номер провадження справи 17/61/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 Справа № 908/2181/16

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Електросталь, 85612, Донецька обл., м. Курахове, Промислова зона, 70

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю ІС-МК, 69097, м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, 1/71

про стягнення 122 457,60 грн.

суддя Корсун В.Л.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 30.12.15 № 1300/19м

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

18.08.16 до господарського суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Електросталь (надалі ТОВ Електросталь) з позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю ІС-МК (далі ТОВ ІС-МК) про стягнення 122 457,60 грн.

18.08.16 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено вищевказану позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 18.08.16 судом порушено провадження у справі № 908/2181/16, якій присвоєно № провадження 17/61/16, судове засідання призначено на 14.09.16.

Ухвалою суду від 14.09.16 у звязку з неявкою представників сторін в судове засідання 14.09.16 розгляд справи відкладено до 10.10.16.

В судовому засіданні 10.10.16 судом оголошувалась перерва до 11.10.16.

Ухвалою суду від 11.10.16 у звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання 11.10.16 розгляд справи відкладено до 17.10.16.

17.10.16 на електронну пошту суду від ТОВ ІС-МК надійшли пояснення від 13.10.16, клопотання від 13.10.16 б/н про відкладення розгляду справи, клопотання від 10.10.16 про продовження терміну розгляду справи на 15 днів, клопотання від 13.10.16 б/н про призначення експертизи друкарських форм та клопотання від 13.10.16 б/н про призначення почеркознавчої експертизи.

Представник позивача проти вказаних вище клопотань відповідача заперечив повністю.

Розглянувши вказані вище клопотання відповідача, судом відмовлено у їх задоволенні з огляду на наступне.

Порядок подання учасниками судового процесу до суду документів в електронному вигляді регулюється Тимчасовим регламентом обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 07.09.12 №105 (надалі Регламент).

Відповідно до розділу 2 Регламенту, документи можуть бути подані Користувачем до суду і надіслані йому судом в електронному вигляді лише після реєстрації в Системі, розміщеної на офіційному веб-порталі судової влади України.

У разі відповідності та повноти внесення Користувачем інформації у шаблон форми реєстрації, а також відповідності електронного цифрового підпису Системою автоматично генерується адреса електронної пошти Користувача у форматі: ідентифікаційний код юридичної особи або ідентифікаційний номер платника податків фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номеру серія та номер паспорту громадянина) "@mail.gov.ua".

Таким чином, обмін електронними документами між судом та учасниками судового процесу є можливим лише у разі реєстрації учасника судового процесу у зазначеній системі.

17.10.16 на електронну пошту господарського суду Запорізької області () надійшли вищевказані клопотання відповідача. Проте, таке повідомлення було здійснено з незареєстрованої в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу електронної пошти.

Наведене вище свідчить про відсутність цифрового підпису на вищевказаних клопотаннях та їх направлення з незареєстрованого у системі поштового адресу, у звязку із чим, останні не є для суду належними документами в розумінні приписів ГПК України.

В письмовому вигляді за підписом представника відповідача ОСОБА_2 вказані клопотання до матеріалів справи не надходили.

До того ж, за своїм змістом надані до суду через електронну пошту клопотання (від 13.10.16 б/н про відкладення розгляду справи, від 10.10.16 про продовження терміну розгляду справи на 15 днів, від 13.10.16 б/н про призначення експертизи друкарських форм та від 13.10.16 б/н про призначення почеркознавчої експертизи) є необґрунтованими, а відтак у суду відсутні достатні правові підстави для їх задоволення.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 17.10.16, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено про час виготовлення повного рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та у поясненні від 13.10.16 № 1135/19м, вказував наступне. На підтвердження укладення між сторонами договору від 23.01.15 № 3-01-004 відповідач засобами електронної пошти надіслав позивачеві скановану останню сторінку підписаного ним договору, специфікації № 1 від 23.01.15, № 2 від 06.04.15 та рахунки-фактури від 23.01.15 № 3-01-009-СВ та від 01.04.15 № 3-04-002-СВ. На виконання умов вказаного договору позивач платіжними дорученнями від 09.02.15 № 508, від 17.02.15 № 48 та від 06.04.15 № 138 здійснив передоплату за продукцію (канати) у загальній сумі 206 928 грн. Отже, сторони своїми діями, які виявились у виставленні ТОВ ІС-МК рахунків-фактур, здійсненні їх оплати позивачем, підтвердили свій намір щодо встановлення між ними господарських правовідносин на умовах договору від 23.01.15 № 3-01-004. Разом з тим, відповідач здійснив позивачу лише часткову поставку продукції за видатковою накладною № 3-02-017-СВ від 19.02.15 вартістю 123 432,00 грн. та за видатковою накладною № 3-03-017-СВ від 17.03.15 вартістю 16 699,20 грн., а всього вартістю 140 131,20 грн. У зазначених накладних у рядку «Умова поставки» відповідачем зазначено «згідно договору № 3-01-004 від 23 січня 2015». Однак, постачання продукції було здійснене ТОВ ІС-МК не в повному обсязі, передбаченому специфікацією № 1 від 23.01.15 до договору № 3-01-004 від 23.01.15 та сплаченому ТОВ Електросталь. За сканкопією рахунка-фактури № 3-04-002-СВ від 01.04.15 ТОВ Електросталь сплатило ТОВ ІС-МК 117 151,20 грн. 06.04.15 сторонами було укладено специфікацію № 2 на постачання канатів загальною вартістю 234 302,40 грн. на умовах 50% передоплати шляхом обміну сканованими копіями підписаної з обох сторін специфікації. Однак, свої зобов'язання поставити продукцію протягом 5 робочих днів після передоплати ТОВ ІС-МК виконало лише частково. За видатковою накладною № 3-04-ЛІ-СВ від 08.04.15 була поставлена продукція, передбачена специфікацією № 1 та специфікацією № 2, загальною вартістю 61 490,40 грн. У зазначеній видатковій накладній, оригінал якої ТОВ ІС-МК надав ТОВ Електросталь, у рядку «Умова поставки» зазначено «згідно договору № 3-01-004 від 23 січня 2015». Оскільки відповідач продукцію на суму 122457,60 грн. позивачу не поставив, останній звернувся до ТОВ ІС-МК з вимогою, якою просив повернути суму отриманої передоплати за непоставлену продукцію у розмірі 122 457,60 грн. Враховуючи, що відповідач на вказану вимогу не відреагував, суму попередньої оплати за не поставлену продукцію в розмірі 122 457,60 грн. не повернув, позивач звернувся з цим позовом до суду та керуючись ст.ст. 525, 526, 662, 663, 693 ЦК України просить суд стягнути з відповідача попередню оплату за непоставлену продукцію в розмірі 122 457,60 грн.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 07.10.16. Зазначав, що позивач, як доказ укладення між сторонами договору, надав лише копію останньої сторінки начебто договору від 23.01.15 № 3-01-004 з підписом та печаткою відповідача. Однак, на вказаній копії відсутні будь-які реквізити, які б вказували на відношення її до вказаного договору. Крім того, зазначав, що підпис з боку відповідача не є підписом директора відповідача, а печатка не відповідає відтиску печатки відповідача. Крім того, відповідач зазначив, що позивач у судовому засіданні оригіналу вказаного договору не надав. З огляду на викладене відповідач вважає, що вказаний документ не є належним доказом у справі. Крім того, відповідач щодо копій специфікацій, рахунків-фактур, видаткових накладних наданих у справу позивачем також вказував, що на цих копіях підпис з боку відповідача не є підписом директора відповідача, а печатка не відповідає відтиску печатки відповідача. Крім того, вказані документи надані лише в копіях, оригінали позивач не надав, а тому зазначені вище копії документів не можуть бути належними доказами по даній справі згідно до ст. 36 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши правову позицію представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.01.15 між товариством з обмеженою відповідальністю Електросталь (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю ІС-МК (Постачальник) укладено договір № 3-01-004, за умовами якого (п. 1.1. договору) Постачальник зобовязався поставити, а Покупець прийняти й оплатити Продукцію в кількості, за цінами та в строки відповідно до специфікацій даного Договору, які є невідємною частиною.

Зобовязання Постачальника в частині виконання строків поставки вважаються виконаними від дати передачі продукції вказаної в податковій накладній на складі Покупця. Момент переходу права власності на продукцію є момент передачі продукції на складі Покупця. Підтвердження факту поставки є підписана Покупцем видаткова накладна на відповідну партію товару (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що Постачальник зобовязаний надати разом з продукцією наступні документи: сертифікат якості або технічний паспорт; рахунок-фактуру на оплату; видаткову накладну; товарно-транспортні документи, податкову накладну оформлену у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а також копію квитанції про її реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Згідно п. 3.1 договору, загальна сума Договору визначається як загальна ціна Продукції, поставка якої проводиться відповідно доданих до даного Договору специфікацій.

Відповідно до п. 3.2 договору, Покупець проводить передоплату за поставлену Продукцію в розмірі 100 %, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, якщо інше не передбачено специфікаціями, які є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що сторони, у випадку не виконання або неналежного виконання зобовязань за договором, несуть відповідальність у відповідності до діючого Законодавства України.

На виконання умов договору № 3-01-04 від 23.01.15 ТОВ Електросталь здійснило передоплату за продукцію по специфікації № 1 від 23.01.15 у загальній сумі 206 928,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 508 від 09.02.15 на суму 100 000,00 грн. та № 48 від 17.02.15 на суму 106 928,00 грн.

ТОВ ІС-МК здійснило часткову поставку продукції, а саме канати на загальну суму 140 131,20 грн., що підтверджується видатковими накладними № 3-02-017-СВ від 19.02.15 на суму 123 432,00 грн. та № 3-03-017-СВ від 17.03.15 на суму 16 699,20 грн. У зазначених накладних у рядку «Умова поставки» ТОВ ІС-МК зазначено «згідно договору № 3-01-004 від 23 січня 2015». Однак, оригінали видаткових накладних не були надані відповідачем ТОВ Електросталь, постачання продукції було здійснене ТОВ ІС-МК не в повному обсязі, передбаченому специфікацією № 1 від 23.01.15 до договору № 3-01-004 від 23.01.15 та сплаченому ТОВ Електросталь.

06.04.15 між ТОВ Електросталь та ТОВ ІС-МК укладено специфікацію № 2 на постачання канатів загальною вартістю 234 302,40 грн. на умовах 50 % передоплати шляхом обміну сканованими копіями підписаної з обох сторін специфікації.

За сканкопією рахунка-фактури № 3-04-002-СВ від 01.04.15 ТОВ Електросталь сплатило ТОВ ІС-МК 117 151,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 138 від 06.04.15р.

В ході розгляду справи жодним із представників сторін не оспорювалась вказана обставина.

Судом встановлено, що свої зобов'язання поставити продукцію протягом п'яти робочих днів після передоплати ТОВ ІС-МК виконало лише частково.

Так, зокрема, за видатковою накладною від 08.04.15 № 3-04-002-СВ була поставлена продукція передбачена специфікацією № 1 та специфікацією № 2 загальною вартістю 61 490,40 грн. У зазначеній видатковій накладній, оригінал якої відповідач надав позивачу, у рядку «Умова поставки» зазначено «згідно договору № 3-01-004 від 23 січня 2015».

Таким чином, сплачена ТОВ Електросталь продукція була поставлена ТОВ ІС-МК лише частково, а продукція на суму 122 457,60 грн. не була поставлена ТОВ ІС-МК.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. ст. 639, 640 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, і, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми; договір є укладений з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

Вимоги до письмової форми правочину викладені в статті 207 ЦК України, згідно з якими:

1. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

3. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів; сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ ІС-МК надіслало ТОВ Електросталь підписаний договір від 23.01.15 № 3-01-004 та специфікації до договору від 23.01.15 № 1та від 06.04.15 № 2 засобами електронної пошти, посилаючись на умови якого, позивач і предявив даний позов.

Таким чином, судом виходить з того, що договір від 23.01.15 № 3-01-004 укладено сторонами.

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки - продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, ТОВ Електросталь здійснило передоплату за продукцію на загальну суму 206 928,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 508 від 09.02.15 на суму 100 000,00 грн. та № 48 від 17.02.15 на суму 106 928,00 грн. Вказана обставина не оспорювалась представниками сторін в ході судового розгляду цієї справи.

ТОВ ІС-МК здійснило часткову поставку продукції за видатковими накладними, а саме: № 3-02-017-СВ від 19.02.15 вартістю 123 432,00 грн. та № 3-03-017-СВ від 17.03.15 вартістю 16 699,20 грн., на загальну вартість 140 131,20 грн. У зазначених накладних у рядку «Умова поставки» ТОВ ІС-МК зазначено «згідно договору № 3-01-004 від 23 січня 2015».

За сканкопією рахунка-фактури № 3-04-002-СВ від 01.04.15 ТОВ Електросталь сплатило ТОВ ІС-МК 117 151,20 грн. відповідно до специфікації від 06.04.15 № 2, що підтверджується платіжним дорученням № 138 від 06.04.15.

За видатковою накладною № 3-04-002-СВ від 08.04.15 ТОВ ІС-МК поставило ТОВ Електросталь продукцію загальною вартістю 61 490,40 грн. У зазначеній видатковій накладній, у рядку «Умова поставки» зазначено «згідно договору № 3-01-004 від 23 січня 2015».

Таким чином, сплачена ТОВ Електросталь продукція була поставлена ТОВ ІС-МК лише частково, продукція на суму 122 457,60 грн. не була поставлена ТОВ ІС-МК.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи № 908/2181/16 свідчать, що відповідач взятих на себе договірних зобовязань належним чином не виконав та не поставив у повному обсязі оплачений товар.

Вимогою за вих. Від 28.04.16 № 487/19М позивач у цій справі звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми передплати в розмірі 122 457,60 на протязі 7 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги.

Факт отримання вказаної вимоги 19.05.16 особисто адресатом підтверджується роздруківкою із офіційного сайту ДППЗ «Укрпошта» за штрих кодовим ідентифікатором, який долучено судом до матеріалів цієї справи.

Факт наявності основної заборгованості за непоставлену продукцію у розмірі 122 457,60 грн. підтверджується матеріалами цієї господарської справи.

Оскільки відповідач в ході розгляду цієї справи не надав суду доказів сплати ним суми основного боргу, а саме попередньої оплати за непоставлену продукцію в розмірі 122 457,60 грн., або доказів правомірності своїх дій щодо такої не сплати, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 122 457,60 грн. доведені, обґрунтовані, підтверджені доданими документами та підлягають задоволенню судом.

Заперечення відповідача не приймаються до уваги судом, оскільки:

- фактичні дії ТОВ ІС-МК з отримання грошових коштів від ТОВ Електросталь за платіжними дорученнями № 508 від 09.02.15 у сумі 100 000,00 грн., № 48 від 17.02.15 у сумі 106 928,00 грн., № 138 від 06.04.15 у сумі 117 151,20 грн.,

- реєстрація ТОВ «ІС-МК» у Єдиному реєстрі податкових накладних № 6 від 09.02.15 на суму ПДВ 16 666,67 грн. (за платежем у сумі 100 000,00 грн.), № 7 від 17.02.15 на суму ПДВ 17 821,33 грн. (за платежем у сумі 106 928,00 грн.), № 20 від 06.04.15 на суму ПДВ 19 525,20 грн. (за платежем у сумі 117 151,20 грн.),

- постачання канатів загальною вартістю 201 621,60 грн. з посиланням на договір № 3-01-004 від 23.01.15,

- свідчать про погодження та схвалення ТОВ «ІС-МК» умов договору № 3-01-004 від 23.01.15 та специфікацій № 1 від 23.01.15 та № 2 від 06.04.15 до цього договору та виникнення між ТОВ «Електросталь» та ТОВ «ІС-МК» цивільних прав та обов'язків на підставі договору поставки.

В ході розгляджу справи судом прийнято до уваги ту обставину, що своєму листі на адресу суду у цій справі за вих. від 13.10.16 № 1135/19М представник позивача повідомив суду, що будь-яких інших договірних відносин. Окрім тих, на які було зроблено посилання у позовній заяві у цій справі позивачем про стягнення 122 457,60 грн. передплати за не поставлену продукцію між ТОВ «Електросталь» та ТОВ «ІС-МК» - відсутні.

Також судом прийнято до уваги той факт, що заперечуючи проти позову у цій справі відповідач вказував, що підпис з боку ТОВ «ІС-МК» (відповідача у цій справі) на договорі, специфікаціях, рахунках-фактурах та видаткових накладних не є підписом керівника ТОВ «ІС-МК».

Разом з тим, відповідач жодним чином не заперечував та не спростовував того, що ним було виконано поставку канатів за видатковими накладним: від 19.02.15 № 3-02-017-СВ на суму 123 432,00 грн., від 17.03.15 № 3-03-017-СВ на суму 16 699,20 грн. та № 3-04-002-СВ від 08.04.15 на суму 61 490,40 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір у розмірі 1 836,86 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ІС-МК (69097, м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, 1/71, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Електросталь (85612, Донецька область, Марїнський район, м. Курахове, Промислова зона, 70, ) 122 457 (сто двадцять дві тисячі чотириста пятдесят сім) грн. 60 коп. основного боргу, а саме попередньої оплати за непоставлену продукцію та 1 836 (одну тисячу вісімсот тридцять шість) грн. 86 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.10.16

Суддя В.Л. Корсун