ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2016 р. Справа № 911/2793/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ»

про стягнення 850,28 грн.

Суддя А.Кошик

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 - предст., дов. від 02.06.2014 року.

від відповідача-1 - не з'явився;

від відповідача-2 - не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (далі-відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» (далі-відповідач-2) про стягнення 850,28 грн.

Провадження у справі №911/2793/16 порушено відповідно до ухвали суду від 31.08.2016 року та призначено справу до розгляду на 15.09.2016 року.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору, у судове засідання 15.09.2016 року не зявились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали. Розгляд справи відкладався до 29.09.2016 року.

До господарського суду від позивача у справі надійшла заява вих. №19-8/09 від 19.09.2016 року про збільшення позовних вимог у справі №911/2793/16.

29.09.2016 року в судове засідання представник відповідача-1 та відповідача-2 не з'явилися, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідачі вважаються належним чином повідомленими про час та місце судового засідання.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомленими про судове засідання та те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, пункт 4 частини третьої 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

В судовому засіданні 29.09.2016 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

10 травня 2008 року між ТОВ «ТАТ-АГРО» та ТОВ «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» було укладено договір купівлі-продажу №050508-ПЗ (далі Договір). Відповідно до умов даного Договору ним визначалися умови купівлі-продажу засобів захисту рослин та насіння (далі - Товар).

Судом встановлено, що у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору купівлі-продажу №050508-ПЗ від 10 травня 2008 року, 21 квітня 2010 року ТОВ «ТАТ-АГРО» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» суми заборгованості, пені, 3%-річних, інфляційних витрат, штрафу за період із 01 жовтня 2009 року по 21 квітня 2010 року згідно договору купівлі-продажу №050508-ПЗ від 10 травня 2008 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2010 року по справі №13/215-10, стягнуто із ТОВ «Пирятин Зернопродукт» суму заборгованості та штрафні санкції за період із 01 жовтня 2009 року по 21 квітня 2010 року згідно договору купівлі-продажу №050508-ПЗ від 10 травня 2008 року.

На підставі Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2010 року по справі №13/215-10 підлягає стягненню із Товариство з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» (36008, АДРЕСА_1; п/р №26007050 в ПФ ВАТ «Мегабан», м. Полтава, МФО 331757, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АГРО» (03187, АДРЕСА_2; п/р №26036483 в ВАТ «Український професійний банк», м. Київ, МФО 300205, Код ) суму основного боргу 298 000 (двісті девяносто вісім тисяч) гривень 00 копійок, пеню 182 301 (сто вісімдесят дві тисячі триста одна) гривня 48 копійок, 10% штрафу 67 787 (шістдесят сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 77 копійок, інфляційні витрати 108 223 (сто вісім тисяч двісті двадцять три) гривні 59 копійок, 3%-річних 24 438 (двадцять чотири тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 94 копійки, витрати по сплаті державного мита 6 817 (шість тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 52 копійки, витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 235 (двісті тридцять пять) гривень 55 копійок. Всього 688 291 (шістсот вісімдесят вісім тисяч двісті девяносто одна) гривня 14 копійок.

Відповідно до Постанови Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 28 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження №40384643 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2010 року по справі №13/215-10 про стягнення із Товариство з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» (36008, АДРЕСА_1; п/р №26007050 в ПФ ВАТ «Мегабан», м. Полтава, МФО 331757, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АГРО» (03187, АДРЕСА_2; п/р №26036483 в ВАТ «Український професійний банк», м. Київ, МФО 300205, Код ) суми заборгованості у вказаному розмірі заборгованості.

У відповідності із змістом статті 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Судом встановлено, що ТОВ «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» перерахувало на поточний рахунок ТОВ «ТАТ-АГРО» в якості погашення заборгованості суму у загальному розмірі 350 000,00 грн.: банківська виписка від 01.10.2010 року на суму 50 000,00 грн.; банківська виписка від 06.10.2010 року на суму 100 000,00 грн.; банківська виписка від 08.11.2010 року на суму 200 000,00 грн.

Судом встановлено, що Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по справі №13/215-10 від 29 листопада 2013 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні №40384643 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2010 року по справі №13/215-10 задоволено, здійснено процесуальне правонаступництво на стадії виконання рішення господарського суду, змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №40384643 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2010 року по справі №13/215-10 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АГРО» (03187, АДРЕСА_2; ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ).

Постановою Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 16 грудня 2013 року замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №40384643 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2010 року по справі №13/215-10 - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ-АГРО» (03187, АДРЕСА_2; п/р №26036483 в ВАТ «Український професійний банк», м. Київ, МФО 300205, Код ) правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні ВПВР Управління ГУЮ у Полтавській області від 27 травня 2014 року знаходиться виконавче провадження №40384643 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2010 року по справі №13/215-10 про стягнення із Товариство з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» (36008, м. Полтава, вул. Харківське шосе, 2; п/р №26007050 в ПФ ВАТ «Мегабан», м. Полтава, МФО 331757, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) заборгованості на загальну суму стягнення 337 804,85 грн.

Судом встановлено, що зобовязання ТОВ «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» як згідно наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2010 року по справі №13/215-10, так і згідно договору купівлі-продажу №050508-ПЗ від 10 травня 2008 року щодо погашення суми заборгованості, не виконано.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзац 1 ч.1 ст.193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, Відповідач на власний розсуд та ризик до настання вказаної дати, оплати товару в повному обсязі не здійснив.

Згідно п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Згідно п. 8.3. Договору, у випадку несвоєчасної оплати Товару згідно п. 5.3. Договору, Покупець зобовязаний сплатити штраф в розмірі 10% від суми неоплаченого товару та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу Товару за кожен день прострочення.

Пункт 8.4. Договору передбачає, що Сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

Згідно ч.1 ст.202 ГК України, ст.599 ЦК України зобовязання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 11.1. даного Договору, Договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома Сторонами до повного виконання Сторонами обовязків по Договору.

Судом встановлено, що у ТОВ «ТАТ-АГРО» виникло право вимоги щодо нарахування пені, штрафу, 3%-річних, інфляційних витрат за період існування боргу згідно договору купівлі-продажу №050508-ПЗ від 10 травня 2008 року за період існування боргу, починаючи із 09 листопада 2010 року.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. (стаття 515 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 01 березня 2012 року між ТОВ «ТАТ-АГРО» та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було укладено Угоду №01/03-2012 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що Первісний кредитор (ТОВ «ТАТ-АГРО») відступає Новому кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС») право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» (36008, АДРЕСА_1; п/р №26007050 в ПФ ВАТ «Мегабан», м. Полтава, МФО 331757, ), зобовязання щодо сплати розміру суми основного боргу 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок, пені 182 301 (сто вісімдесят дві тисячі триста одна) гривня 48 копійок, 10% штрафу 67 787 (шістдесят сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 77 копійок, інфляційніих витрати 108 223 (сто вісім тисяч двісті двадцять три) гривні 59 копійок, 3%-річних 24 438 (двадцять чотири тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 94 копійки, витрат по сплаті державного мита 6 817 (шість тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 52 копійки, витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 235 (двісті тридцять пять) гривень 55 копійок, згідно наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2010 року по справі №13/215-10, виданого на підставі Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2010 року по справі №13/215-10, що набрало законної сили.

Судом також встановлено, що відповідно до Угоди №01/03-2012 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 01 березня 2012 року, у звязку із переходом до Нового кредитора зобовязання щодо сплати розміру заборгованості згідно договору купівлі-продажу №050508-ПЗ від 10 травня 2008 року, за цією Угодою Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника виконання зобовязання також й щодо сплати грошового розміру пені, 3%-річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих Первісним кредитором на підставі та у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу №050508-ПЗ від 10 травня 2008 року починаючи із 08 листопада 2010 року (пункт 2.2. Угоди).

Судом досліджено та перевірено, що на виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ «ТАТ-АГРО» було передано ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомлено ТОВ «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» про зазначені вище обставини

Судом встановлено, що Позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України, у звязку із чим, суд погоджується із тим, що Позивач є належним та законним кредитором Відповідача-2 щодо отримання нарахування пені, 3%-річних та інфляційних втрат та його отримання за період існування непогашеного розміру боргу, в тому числі й станом на 09 листопада 2010 року.

За розрахунком позивача, що знаходиться в матеріалах справи станом на день розгляду справи сума 3% річних за період із 09.11.2010 року по 01.12.2010 року на суму боргу 337 804,85 грн. становить 59 256 (пятдесят девять тисяч двісті пятдесят шість) гривень 60 копійок, розмір інфляційних втрат за період листопада 2010 року по травень 2016 року на суму боргу 337 804,85 грн. становить 240 517 (двісті сорок тисяч пятсот сімнадцять) гривень 05 копійок.

Розрахунок відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначені вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою №01/03-2012 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 01 березня 2012 року, 21 серпня 2015 року між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» (Кредитор) та ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (Поручитель) було укладено Договір поруки №21-08-2015, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Товариством з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» () щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру інфляційних втрат у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно договору поставки та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується «основний договір»). пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №01/03-2012 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 01 березня 2012 року, укладену згідно договору купівлі-продажу №050508-ПЗ від 10 травня 2008 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки Поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності Поручителя та розмір поруки:

Пункт 3.1. - Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою розміру інфляційних втрат у сумі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

У разі порушення боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися з вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п. 4.1. договору поруки).

За змістом п. 6.1. договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Статтею 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з статтею 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу приписів статті 555 Цивільного кодексу України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Положеннями статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Судом, при прийняті рішення, зокрема також враховано положення ч. 2 ст. 35 ГПК України, відповідно до якої факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Згідно з приписами п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.11.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги у справі №911/2793/16 за позовом ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ТОВ «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» про стягнення суми 3%-річних та інфляційних втрат, є законними та обґрунтованими.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» підлягають задоволенню.

Як передбачено п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України, що складаються з 4497 грн. судового збору, покладаються на відповідачів порівну в частині солідарної вимоги (50000 грн.), решта судових витрат покладається на відповідача2.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідачів солідарно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Солідарно стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» (36008, м. Полтава, вул. Харківське шосе, 2, код 34698269) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (08633, Київська обл., Васильківський р-н, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, оф. 23, код 38039872) 50 000 (пятдесят тисяч) гривень 00 копійок інфляційних втрат.

3. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» (36008, м. Полтава, вул. Харківське шосе, 2, код 34698269) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, оф. 23, код 38039872) 190 517 (сто девяносто тисяч пятсот сімнадцять) гривень 05 копійок інфляційних втрат, 59 256 (пятдесят девять тисяч двісті пятдесят шість) гривень 60 копійок 3%-річних та 4121,97 ()чотири тисячі сто двадцять один) грн. удових витрат.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (08633, Київська обл., Васильківський р-н, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, оф. 23, код 38039872) 375,03 (триста сімдесят пять) грн. судових витрат.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 24.10.2016 р.