;

За умовами типового договору, відповідач мав сплатити зазначені кошти передоплатою до початку розрахункового періоду. Остаточний розрахунок договором передбачено не пізніше 5 числа наступного розрахункового періоду.

Всупереч умовам типового договору, відповідач за природний газ розрахувався лише частково в сумі 168 414,48 грн. Так, згідно довідки ПАТ «Банк «Кліринговий дім» від 05.10.2016р. №01-08/2836, від відповідача 13.11.2015р. надійшла сума 20 807,22 грн. та 10.12.2015р. надійшла сума 147607,26 грн.

Суд зазначає, що відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а частина 2 ст. 614 ЦК України обовязок доведення відсутності вини у порушення зобовязання покладає на сторону, яка порушила зобовязання.

Суд ухвалами від 07.09.2016р., та від 26.09.2016р. двічі зобовязував відповідача подати документи, що підтверджують сплату відповідачем коштів згідно типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом від 25.08.2015р., пропонував відповідачу подати відзив на позов з документальним та правовим обґрунтуванням заперечень. Відповідач відзив на позов не подав, доводи позивача не спростував, доказів оплати за отриманий природний газ в розмірі, більшому, ніж доводить суду позивач, не надав.

За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий природний газ, строк оплати якої настав, становить 208799,12 грн. мінус 168 414,48 грн. = 40 384,64 грн. а отже вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу 40 384,63 грн. є обґрунтованою та такою, яку належить задовольнити повністю.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 8 199,69 грн. пені, нарахованої виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за період 06.01.2016р. по 05.07.2016р.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.22 Договору визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати з зі споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобовязання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобовязання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки інший період нарахування пені в Договорі сторонами не встановлено, нарахування пені має розпочатися наступного дня після спливу передбаченого Договором остаточного строку оплати (тобто з 06.01.2016р. для заборгованості за грудень 2015р.), та припинитися або в переддень виконання грошового зобовязання (оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені пункт 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14) або через шість місяців у відповідне число останнього місяця строку, тобто 06.07.2016р.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 678,59 грн., нарахованих за період з 06.01.2016р. по 28.07.2016р., а також інфляційні втрати в сумі 1997,42 грн., за період січень-червень 2016р.

Положеннями частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з врахуванням втрат від інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Оскільки проценти річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

Належить до сплати, грн.Дата оплатиФактично сплачено, грн.Основний борг, грн.Період простроченняПеня, грн.3% річних, грн.Інфляційні втрати, грн.
20 807,2205.11.15 20 807,22
13.11.1520807,220
73 803,6305.12.15 73 803,63
10.12.15147607,260
114 188,2705.01.16 40 384,6406.01 05.07.168211.54------
06.01 28.07.16---680.45---
01.02 28.07.16------1956.11
208799,12 168 414,4840 384,64 8211.54680.451956.11
судом встановлено, що за заявлений період належна до стягнення з відповідача на користь позивача пеня становить суму 8211,54 грн., 3% річних становлять 680.45 грн. Суд, приймаючи рішення, не вправі виходити за межі позовних вимог, а відтак зазначені вимоги позивача слід задовольнити повністю в заявлених сумах 8199,69 грн. та 678,59 грн. відповідно.

Вірно розраховані інфляційні втрати за заявлений період становлять 1956,11 грн., за таких обставин, вказана позовна вимога належить до задоволення частково.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи подані позивачем розрахунки заборгованості, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково, та приймає рішення про стягнення з відповідача 40 384,63 грн. основного боргу, 8199,69 грн. пені, 1956,11 грн. інфляційних втрат та 678,59 грн. процентів річних.

У звязку із задоволенням позову відповідно до частини другої ст. 49 ГПК України судовий збір в мінімальному законом встановленому розмірі 1378,00 грн. суд покладає на відповідача як на сторону, з вини якої виник спір, в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 відділу міста Біла Церква (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, буд. 1, ідентифікаційний код 08167863)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (04108, м. Київ, Подільський район, проспект Свободи, буд. 2Г, літ. А, ідентифікаційний код 39592941)

40 384,63 грн. (сорок тисяч триста вісімдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки) основного боргу,

8199,69 грн. (вісім тисяч сто девяносто девять гривень шістдесят девять копійок) пені,

1956,11 грн. (одну тисячу девятсот пятдесят шість гривень одинадцять копійок) інфляційних втрат,

678,59 грн. (шістсот сімдесят вісім гривень пятдесят девять копійок) процентів річних;

1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 27.10.2016р.

Суддя О.В. Конюх