ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 р. Справа № 909/654/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Сегін І. В., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 46 019 грн 73 коп. за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 46 019 грн 73 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення своїх договірних зобов'язань, згідно з умовами укладеного між сторонами договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, відповідач в повному обсязі не оплатив прийнятий від позивача за відповідним актом приймання-передачі природний газ на загальну суму 38 004 грн 18 коп. У зв'язку із порушенням договірних зобов'язань позивач також нарахував відповідачу 5 553 грн 80 коп. пені, 143 грн 50 коп. трьох процентів річних та 2 318 грн 25 коп. інфляційних втрат.

05 серпня 2016 р., господарський суд Івано-Франківської області порушив провадження у справі № 909/654/16 та призначив її до розгляду на 18 серпня 2016 р.

18 серпня 2016 р., розгляд справи суд відклав на 13 вересня 2016 р., однак в цей день розгляд справи не відбувся у зв'язку із перебуванням судді Ткаченко І. В. у відпустці.

14 вересня 2016 р., розгляд справи суд призначив на 27 вересня 2016 р.

27 вересня 2016 р., строк розгляду спору суд продовжив на 15 днів, а розгляд справи відклав на 11 жовтня 2016 р.

11 жовтня 2016 р., розгляд справи суд відклав на 18 жовтня 2016 р.

Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, відзиву на позов суду не надіслав, хоча про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином.

За наведених обставин, керуючись положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, положеннями ст. 69 ГПК України про строки вирішення спорів господарським судом, подальше відкладення розгляду справи суд визнав неможливим і, згідно з вимогами ст. 75 ГПК України, розглянув справу по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд

в с т а н о в и в:

01 січня 2013 р., між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (споживач) був укладений договір № 2013/ТП-ПР-к-ІФ-5190 на постачання природного газу за регульованим тарифом, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник здійснює постачання природного газу споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п. 4.1 Договору, розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює регулювання у сфері енергетики.

Як зазначено в розділі IV Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або плановими платежами. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. п. 6.2.2 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Так, на виконання своїх договірних зобов'язань, позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 46 704 грн 18 коп., що підтверджується даними підписаних сторонами актів приймання-передачі. Кінцевим строком оплати отриманого споживачем природного газу сторони визначили 05 лютого 2015 р.

09 лютого 2015 р., відповідач звернувся до позивача із гарантійним листом, зобов'язався погасити заборгованість у строк до 01 березня 2015 р.

Отриманий природний газ відповідач оплатив частково 20 січня 2016 р. на суму 8 700 грн.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено у ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що належним чином виконавши свої договірні зобов'язання позивач поставив відповідачу природний газ, який останній в повному обсязі не оплатив.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що в результаті неповної оплати отриманого від позивача природного газу відповідач порушив укладений між сторонами договір, що спричинило виникнення боргу відповідача перед позивачем на суму 38 004 грн 18 коп., отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.

У зв'язку із порушенням договірних зобов'язань позивач також просить стягнути з відповідача 5 553 грн 80 коп. пені, 143 грн 50 коп. трьох процентів річних та 2 318 грн 25 коп. інфляційних втрат.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

У застосуванні індексації суд враховує рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, зокрема, викладені в листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 р. № 62-97 р.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, оскільки, при проведенні розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат позивач допустив помилки, а суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, то вимогу позивача про стягнення з відповідача 5 553 грн 80 коп. пені, 143 грн 50 коп. трьох процентів річних та 2 318 грн 25 коп. інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору, згідно з положеннями ст. 49 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов - задовольнити;

з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (76018, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20; ідентифікаційний код 03361046) стягнути 38 004 (тридцять вісім тисяч чотири) грн 18 коп. основного боргу, 5 553 (п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн 80 коп. пені, 143 (сто сорок три) грн 50 коп. трьох процентів річних та 2 318 (дві тисячі триста вісімнадцять) грн 25 коп. інфляційних втрат;

з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (76018, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20; ідентифікаційний код 03361046) стягнути 1 378 (одну тисячу сімдесят вісім) грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ткаченко І. В.

Повне рішення складено 21.10.16