ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 жовтня 2016 року Справа № 920/394/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П.- головуючого,
Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 22.08.2016
у справі№920/394/16 Господарського суду Сумської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок"
до1. Управління культури і туризму Сумської обласної державної адміністрації; 2. Державного підприємства "Науково-дослідний центр "Охоронна археологічна служба України" Інституту археології НАН України
проусунення перешкод в користуванні власністю (земельними ділянками)

ВСТАНОВИВ:

Подана 08.09.2016 касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок" про перегляд в касаційному порядку постанови Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 у справі №920/394/16 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

В порушення вимог наведеної процесуальної норми до названої касаційної скарги не додано доказу сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата у 2016 році визначена станом на 01.01.2016 у місячному розмірі 1378 гривень.

Згідно пп. 5 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пп.2 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі мінімальної заробітної плати.

Заявником у касаційному порядку оскаржується постанова Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 у справі №920/394/16 та рішення господарського суду першої інстанції, якими розглянуто немайновий позов про усунення перешкод у користуванні власністю - земельними ділянками шляхом їх звільнення від об'єктів культурної спадщини. При цьому у прохальній частині позовної заяви наводиться перелік земельних ділянок з конкретним зазначенням кадастрового номеру кожної - всього 7 земельних ділянок.

У статті 79 Земельного кодексу України (ЗКУ) наведено визначення земельної ділянки, відповідно до якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Права на земельну ділянку обліковуються як у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ст. 126 ЗКУ), так і у державному земельному кадастрі (ст. 202 ЗКУ).

За змістом ст. ст. 10, 15, 16 Закону України "Про державний земельний кадастр" земельна ділянка є об'єктом Державного земельного кадастру, кадастровий номер земельної ділянки входить до переліку відомостей про земельну ділянку та є незмінним і скасовується лише у разі скасування реєстрації земельної ділянки.

З приписів наведеного законодавства вбачається, що кожна земельна ділянка є окремим об'єктом права.

Таким чином позов у даній справі фактично об'єднує сім немайнових вимог, оскільки стосується прав на сім зазначених у позові земельних ділянок.

Отже, при зверненні до суду позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 9646 грн., проте ним помилково було сплачено лише 1378 грн. (а.с. 13 т. 1), на що суди попередніх інстанцій увагу не звернули.

Враховуючи викладене, сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги, повинна становити 11572,20грн. (120% від 9646грн.), проте скаржником згідно з поданою квитанцією від 08.09.2016 сплачено лише 1653,60 грн.

Зазначене відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення касаційної скарги заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 у справі №920/394/16 повернути заявнику без розгляду.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: Г.А. Кравчук

Г. М. Мачульський