ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Справа № 921/1425/14-г/8

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівДемидової А.М., Владимиренко С.В.
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2016
у справі№ 921/1425/14-г/8 господарського суду Тернопільської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Остап-Т"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю Спільне Медико-Технічне "МТЦ"
про звернення стягнення на предмет іпотеки
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Мандик В.А., дов. 301/4253 від 17.02.2016

- відповідача: Вдовиченко Н.Ф., дов. б/н від 10.01.2015

- третьої особи: не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Остап-Т", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Медико-Технічне "МТЦ", про звернення стягнення на нежитлову будівлю, готель загальною площею 1 055,80 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 36, м. Кременець, Тернопільська область, реєстраційний номер майна - 242637768, що належить ТОВ "Остап-Т", шляхом проведення торгів (аукціону) за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності в процедурі виконавчого провадження, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", в рахунок погашення заборгованості ПАТ "УкрСиббанк" в загальній сумі 5 192 874 грн 25 коп., що виникла на підставі Генерального договору №0 від 05.11.2007 та додаткових угод до нього.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 14.03.2016 у справі № 921/1425/14-г/8 (у складі головуючого судді Гирили І.М., суддів Хоми С.О., Стадник М.С.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 (у складі головуючого судді Орищин Г.В., суддів Галушко Н.А., Данко Л.С.), у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими у даній справі судовими актами, ПАТ "УкрСиббанк" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, зокрема ст. 609 ЦК України, ст.ст. 17, 33, 35, 39 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 43, 101 ГПК України, просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 та рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.2016 у справі № 921/1425/14-г/8 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що факт ліквідації боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору іпотеки, укладеного для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Відповідач - ТОВ "Остап-Т" надало відзив на касаційну скаргу, вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові акти - без змін.

Третя особа не скористалася правом, наданим ст. 1112 ГПК України, не надала відзив на касаційну скаргу, що в силу положень ст.1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 05.11.2007 між ВАТ "УкрСиббанк" (банком), правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та СМПТ "МТЦ" Лтд (позичальником) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № 0 (далі - генеральний договір), відповідно до п. 1.1 якого, банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 2 370 000,00 грн. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору повинні були бути оформлені додатковою угодою у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід'ємною частиною цього договору.

Підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 генерального договору передбачено, що позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі суми використаного ліміту в термін не пізніше 04.11.2014 і виконати всі зобов'язання, передбачені індивідуальними угодами в терміни, встановлені в них. Згідно п. 7.6 генерального договору, строк його дії встановлено з дня укладення і до 04.11.2014, але у будь-якому випадку - до повного погашення суми грошових зобов'язань за цим договором та окремими індивідуальними угодами.

05.11.2007 між сторонами генерального договору було укладено додаткову угоду № 0 (далі - додаткова угода №1), згідно якої банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в національній валюті України в розмірі 1 596 964,25 грн. Відповідно до п.п. 3.1- 3.2 додаткової угоди №1, за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування встановлено процентну ставку в розмірі 13,5% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений додатковою угодою строк процентна ставка встановлюється у розмірі 15% річних.

Також, 05.11.2007 між сторонам генерального договору було укладено додаткову угоду № 0 (далі - додаткова угода №2), згідно якої банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в національній валюті України в розмірі 773 035,75 грн. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування встановлено процентну ставку в розмірі 15% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений додатковою угодою строк процентна ставка встановлюється у розмірі 16,5% річних (п.п. 3.1, 3.2 додаткової угоди №2).

Згідно п.2.2 додаткових угод №1 та №2, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до даних додаткових угод (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до додаткової угоди), але в будь-якому випадку не пізніше 04.11.2014. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафи та інші грошові платежі згідно умов генерального договору та цієї додаткової угоди на рахунок банку.

Відповідно до додаткових угод №1 та №2 від 05.11.2007р. між банком та позичальником було підписано графіки погашення кредиту (з подальшими змінами), зокрема, щодо дат і сум щомісячних платежів по кожному траншу окремо, які є додатками до додаткових угод №1 та №2.

Як вбачається з меморіального ордеру №0001 від 06.11.2007, на виконання умов додаткових угод №1 та №2, банк надав ТОВ СМТП "МТЦ" Лтд кредитні кошти у розмірі 1 596 964,25 грн та 773 035,75 грн.

Судовими рішеннями господарського суду Тернопільської області у справі № 921/1189/14-г/10 про банкрутство ТОВ СМТП "МТЦ" Лтд, а саме, ухвалою від 03.03.2015 про визнання ПАТ "УкрСиббанк" кредитором боржника та включення вимог останнього в реєстр вимог кредиторів та ухвалою від 09.03.2015 про затвердження реєстру вимог кредиторів, встановлено, що станом на 20.11.2014 у ТОВ СМТП "МТЦ" Лтд існувала заборгованість перед ПАТ "УкрСиббанк" за генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 від 05.11.2007 та додатковими угодами до нього № 0 та № 0 від 05.11.2007 в загальній сумі 4 681 580,33 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 35 ГПК України, зважаючи на те, що підставою позовних вимог є неналежне виконання третьою особою у даній справі взятих на себе зобов'язань згідно генерального договору та додаткових угод до нього щодо своєчасного погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за визначений позивачем у справі № 921/1189/14-г/10 період, суди попередніх інстанцій взяли до уваги при розгляді даної справи встановлений у вищезгаданих судових рішеннях у справі № 921/1189/14-г/10 факт невиконання основного зобов'язання позичальником та загальний розмір вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ТОВ СМТП "МТЦ" Лтд.

10.03.2009 між АКІБ "Укрсиббанк" (іпотекодержателем) та ТОВ "Остап-Т" (іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір (надалі - іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №591.

Відповідно до визначених у преамбулі іпотечного договору термінів, основним зобов'язанням є зобов'язання боржника СМТП "МТЦ" Лтд за кредитним договором, який укладено із іпотекодержателем, за яким боржник має грошові зобов'язання перед іпотекодержателем в розмірі 2 370 000 грн з терміном повернення не пізніше 04.11.2014 зі сплатою відсотків згідно кредитного договору, та виконання якого в повному обсязі забезпечується іпотекою за цим договором. Кредитним договором є генеральний договір про надання кредитних послуг № 0 від 05.11.2007 та додаткова угода №1 від 10.03.2009.

Відповідно до пунктів 1.1-1.2 цього договору, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно (далі - предмет іпотеки): нежитлова будівля, готель, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., м. Кременець, вул. Шевченка, 36, загальною площею 1055,80 кв.м та є приватною власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, на яку укладено договір оренди терміном на сорок дев'ять років. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності, виконаного приватним підприємством "Консалтингова компанія "Капітал" від 18.02.2009 становить 3 424 880,00 грн.

У пунктах 4.1-4.5 іпотечного договору сторони погодили право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку"; з інших, передбачених законодавством України підстав. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

29.10.2014, у зв'язку із неналежним виконанням умов додаткових угод до генерального кредитного договору, банк звернувся до відповідача з вимогою № 30-5/979 про дострокове повернення кредиту та процентів, згідно якої повідомив останнього про факт наявності у позичальника за кредитним договором станом на 28.10.2014 заборгованості в розмірі 5 026 861,65 грн та просив погасити визначену у вимозі суму заборгованості у добровільному порядку.

Дана вимога була отримана відповідачем 30.10.2014, проте залишена ним без відповіді та задоволення. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та додаткових угод до нього третьою особою, а також несплатою в добровільному порядку суми заборгованості як третьою особою, так і відповідачем (іпотекодавцем), позивач звернувся до суду з даним позовом про задоволення своїх вимог щодо погашення заборгованості позичальника в загальній сумі 4 681 580,33 грн за рахунок заставного майна іпотекодавця, а саме нежитлової будівлі, готелю, загальною площею 1055,80 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 36, м. Кременець, Тернопільська область, реєстраційний номер майна 242637768, шляхом проведення торгів (аукціону) за початковою ціною, визначеною сторонами в п.1.2 розділу 1 договору іпотеки від 10.03.2009 за реєстровим №591 у розмірі 3 424 880,00 грн (з врахуванням заяви №30-4/1050 від 12.08.2015 про уточнення прохальної частини позовних вимог).

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 01.10.2015 р. у даній справі, з метою встановлення дійсної вартості заставного майна, було призначено судову будівельно-технічну (оціночно-будівельну) експертизу. Згідно висновку експерта за результатами проведеної оціночно-будівельної експертизи №514/15-22 від 17.12.2015 встановлено, що дійсна (ринкова) вартість об'єкта нерухомості - нежитлової будівлі, готелю загальною площею 1 055,80 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 36, м. Кременець, Тернопільська область, реєстраційний номер майна - 242637768, яка належить на праві власності ТОВ "Остап -Т", станом на час проведення експертизи, визначена порівняльним підходом (з заокругленням) становить 4 376 300,0 грн.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 546, 575, ч. 1 ст. 593, ст.ст. 598, 609 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 1, ч. 5 ст. 3, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, беручи до уваги, що ухвалою господарського суду Тернопільської області від 03.11.2015 у справі № 921/1189/14-г/10 було затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс та ліквідовано банкрута ТОВ СМТП "МТЦ" Лтд як юридичну особу, а 12.11.2015 реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції проведено реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ СМТП "МТЦ" Лтд, у зв'язку із визнанням її банкрутом, дійшов висновку, що зобов'язання СМТП "МТЦ" Лтд перед ПАТ "УкрСиббанк", які виникли на підставі генерального договору №0 від 05.11.2007 та додаткових угод №0 та № від 05.11.2007, припинилися з 12.11.2015, у зв'язку з припиненням юридичної особи, що відповідно до положень ст. 609 ЦК України є підставою для припинення договору іпотеки.

Утім, з такими висновками господарських судів погодитися не можна з наступних мотивів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та

вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти свою дію у разі, якщо основне зобов'язання залишилося невиконаним.

Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки (ст. 11 Закону України "Про іпотеку").

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) бере на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки), у тому числі й ті, що виникають внаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Оскільки покладення цих ризиків на особу, яка видала забезпечення, відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме із кредитором, то всі взяті ризики слід покладати на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника. Отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця (іпотекодавця) із несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків має бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Частинами першою, другою статті 590 ЦК визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

З наведеного вбачається, що набрання чинності рішенням господарського суду про ліквідацію ТОВ СМТП "МТЦ" Лтд - боржника за основним зобов'язанням (за кредитним договором), і внесення запису про його припинення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не є безумовною підставою припинення іпотеки та не призводить до припинення зобов'язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання у разі, якщо кредитором (іпотекодержателем) своєчасно вжито необхідних заходів і вчинено достатні дії на захист своїх порушених прав. Інше свідчило би про неспівмірне обмеження прав кредитора, який своєчасно вжив необхідних заходів і вчинив достатні дії на захист своїх порушених прав.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справах № 6-216цс14 та № 6-84цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-245цс14.

Приймаючи рішення у даній справі, суди попередніх інстанцій наведеного не взяли до уваги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди не врахували, що іпотекодавець бере на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета іпотеки), у тому числі й ті, що виникають внаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, отже ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок іпотекодавця із несення цих ризиків, інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення.

Таким чином, суди не встановили, чи вирішувалось між кредитором та іпотекодавцем питання про звільнення останнього від взятих за договором іпотеки ризиків на випадок ліквідації (банкрутства) боржника за основним зобов'язанням.

Окрім того, постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016 у справі № 921/1189/14-г/10 ухвалу господарського суду Тернопільської області від 03.11.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 у справі № 921/1189/14-г/10 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області на стадію ліквідаційної процедури.

В силу вимог ст.1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, тобто рішення і постанова не відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на вищезазначене, Вищий господарський суд України вважає за необхідне скасувати прийняті у справі судові рішення з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти основане на законі рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 та рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.2016 у справі № 921/1425/14-г/8 скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області в іншому складі суду.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я С.В. Владимиренко

С у д д я А.М. Демидова