РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016Справа № 910/16479/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Державного підприємства Український державний Науково-дослідний інститут проектування міст Діпромісто імені ОСОБА_1

до Державного підприємства Державний Науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві

про стягнення 89 944, 26 грн.

за участю представників:

від позивача:ОСОБА_2- представник за довіреністю № Д-2118 від 19.09.2016 р.
від відповідача:не зявився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство Український державний Науково-дослідний інститут проектування міст Діпромісто імені ОСОБА_1 (далі ДП Діпромісто) з позовом до Державного підприємства Державний Науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві (далі - ДП ДНДІ у будівництві) про стягнення 89 944, 26 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору про надання розстрочки погашення заборгованості за оренду нерухомого майна і відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 31.01.2014 р. щодо своєчасного внесення платежів згідно графіка погашення заборгованості, внаслідок чого відповідач має сплатити заборгованість у повному обсязі.

У позові ДП УД НДІПМ Діпромісто просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 89 944, 26 грн., яка складається з: 62 342,68 грн. основного боргу, 4 791,85 грн. пені, 21 882,28 грн. інфляційних втрат та 927,45 грн. 3 % річних.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд без його участі до суду не подав. Позиція відповідача стосовно даного позову суду невідома, причини неявки визнані судом неповажними.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з наявністю у ДП ДНДІ у будівництві заборгованості зі сплати орендних та комунальних платежів за договором № 4150 від 24.12.2008 р. сторони уклали договір про надання розстрочки погашення заборгованості по платежах за оренду нерухомого майна, що належить до державної власності і по платежах відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

Відповідно до умов договору розстрочки відповідач визнає наявність перед позивачем заборгованості з оплати орендних платежів та платежів за комунальні послуги у сумі 62 342,68 грн. (п. 1 договору).

Сторони встановили, що за період з лютого 2014 р. по грудень 2014 р. відповідач здійснює щомісячне погашення заборгованості у сумі 5 195,22 грн., а у січні 2015 р. у сумі 5 195,26 грн., що разом складає 62 342,68 грн. (п. 2 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання підприємством своїх зобов'язань (п. 6 договору).

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання щодо внесення платежів у строки, передбачені договором розстрочення, не виконав, а, отже у нього залишилась несплаченою заборгованість у сумі 62 342,68 грн.

08.04.2016 р. позивач листом № Д-818 звернувся з вимогою до відповідача про сплату вказаної заборгованості у найкоротші терміни. Проте, у відповідь на вказану вимогу відповідач листом № 41 від 13.04.2016 р. повідомив про неможливість виконання вимоги у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості перед ДП Діпромісто за договором розстрочення та протилежного не довів, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ДП ДНДІ у будівництві заборгованості у сумі 62 342,68 грн. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 4 791,85 грн.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Нормами ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що умовами договору розстрочення від 31.01.2014 р. умови нарахування штрафних санкцій у вигляді пені сторонами не погоджувались, а, спеціальний закон, який передбачає стягнення пені в разі неналежного виконання зобов'язань з розстрочення цієї заборговності - відсутній, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 21 882,28 грн. та 3 % річних у сумі 927,45 грн., нараховані на суму несплаченої заборгованості.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення інфляційної складової суми боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 21 882,28 грн. та 3 % річних у сумі 927,45 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства Український державний Науково-дослідний інститут проектування міст Діпромісто імені ОСОБА_1 до Державного підприємства Державний Науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві про стягнення 89 944, 26 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Державний Науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві (03037, м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 2А, ідентифікаційний код 02498180) на користь Державного підприємства Український державний Науково-дослідний інститут проектування міст Діпромісто імені ОСОБА_1 (01133, м. Київ, бул. ОСОБА_3, 26, ідентифікаційний код 02497720) основну заборгованість у сумі 62 342 (шістдесят дві тисячі триста сорок дві) грн. 68 коп., інфляційних втрат у сумі 21 882 (двадцять одна тисяча вісімсот вісімдесят дві) грн. 28 коп., 3 % річних у сумі 927 (девятсот двадцять сім) грн. 06 коп. та судовий збір у сумі 1 304 (одна тисяча триста чотири) грн. 59 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 20 жовтня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 25 жовтня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.