Господарський суд Чернігівської області
=========================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 жовтня 2016 року Справа № 927/886/16

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛІМП-С

17500, вул. Миру, 14, м.Прилуки, Чернігівська область;

до відповідача: Державного підприємства Дослідне господарство Івківці

Національної академії аграрних наук України

17580, вул. Незалежності, 34А, с. Івківці, Прилуцького р-ну;

про стягнення 244229,76 грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № б/н від 27.05.2016 - юрист;

від відповідача: не прибули;

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю ОЛІМП-С звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Державного підприємства Дослідне господарство Івківці Національної академії аграрних наук України про стягнення 244229,76 грн., з яких 231058,00 грн. основного боргу, 3814,24 грн. 3% річних, 9357,52грн. інфляційних відповідно до договору поставки нафтопродуктів №030116 від 01.01.2016.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки нафтопродуктів №030116 від 01.01.2016 щодо оплати заборгованості в сумі 231058,00 грн. за січень-березень 2016 року.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 22.09.2016 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 11.10.2016, після чого розгляд справи відкладався до 18.10.2016.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 18.10.2016.

18.10.2016 позивачем подано заяву про уточнення розміру позовних вимог від 11.10.2016 в якій він зазначає, що ним здійснено перерахунок заявлених сум та просить суд стягнути з відповідача 231058,00грн. основного боргу, 8283,83грн. інфляційних 4117,57грн. 3% річних, а всього 243459,40грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи положення ст.22 ГПК України, суд розцінює зазначену заяву позивача як заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення інфляційних до 8283,83грн. та про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3%річних до 4117,57грн. і розглядає спір виходячи з суми позову 243459,40грн.

Представники відповідача в судові засідання не зявились, відзиву на позов відповідач не надав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвал господарського суду: №341 від 22.09.2016 та №457 від 11.10.2016.

Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача та дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Олімп С (Постачальник) та Державним підприємством «Дослідне господарство «Івківці» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 030116 (далі Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити суміш вуглеводнів, лігроїно-газойлеву фракцію, АКДТ, Абсорбент (компонент ДТ) газоконденсатний, Сировину вуглеводневу, Конденсат газовий, нафту сиру, Фракцію лігроїно-газойлеву, та ін. нафтопродукти, надалі Товар.

За юридичною природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1. Договору, Товар поставляється у товарному парку ДП «Дослідне господарство «Івківці» інституту захисту рослин національної академії аграрних наук України» і підтверджується видатковими накладними.

Згідно п. 2.2. Договору, загальна кількість товару, що передається, може відрізнятися від передбаченого, але не більше ніж на 5 відсотків.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що кількість та ціна на кожну партію Товару обумовлюються Постачальником та Покупцем і підтверджуються виставленими рахунками фактури ( по факсимільному зв'язку або наручно).

Так, за період з січня по березень 2016 року позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 231058грн, що підтверджується видатковими накладними: № 6 від 09.01.2016 на суму 60634,00 грн., № 9 від 18.01.2016 на суму 71360,00 грн., № 22 від 25.02.2016 на суму 60634,00 грн., №15 від 18.03.2016 на суму 38430,00грн., а також довіреностями на отримання товару: №2 від 09.01.2016, №7 від 25.02.2016, №14 від 18.03.2016.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до п. 3.4., 3.5. Договору, покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника; оплата здійснюється на протязі 10 (десяти) календарних днів від дати поставки Товару.

Однак, станом на час порушення провадження у справі відповідач зобовязання перед позивачем не виконав, що є порушенням ст. ст. 525, 692 ЦК України і ст.193 ГК України.

Факт отримання товару на суму 231058,00грн. належним чином доведений, підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.04.2016 щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 231058,00грн., що підписаний повноважними представниками позивача та відповідача та скріплений їх печатками.

Станом на час подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар не сплачена та становить 231058,00грн..

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем в сумі 231058,00грн. належним чином доведений, документально підтверджений, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 231058,00грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.10.2016, просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 20.01.2016 по 19.09.2016 в сумі 4117,57грн. та інфляційні за період з лютого 2016 по серпень 2016 в сумі 8283,83грн.

За перерахунком суду 3% річних за період з 20.01.2016 по 19.09.2016 складають 4148,98грн., інфляційні за період з лютого 2016 по серпень 2016 складають 8892,41грн.

Оскільки позивачем заявлено про стягнення з відповідача 3% річних за період з 20.01.2016 по 19.09.2016 в сумі 4117,57грн. та інфляційних за період з лютого 2016 по серпень 2016 в сумі 8283,83грн., отже такі вимоги підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3651,89 грн. судового збору.

Керуючись ст.49, ст.75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Івківці» Національної академії аграрних наук України» ( 17580, вул. Незалежності, 3А, с. Івківці, Прилуцький р-н, р/р 7838 в ЧРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМП-С» (17500, вул. Миру, 14, м. Прилуки, Чернігівська обл., р/р 1 в ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», м.Київ, МФО 380805, ) 231058,00 грн. заборгованості, 4117,57грн. 3% річних, 8283,83грн. інфляційних, а всього 243459,40грн., а також 3651,89грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 24 жовтня 2016 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна