Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

20.10.2016 Справа № 927/865/16

За позовом Керівника Ніжинської місцевої прокурори, вул. Овдіївська, 2, м. Ніжин, Чернігівска область, 16600

в інтересах держави в особі позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, пр. Миру, 43, м. Чернігів, 14000,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1,

про зобов"язання повернути майно 31444 грн.

Суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від заявника: Кушнір Л.В., посвідчення №033951 від 15.06.2015;

від позивача: Бутенко Н.В. довіреність № 36 від 23.12.2015; посвідчення №250 від 19.01.2016;

від відповідача: не прибув.

в с т а н о в и в:

Керівником Ніжинської місцевої прокурори в інтересах держави в особі позивача- Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, подано позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання повернути державне нерухоме майно - будівлю колишньої дизельної електростанції площею 117,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває на балансі Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України.

В судовому засіданні 04.10.2016 прокурором та представником позивача подана письмова заява «про зміну предмету спору», у яких викладено вимоги про виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з державного нерухомого майна - будівлі колишньої дизельної електростанції площею 117,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває на балансі Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України. Інші позовні вимоги прокурор спільно з позивачем просить залишити без змін.

Вказана заява прийнята судом до розгляду відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 20.10.2016 прибули прокурор та повноважний представник позивача у справі.

Відповідач у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду.

Відповідно до пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за змістом ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні 20.10.2016 прокурором та представником позивача позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

Відповідачем відзив на позовну заяву та інші витребувані ухвалами господарського суду докази не надані, внаслідок чого справа на підстав положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши присутніх в судовому засіданні під час судового розгляду справи учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

25.08.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (далі - Орендодавець) та ФОП ОСОБА_5 (далі - Орендатор) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №180-09( далі за текстом - договір).

Відповідно до п.1.1. договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування без права приватизації та передачі в суборенду, переходу права власності тертім особам державне нерухоме майно - будівлю колишньої дизельної електростанції площею 117,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває на балансі Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 16.04.2009 і становить за незалежною оцінкою 314444,00 грн.

Відповідно до п.1.2. договору майно передається в оренду для розміщення складу.

Відповідно до п. 10.1 договір укладено строком на 1 рік - з 25.12.2009 до 24.08.2010.

Угодою від 10.02.2011 до договору оренди від 25.08.2009 сторони продовжили строк його дії на 2 роки 364 дні - до 23.08.2013 включно, а угодою від 01.11.2013 - продовжили строк дії на 2 роки 364 дні - з 24.08.2013 до 21.08.2016 включно.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету Балансоутримувачу у співвідношенні 50 % до 50 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 5.2 договору сторони передбачили, що Орендар (відповідач у справі) зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі вносити орендну плату.

Вказані умови договору відповідачем своєчасно та у повному обсязі виконані не були.

26.05.2016 Господарським судом Чернігівської області прийняте рішення у справі №927/293/15 за позовом Виконуючого обов'язки керівника Ніжинської місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача- Спеціальний авіаційний загін оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, про стягнення 8780 грн.95 коп.

Вказаним судовим рішенням позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області 6859 грн. 65 коп. боргу, 480 грн. 18 коп. штрафу та 1065грн.05 коп. пені. З Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Прокуратури Чернігівської області стягнуто 1350 грн. 64 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 11.06.2016 та до цього часу залишається не виконаним, борг Орендарем не погашений.

04.05.2016 позивачем на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення було надіслано повідомлення №18-03-01468 про відмову від договору оренди №180-09 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.08.2009 з вимогою повернути орендоване нерухоме майно, в порядку передбаченому п. 10.10 договору оренди, шляхом підписання з Балансоутримувачем акту приймання - передачі. Також у вказаному листі позивач повідомив відповідача про наслідки відмови від договору на підставі ч. 2 ст. 782 Цивільного кодексу України .

Вказане повідомлення було отримане відповідачем 07.05.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №091, та залишено без відповіді та без задоволення (а.с. 24).

Відповідачем майно, отримане в користування за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №180-09 від 25.08.2009, не повернуте, внаслідок чого заявник звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі позивача.

Заперечень на позов відповідач під час судового розгляду справи не надав, а також не скористався правом участі у судових засіданнях свого повноважного представника.

Доказів звільнення та повернення відповідачем майна після припинення договору оренди під час судового розгляду справи суду надано не було.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, вислухавши присутніх в судових засіданнях учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна за змістом норма наведена у ст. 759 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт укладення сторонами у справі договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 25.08.2009 №180-09, а також факт передачі позивачем відповідачеві орендованого майна - державного окремого індивідуально-визначеного (нерухомого) майна - будівлю колишньої дизельної електростанції площею 117,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на балансі Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 16.04.2009 і становить за незалежною оцінкою 314444,00 грн.

У відповідності з приписами ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.05.2016 у справі № 927/293/16 за позовом Виконуючого обов'язки керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Спеціальний авіаційний загін оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, про стягнення 8780 грн.95 коп. позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області 6859 грн. 65 коп. боргу по орендній платі, 480 грн. 18 коп. штрафу та 1065грн.05 коп. пені. З відповідача на користь Прокуратури Чернігівської області стягнуто 1350 грн. 64 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За таких обставин не підлягають доведенню факти, встановлені господарським судом Чернігівської області у рішенні №927/293/16 від 26.05.2016.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 11.06.2016 та до цього часу залишається не виконаним, борг Орендарем по орендній платі не погашений, що є підтвердженням невиконання відповідачем як Орендарем зобов'язань за укладеним з позивачем договором оренди.

Згідно зі ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено факт відмови позивача, як Орендодавця, від укладеного з відповідачем договору оренди (повідомлення №18-03-01468 від 04.05.2016, яке отримане відповідачем 07.05.2016 та залишено без відповіді та без задоволення).

Таким чином, укладений сторонами договір оренди є припиненим з 07.05.2016 - з дати отримання відповідачем повідомлення позивача про відмову від договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 10.10 договору оренди та ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

В ході судового розгляду справи доведено факт користування відповідачем орендованим майном, а також факт неповернення вказаного майна після закінчення строку дії договору оренди.

Доказів звільнення та повернення відповідачем майна після припинення договору оренди під час судового розгляду справи суду надано не було.

За таких обставин вимога позивача про виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) з державного індивідуально визначеного (нерухомого) майна - будівлі колишньої дизельної електростанції площею 117,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область. м. Ніжин, вул. Космонавтів, 90 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи сплату судового збору прокуратурою Чернігівської області, з відповідача підлягає стягненню на користь прокуратури Чернігівської області 1378 грн. судового збору, на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Виселити фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) з державного індивідуально визначеного (нерухомого) майна - будівлі колишньої дизельної електростанції площею 117,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, видати наказ Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Чернігівській області після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, на користь прокуратури Чернігівської області (код 02910114) 1378 грн. 00 коп. судового збору, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 20.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складення та підписання повного тексту рішення - 24.10.2016.

Суддя М.О. Демидова

.