КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. Справа№ 910/5843/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Мартюк А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 02.12.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2016

у справі № 910/5843/16 (головуючий суддя Мандриченко О.В.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про відшкодування збитків у розмірі 50 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" звернулось в Господарський суд міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 50000 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2016 у справі №910/5843/16 позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" 38 998 грн. 91 коп. завданої шкоди та 1 074 грн. 81 коп. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" звернулось із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки позивач, отримав право вимоги після виплати потерпілій особі страхового відшкодування і таке право перейшло до позивача в обсязі фактично понесених витрат, з яких у межах ліміту відповідальності 50000 грн. має бути компенсовано відповідачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Мартюк А.І., Ткаченко Б.О.) апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 07.09.2016.

31.08.2016 представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі та врахування правової позиції, викладеної у постановах ВГСУ.

02.09.2016 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить врахувати правові позиції ВСУ.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 відкладено розгляд справи на 26.09.2016.

26.09.2016 розгляд апеляційної скарги не відбувся в зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Зеленіна В.О. на лікарняному.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 розгляд справи призначено на 24.10.2016.

Позивач явку представника у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду уповноваженій особі позивача 10.10.2016.

Неявка у судове засідання представника позивача, за наявності доказів належного повідомлення та клопотання від 31.08.2016 про розгляд справи без його участі, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

05.08.2014 між ТОВ з ІІ "Сканія Україна", як страхувальником, та ПрАТ СК "К'Ю БІ І Україна" (яке в подальшому перейменоване на ПрАТ СК "Коллонейд Україна" позивач у справі), як страховиком, було укладено Договір добровільного страхування автотранспорту №CAS0025163, предметом якого страхування автомобілів згідно переліку, у тому числі автомобіля "Тойота Авенсіс", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

25.12.2014 на вул.О.Телігі, 3, у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Опель Вектра", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, автомобіля марки "Тойота Авенсіс", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, та застрахованого у позивача автомобіля марки "Тойота Авенсіс", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року у справі № 761/449/15-п винним у спричиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля марки "Опель Вектра", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3, якого притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про оцінку від 31.12.2014 року, складеного ТОВ "ІТС Моторс", вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки "Тойота Авенсіс", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, склала 38 998,91 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу), при цьому вартість відновлювального ремонту становить 64414,86 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання за договором страхування №CAS0025163, на підставі звіту № 109-01-15 від 31.12.2014 р. та рахунку-фактури № 8/1 від 15.01.2015 р., позивач виплатив страхове відшкодування ФОП ОСОБА_6 (який здійснював ремонт автомобілю "Тойота Авенсіс") в розмірі 64 090,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 000035273 від 27.01.2015.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Опель Вектра", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП була застрахована Відкритим акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (відповідач у справі) відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7694138, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Вказаним договором (поліс № АС/7694138) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

ТОВ "ОСОБА_7 Сервіс Мотор", яке діяло на підставі договору доручення із позивачем, направило на адресу відповідача регресну вимогу №R.L18535 від 10.06.2015 на суму компенсації витрат, однак погашення заборгованості здійснено не було, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 50000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи розмір права зворотної вимоги, яке перейшло до позивача та визначені полісом №АС/7694138 розміри лімітів відповідальності і франшизи, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу завдану шкоду в розмірі 38 998,91 грн.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень вказаного Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Саме наведеними нормами матеріального права регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: новий кредитор Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна", виплативши за договором добровільного страхування страхове відшкодування ФОП ОСОБА_6 за ремонт автомобіля потерпілого, отримав від потерпілого, як від первісного кредитора, право вимоги до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", у якого застрахована відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія автомобіля марки "Опель Вектра".

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, застрахована у Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" відповідно до поліса №АС/7694138 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою, відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності та нормами вказаного Закону, є відповідач.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується, матеріалами справи, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Тойота Авенсіс", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 38 998,91 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу), а тому до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача в межах вказаної суми.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції його права на повне відшкодування понесених фактичних витрат, колегію суддів відхиляються, оскільки обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 №6-49цс14 та від 02.12.2015 №6-691цс15).

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2016 у справі № 910/5843/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2016 у справі № 910/5843/16 без змін.

2. Матеріали справи № 910/5843/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді А.І. Мартюк

ОСОБА_1