РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016Справа №910/14644/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодкий Замок»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012»
простягнення 30772 грн. 57 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Чех О.Я. - представник за довіреністю б/н від 02.08.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.08.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодкий Замок» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» про стягнення 30772 грн. 57 коп., з яких 28958 грн. 37 коп. основного боргу, 1663 грн. 00 коп. пені та 151 грн. 20 коп. 3% річних.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 488 від 06.01.2016 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 28958 грн. 37 коп. Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1663 грн. 00 коп. за період з 27.05.2016 по 27.07.2016, та 3% річних у розмірі 151 грн. 20 коп. за період з 26.05.2016 по 27.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2016 порушено провадження у справі № 910/14644/16; розгляд справи призначено на 16.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 04.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2016, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 17.10.2016.

У судовому засіданні 17.10.2016 представник позивача надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 17.10.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 584.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, призначеної у судовому засіданні 17.10.2016, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 17.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

06.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солодкий Замок» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» (покупець) укладено Договір поставки № 488, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти покупцю кондитерські та хлібобулочні вироби власного виробництва в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у видаткових накладних, які свідчать про прийом-передачу товару, а покупець зобов'язується приймати їх та оплачувати на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки № 488 від 06.01.2016 загальна ціна цього договору складає загальну ціну товару, поставленого по всім накладним та іншим товаросупроводжувальним документам протягом дії договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору поставки № 488 від 06.01.2016 асортимент, кількість товару визначаються сторонами та узгоджуються в замовленні з урахуванням потреб покупця в товарах та можливостей постачальника і дублюються у накладних.

Згідно з п. 2.4 Договору поставки № 488 від 06.01.2016 товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем з моменту підписання повноваженими представниками сторін накладних. З моменту отримання товару право власності на поставлений товар переходить до покупця.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки № 488 від 06.01.2016 загальна сума договору складає загальну вартість поставленого товару протягом дії даного договору. Ціни на товари та загальна сума кожної поставки вказуються в накладних (рахунках), по яким вони поставляються. Ціни встановлюються ц національній валюті України.

Згідно з п. 9.1 Договору поставки № 488 від 06.01.2016 він набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2017.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу Договору поставки № 488 від 06.01.2016 вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість) кожного окремого зобов'язання з поставки товару здійснюється сторонами у видаткових накладних.

Судом встановлено, що за період з 28.01.2016 по 11.05.2016 позивач поставив відповідачу узгоджений між сторонами товар на загальну суму 55814 грн. 75 коп., що підтверджується видатковими накладними № 642 від 28.01.2016 на суму 1632 грн. 92 коп., № 640 від 28.01.2016 на суму 430 грн. 19 коп., № 639 від 28.01.2016 на суму 872 грн. 19 коп., № 638 від 28.01.2016 на суму 548 грн. 45 коп., № 637 від 28.01.2016 на суму 640 грн. 69 коп., № 792 від 03.02.2016 на суму 266 грн. 11 коп., № 795 від 03.02.2016 на суму 566 грн. 00 коп., № 1214 від 16.02.2016 на суму 257 грн. 54 коп., № 1797 від 02.03.2016 на суму 428 грн. 54 коп., № 1837 від 03.03.2016 на суму 303 грн. 51 коп., № 1866 від 04.03.2016 на суму 330 грн. 37 коп., 1867 від 04.03.2016 на суму 386 грн. 42 коп., № 1864 від 04.03.2016 на суму 841 грн. 55 коп., № 1904 від 04.03.2016 на суму 820 грн. 78 коп., № 1873 від 04.03.2016 на суму 645 грн. 53 коп., № 1872 від 04.03.2016 на суму 375 грн. 67 коп., № 1863 від 04.03.2016 на суму 602 грн. 34 коп., № 1913 від 05.03.2016 на суму 533 грн. 21 коп., № 1920 від 05.03.2016 на суму 763 грн. 44 коп., № 1905 від 05.03.2016 на суму 661 грн. 82 коп., № 1955 від 07.03.2016 на суму 419 грн. 24 коп., № 1951 від 07.03.2016 на суму 709 грн. 25 коп., № 1945 від 07.03.2016 на суму 259 грн. 08 коп., № 1944 від 07.03.2016 на суму 489 грн. 55 коп., № 1943 від 07.03.2016 на суму 341 грн. 72 коп., № 2032 від 09.03.2016 на суму 639 грн. 71 коп., № 2078 від 10.03.2016 на суму 450 грн. 14 коп., № 2081 від 10.03.2016 на суму 519 грн. 38 коп., № 2077 від 10.03.2016 на суму 276 грн. 62 коп., № 2071 від 10.03.2016 на суму 324 грн. 85 коп., № 2152 від 12.03.2016 на суму 471 грн. 21 коп., № 2126 від 11.03.2016 на суму 768 грн. 60 коп., № 2253 від 15.03.2016 на суму 556 грн. 66 коп., № 2254 від 15.03.2016 на суму 646 грн. 11 коп., № 2240 від 15.03.2016 на суму 429 грн. 09 коп., № 2269 від 15.03.2016 на суму 329 грн. 41 коп., № 2265 від 15.03.2016 на суму 351 грн. 07 коп., № 2264 від 15.03.2016 на суму 418 грн. 16 коп., № 2263 від 15.03.2016 на суму 696 грн. 13 коп., № 2313 від 16.03.2016 на суму 2175 грн. 29 коп., № 2314 від 16.03.2016 на суму 2274 грн. 46 коп., № 2324 від 16.03.2016 на суму 351 грн. 20 коп., № 2361 від 17.03.2016 на суму 624 грн. 36 коп., № 2433 від 21.03.2016 на суму 258 грн. 61 коп., № 2434 від 21.03.2016 на суму 246 грн. 91 коп., № 2436 від 21.03.2016 на суму 584 грн. 64 коп., № 2474 від 22.03.2016 на суму 264 грн. 14 коп., № 2475 від 22.03.2016 на суму 556 грн. 66 коп., № 2486 від 22.03.2016 на суму 412 грн. 55 коп., № 2548 від 24.03.2016 на суму 588 грн. 32 коп., № 2570 від 24.03.2016 на суму 464 грн. 30 коп., № 2602 від 25.03.2016 на суму 561 грн. 71 коп., № 2622 від 26.03.2016 на суму 587 грн. 67 коп., № 2680 від 28.03.2016 на суму 542 грн. 08 коп., № 2683 від 28.03.2016 на суму 727 грн. 48 коп., № 2735 від 29.03.2016 на суму 461 грн. 82 коп., № 6343 від 30.03.2016 на суму 184 грн. 55 коп., № 6410 від 31.03.2016 на суму 283 грн. 41 коп., № 6429 від 01.04.2016 на суму 225 грн. 33 коп., № 6455 від 02.04.2016 на суму 176 грн. 28 коп., № 6508 від 04.04.2016 на суму 212 грн. 97 коп., № 6566 від 05.04.2016 на суму 184 грн. 55 коп., № 6568 від 05.04.2016 на суму 736 грн. 49 коп., № 6569 від 05.04.2016 на суму 359 грн. 01 коп., № 6725 від 09.04.2016 на суму 188 грн. 13 коп., № 6861 від 13.04.2016 на суму 637 грн. 05 коп., № 6866 від 13.04.2016 на суму 837 грн. 20 коп., № 6867 від 13.04.2016 на суму 439 грн. 02 коп., № 6870 від 13.04.2016 на суму 177 грн. 55 коп., № 6871 від 13.04.2016 на суму 234 грн. 68 коп., № 6873 від 13.04.2016 на суму 36 грн. 96 коп., № 6874 від 13.04.2016 на суму 36 грн. 96 коп., № 6906 від 14.04.2016 на суму 252 грн. 03 коп., № 6946 від 15.04.2016 на суму 288 грн. 52 коп., № 6961 від 16.04.2016 на суму 653 грн. 75 коп., № 7010 від 18.04.2016 на суму 327 грн. 52 коп., № 7049 від 19.04.2016 на суму 559 грн. 57 коп., № 7052 від 19.04.2016 на суму 461 грн. 60 коп., № 7076 від 19.04.2016 на суму 679 грн. 15 коп., № 7119 від 20.04.2016 на суму 601 грн. 31 коп., № 7151 від 21.04.2016 на суму 667 грн. 44 коп., № 7152 від 21.04.2016 на суму 213 грн. 89 коп., № 7164 від 21.04.2016 на суму 245 грн. 27 коп., № 7179 від 22.04.2016 на суму 621 грн. 66 коп., № 7177 від 22.04.2016 на суму 358 грн. 47 коп., № 7205 від 22.04.2016 на суму 491 грн. 19 коп., № 7208 від 22.04.2016 на суму 645 грн. 80 коп., № 7272 від 25.04.2016 на суму 165 грн. 19 коп., № 7273 від 25.04.2016 на суму 186 грн. 25 коп., № 7342 від 26.04.2016 на суму 464 грн. 33 коп., № 7347 від 26.04.2016 на суму 861 грн. 48 коп., № 7374 від 27.04.2016 на суму 178 грн. 00 коп., № 7379 від 27.04.2016 на суму 352 грн. 34 коп., № 7386 від 27.04.2016 на суму 619 грн. 98 коп., № 7389 від 27.04.2016 на суму 830 грн. 14 коп., № 7390 від 27.04.2016 на суму 271 грн. 82 коп., № 7394 від 27.04.2016 на суму 157 грн. 00 коп., № 7395 від 27.04.2016 на суму 307 грн. 71 коп., № 7458 від 29.04.2016 на суму 383 грн. 81 коп., № 7460 від 29.04.2016 на суму 209 грн. 98 коп., № 7506 від 03.05.2016 на суму 643 грн. 04 коп., № 7514 від 03.05.2016 на суму 218 грн. 26 коп., № 7516 від 03.05.2016 на суму 324 грн. 35 коп., № 7517 від 03.05.2016 на суму 879 грн. 54 коп., № 7550 від 04.04.2016 на суму 312 грн. 28 коп., № 7652 від 07.05.2016 на суму 806 грн. 83 коп., № 7651 від 07.05.2016 на суму 308 грн. 73 коп., № 7726 від 10.05.2016 на суму 647 грн. 70 коп., № 7769 від 11.05.2016 на суму 800 грн. 86 коп., № 7765 від 11.05.2016 на суму 559 грн. 21 коп., № 7727 від 10.05.2016 на суму 622 грн. 36 коп.

Вказані видаткові накладні (в яких міститься посилання на Договір поставки № 488 від 06.01.2016) підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печаткою позивача та штампом відповідача (належним чином засвідчені копії вказаних видаткових накладних долучено позивачем до матеріалів справи).

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи копії довіреностей на отримання матеріальних цінностей, якими було уповноважено представників відповідача отримувати товар, поставлений позивачем за вказаними видатковими накладними.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.4 Договору поставки № 488 від 06.01.2016 оплата товару здійснюється не пізніше 14 календарних днів з дня поставки товару та підписання накладних.

Таким чином, відповідач повинен був здійснювати оплату товару, поставленого позивачем за вказаними видатковими накладними, не пізніше 14 календарних днів з дня поставки товару (дати відповідної видаткової накладної).

Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі здійснив оплату товару, поставного позивачем за вказаними видатковими накладними, сплативши грошові кошти у загальному розмірі 22000 грн. 00 коп., що підтверджується банківськими виписками з банківського рахунку позивача станом на 09.03.2016 (сплата 5000 грн. 00 коп.), станом на 08.04.2016 (сплата 7000 грн. 00 коп.), станом на 06.04.2016 (сплата 5000 грн. 00 коп.) та станом на 05.07.2016 (сплата 5000 грн. 00 коп.), належним чином засвідчені копії яких долучено позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 17.10.2016.

У письмових поясненнях, поданих через канцелярію суду 17.10.2016, представник позивача зазначив, що сплачені відповідачем грошові кошти були зараховані позивачем в оплату товару, поставленого починаючи з перших накладних (тобто, в рахунок погашення найдавнішої заборгованості).

З огляду на відсутність у призначенні платежу (відповідно до банківських виписок, копії яких наявні в матеріалах справи, у призначенні платежу відповідач вказував - оплата за продовольчі товари за Договором поставки № 488 від 06.01.2016) реквізитів конкретних видаткових накладних, суд вважає обґрунтованим здійснений позивачем порядок зарахування сплачених відповідачем грошових коштів.

При цьому, судом встановлено, що відповідач повернув позивачу частину товару, поставленого позивачем у період з 28.01.2016 по 11.05.2016, на загальну суму 4856 грн. 38 коп., що підтверджується накладними на повернення від покупця, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками позивача та відповідача (належним чином засвідчені копії долучено позивачем до матеріалів справи) та відображено у долученій позивачем до матеріалів справи довідці про заборгованість відповідача.

Таким чином, враховуючи загальну вартість поставленого позивачем за Договором поставки № 488 від 06.01.2016 товару (55814 грн. 75 коп.), розмір сплачених відповідачем грошових коштів (22000 грн. 00 коп.) та вартість повернутого відповідачем товару (4856 грн. 38 коп.), суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за Договором поставки № 488 від 06.01.2016 становить 28958 грн. 37 коп.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 28958 грн. 37 коп. (або доказів повернення позивачу товару на суму 28958 грн. 37 коп.) відповідачем суду не надано.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» у розмірі 28958 грн. 37 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодкий Замок» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» суми основного боргу у розмірі 28958 грн. 37 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку з оплати товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1663 грн. 00 коп., нараховану за період з 27.05.2016 по 27.07.2016.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.3 Договору поставки № 488 від 06.01.2016 за прострочення оплати поставлених товарів покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодкий Замок» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» пені у розмірі 1663 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 151 грн. 20 коп. за період з 26.05.2016 по 27.07.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем не враховано, що у 2016 році - 366 календарних днів, що повинно бути взято до уваги при розрахунку 3% річних.

Таким чином, суд здійснив власний розрахунок 3% річних (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів прострочення/кількість днів у 2016 роціРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів, грн.
28958.3726.05.2016 - 27.07.201663/3663%149.54
Таким чином, обгрунтованим розміром 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача, є 149 грн. 54 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодкий Замок» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» 3% річних у розмірі 151 грн. 20 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 149 грн. 54 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1450 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 471 від 28.07.2016.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 гривень.

Таким чином, розмір судового збору, який повинен був сплатити позивач за подання до суду позовної заяви у справі № 910/14644/16, становить 1378 грн. 00 коп., з огляду на що суд дійшов висновку, що відповідачем внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, у випадку подання позивачем відповідного клопотання про повернення йому надміру сплаченого судового збору, сума судового збору у розмірі 72 грн. 00 коп. підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» (01021, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 11; ідентифікаційний код: 38650546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодкий Замок» (02217, м. Київ, вул. Електротехнічна, буд. 18; ідентифікаційний код: 34624507) суму основного боргу у розмірі 28958 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесяти вісім) грн. 37 коп., пеню у розмірі 1663 (одна тисяча шістсот шістдесят три) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 149 (сто сорок дев'ять) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набранням рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 19.10.2016

Суддя І.М. Отрош