донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.10.2016 справа № 908/1970/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача 1: від позивача 2:Не зявився Не зявився
від відповідача:ОСОБА_4 адвокатське свідоцтво
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від08.09.2016 року
по справі№ 908/1970/16 (суддя Сушко Л.М.)
за позовом1.Комунальної установи «Центральна лікарня Орджонікідзевського району», м. Запоріжжя 2.Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
та відповідачаФізичної особи підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя
провиселення з обєкту оренди

В С Т А Н О В И В:

Комунальна установа «Центральна лікарня Орджонікідзевського району», м. Запоріжжя (далі «Позивач 1») та Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя (далі «Позивач 2») звернулись до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя (далі «Відповідач») про виселення з обєкту оренди.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.09.2016 року у справі № 908/1970/16 позовні вимоги Комунальної установи «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради - задоволено.

Фізичну особу підприємця ОСОБА_5 зобовязано звільнити будівлю складу літ.О площею 106,9 кв.м., розташовану на бульварі Шевченка, 25 в місті Запоріжжі, шляхом виселення відповідача із зазначеного приміщення на користь комунальної установи «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 08.09.2016 року у справі № 908/1970/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення господарського суду Запорізької області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що строк дії договору оренди окремо стоячої будівлі № 1323 від 14.04.2006 року закінчився 14.04.2016 року, однак сторони й досі продовжують виконувати свої договірні зобовязання, що в порядку ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» свідчить про продовження строку дії договору на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім того, заявник апеляційної скарги вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано залишено без задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи № 908/1970/16, що позбавило останнього можливості подання до суду доказів на підтвердження пролонгації договору оренди.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представники позивачів у судове засідання не зявились, поважність причин неявки суду не повідомили.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 08.09.2016 року у справі № 908/1970/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників позивача 1 та позивача 2.

ОСОБА_6 до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

ОСОБА_6 до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.04.2006 року між Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради, Комунальною установою «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» (далі - «Орендодавець») та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 (далі «Орендар») укладено Договір № 1323 оренди окремо стоячої будівлі (далі «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування склад літ. О, загальною площею 111,1 кв.м., матеріал стін цегла, розташований в м. Запоріжжя по бул. Шевченка, буд. 25, що знаходиться на балансі комунальної установи «Центральна лікарня Орджонікідзевського району», вартість якого зазначена у звіті про оцінку і становить за незалежною оцінкою 28 756 грн. станом на 31.10.2005 року.

Пунктом 1 Договору від 17.01.2012 року про внесення змін до Договору № 1323, замінено орендодавця з Управління комунальної власності Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. При цьому, Комунальна установа «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» визначена Балансоутримувачем.

ОСОБА_6 до п. 2.1. Договору, Орендар вступає в користування окремо стоячою будівлею не раніше дати підписання Сторонами цього Договору, його нотаріального посвідчення та прийняття майна, яке оформлюється відповідним ОСОБА_6 приймання-передачі. Передача обєкта оренди здійснюється у день нотаріального посвідчення.

ОСОБА_6 приймання-передачі підписано Сторонами та скріплено печатками 14.04.2006 року.

ОСОБА_6 до п. 10.1 Договору, цей Договір діє протягом 10 років. Моментом обчислення строку Договору є день його нотаріального посвідчення та передачі будівлі за актом приймання-передачі (тобто з 14.04.2006 року по 14.04.2016 року).

Пунктом 10.6. Договору визначено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Пунктом 10.8. Договору сторони визначили, що дія Договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку на який його було укладено.

Листом № 1764/01/01-07/2045 від 14.04.2016 року Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради повідомив Відповідача про припинення Договору оренди та небажання продовжувати його дію. Також запропонував у 10-добовий термін звільнити обєкт оренди та здати його за актом прийому-передачі. Зазначений лист був направлений на адресу Відповідача, вказану в спірному Договорі. Вказані обставини підтверджуються фіскальним чеком поштового відділення та поштовим описом вкладень (а.с.16).

Проте, до теперішнього часу обєкт оренди Відповідачем не звільнено, що стало підставою звернення Позивачів до суду з даним позовом.

ОСОБА_6 до статті 11 Цивільного кодексу України одною з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є договір.

За приписами статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона, орендодавець, передає другій стороні, орендареві, за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором оренди наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 763 цього ж Кодексу унормовано, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Приписами статті 764 вказаного Кодексу врегульовано, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця упродовж одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Статтею 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами першою та другою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зазначене кореспондується також з частиною 4 статті 284 Господарського кодексу України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відтак, враховуючи встановлення судом першої інстанції тих обставин, що Листом № 1764/01/01-07/2045 від 14.04.2016 року Позивач 2 попередив відповідача про припинення договору оренди та небажання продовжувати його дію, апеляційна інстанція дійшла висновку щодо безпідставності доводів відповідача, викладених останнім в апеляційній скарзі та цілковитій обґрунтованості позовних вимог.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що судом правомірно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи № 908/1970/16 для можливості подання відповідачем до суду доказів на підтвердження пролонгації договору оренди.

У вiдповiдностi до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобовязання добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав i охоронюваних законом iнтересiв другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спiр не може бути вирiшено в даному засiданнi.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не вiдсутнiсть у судовому засiданнi представників сторін, а неможливiсть вирiшення спору у вiдповiдному судовому засiданнi.

Враховуючи викладене, а також своєчасне повiдомлення сторін про проведення судового засiдання, суд апеляцiйної iнстанцiї вважає, що у всіх була можливiсть належним чином пiдготуватися до судового засiдання.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Фізичної особи підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 08.09.2016 року у справі № 908/1970/16 залишити без змін

Головуючий суддя: В.М. Татенко

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 6 примірників:

1 позивачу 1;

1 - позивачу 2;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСЗО;

1 ДАГС.