номер провадження справи 4/72/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 Справа № 908/2255/16

м. Запоріжжя

За позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (69035, м. Запоріжжя, Заводська, 7)

про стягнення 1342,99 грн. пені та 91,31 грн. 3 % річних

Суддя Зінченко Н.Г.

Представники сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1, довіреність № 20 від 11.01.2016 р.

СУТЬ СПОРУ:

25.08.2016 р. до господарського суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», м. Запоріжжя про стягнення 1342,99 грн. пені та 91,31 грн. 3 % річних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2016 р. справу № 908/2255/16 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.08.2016 р. порушено провадження у справі № 908/2255/16, справі присвоєно номер провадження 4/72/16, судове засідання призначено на 19.09.2016 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. В судовому засіданні 19.09.2016 р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 18.10.2016 р.

У звязку з виробничою необхідністю, розгляд справи № 908/2255/16, призначений на 18.10.2016 р., було перенесено на інший день 20.10.2016 р.

За письмовими клопотаннями представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 20.10.2016 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на ст. ст. 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 12, 15, 54 Господарського процесуального кодексу України і полягають в тому, що позивачем нараховано до стягнення з відповідача 1342,99 грн. пені та 91,31 грн. 3% річних за загальний період з 20.09.2015 р. по 26.01.2016 р. у звязку із несвоєчасним виконанням товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» своїх зобовязань з оплати за поставлений природний газ по договору № 15-723-РО купівлі-продажу природного газу від 23.06.2015 р.

В запереченні № 2973 від 19.09.2016 р. на позовну заяву відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свою позицію товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» обґрунтовує тим, що умовами договору передбачено здійснення розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі. При цьому, позивач не надав доказів повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, як це передбачено пунктом 3.4 договору, відповідно, підстави для проведення остаточних розрахунків відсутні.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача та представника позивача в минулому судовому засіданні, суд

ВСТАНОВИВ:

23.06.2015 р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець, позивач у справі) та ТОВ «Запоріжгаз Збут» (покупець, відповідач у справі) укладено договір № 15-723-РО на купівлю-продаж природного газу (далі договір), згідно пункту 1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ (далі газ), а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили обсяги газу, що планується передати.

Згідно пункту 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна газу визначена сторонами в розділі 5 Договору (з урахуванням додаткових угод № 1 від 15.10.2015 р. до договору, № 2 від 28.10.2015 р. до договору, № 3 від 04.11.2015 р. до договору).

Згідно пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (розділ ХІ договору), покупець не здійснює повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення (розділ ХІ договору).

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідачу протягом липня-грудня 2015 року природний газ на загальну суму 277270,91 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.07.2015 р., від 31.08.2015 р., від 30.09.2015 р., від 31.10.2015 р., від 30.11.2013 р. та від 31.12.2013 р., які є узгодженими, мають підписи уповноважених осіб сторін, містять печатки підприємств та відповідно до яких наданий природний газ прийнято відповідачем без зауважень та претензій. Зазначені акти, відповідно до договору, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. При цьому суд враховує положення ч. 5 ст.254 Цивільного кодексу України, згідно з якою, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення взятих на себе за договором зобовязань, не здійснив своєчасну оплату за отриманий природний газ, а саме:

за актом приймання-передачі природного газу від 31.08.15 р. на суму 6937,92 грн. строк оплати становить до 22.09.15 р. (з урахуванням того, що 19 та 20 числа припадають на вихідні дні, а тому останнім днем для здійснення оплати є 21 число), тоді як відповідачем було повністю сплачено суму боргу 22.09.2015 р.;

за актом приймання-передачі природного газу від 30.09.15 р. на суму 7769,52 грн. строк оплати становить до 20.10.15 р., тоді як відповідачем було повністю сплачено суму боргу 21.10.15 р.;

за актом приймання-передачі природного газу від 30.11.15 р. на суму 58361,32 грн. строк оплати становить до 22.12.15 р. (з урахуванням того, що 19 та 20 числа припадають на вихідні дні, а тому останнім днем для здійснення оплати є 21 число), тоді як відповідачем було повністю сплачено суму боргу на зазначену дату 23.12.15 р.;

за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.15 р. на суму 123195,96 грн. строк оплати становить до 20.01.16 р., тоді як відповідачем було повністю сплачено суму боргу 27.01.2016 р.

В звязку з тим, що відповідач несвоєчасно оплатив вартість поставленого протягом 2015 року газу за договором № 15-723-РО на купівлю-продаж природного газу від 23.06.2015 р., позивач просить суд стягнути з відповідача нараховані 1342,99 грн. пені та 91,31 грн. 3% річних за загальний період з 20.09.2015 р. по 26.01.2016 р.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Неналежне виконання відповідачем зобовязань щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений протягом 2015 року газ за договором № 15-723-РО на купівлю-продаж природного газу від 23.06.2015 р. підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 7.2 договору, який передбачає, що у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (розділ ХІ договору), покупець не здійснює повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Розділом ХІ договору визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки виходячи зі змісту пункту 7.2 договору нарахування пені можливе лише за період з 20.01.2016 р. по 26.01.2016 р. на суму заборгованість 123195,96 грн. Нарахування пені по іншим актам приймання-передачі є безпідставним. Таким чином, стягненню підлягає пеня в сумі 1036,73 грн. за період з 20.01.2016 р. по 26.01.2016 р., нарахована на суму заборгованості 123195,96 грн. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки позивачем при його складанні не враховано положення ч. 5 ст.254 ЦК України. Таким чином, по акту приймання-передачі природного газу за 31.08.2015 р. 3% річних стягненню не підлягають, оскільки строк оплати за ним становить до 22.09.15 р. (з урахуванням того, що 19 та 20 числа припадають на вихідні дні, а тому останнім днем для здійснення оплати є 21 число), тоді як відповідачем було повністю сплачено суму боргу 22.09.2015 р. й день здійснення фактичної оплати до періоду заборгованості не включається; по акту приймання-передачі природного газу від 30.09.2015 р. 3% річних підлягають стягненню в сумі 0,64 грн. за 20.10.15 р.; по акту приймання-передачі від 30.11.2015 р. 3% річних підлягають стягненню в сумі 2,96 грн. за 22.12.2015 р. (з урахуванням того, що 19 та 20 числа припадають на вихідні дні, а тому останнім днем для здійснення оплати є 21 число); по акту приймання-передачі від 31.12.2015 р. 3% річних підлягають стягненню в сумі 70,69 грн. за період з 20.01.16 р. по 26.01.16 р. Всього 3% річних підлягають стягненню в сумі 74,29 грн. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не підлягають.

Суд не приймає заперечення відповідача щодо ненадання позивачем доказів повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу та невиконання продавцем пункту 3.4 договору у звязку з наступним.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 692 ЦК України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, пунктом 6.1 договору встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч. 1 ст. 530 ЦК України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Пункт 3.4 договору визначає акти приймання-передачі газу як підставу для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1 цього договору, який містить конкретну дату здійснення остаточних розрахунків за отриманий у попередньому місяці газ (20 число місяця), несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць, або ж неповернення позивачем відповідачу відповідного акту приймання-передачі жодним чином не змінює встановлений сторонами строк оплати поставленого газу.

Таким чином, пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу та повернення його примірника відповідачем позивачу. Тобто, настання грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом повернення йому позивачем відповідного акта.

Такі акти лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, а тому, виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з позивачем. Більше того, пункт 3.4 договору зобов'язував саме покупця надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість.

Отже, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою, у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 цього Кодексу, а тому, наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що всі акти приймання-передачі газу, які складені відповідачем та підписані двома сторонами, датовані останнім днем кожного місяця поставки газу і в них вказані обсяги та вартість газу, передані позивачем та прийняті відповідачем в кожному місяці.

Докази того, що на момент настання строку оплати газу відповідач заперечував проти його обсягів чи вартості (вказаних в актах приймання-передачі газу) в матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази того, що відповідач звертався до позивача з вимогою про повернення йому підписаних актів.

За таких обставин, неповернення актів позивачем не змінює встановленого договором строку оплати за газ, проведення остаточних розрахунків, а також не відстрочує виконання цього обов'язку.

Зазначена позиція також викладена в постановах Вищого господарського суду України від 11.10.2016 р. № 911/10/16 та від 14.09.2016 р. № 909/79/16.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем надано усі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідачем факт порушення умов виконання зобовязань по договору не спростований, належні докази в обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву не надано.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 254, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 193, 230 ГК України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», м. Запоріжжя про стягнення 1342,99 грн. пені та 91,31 грн. 3 % річних задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (69035, м. Запоріжжя, Заводська, 7, ) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ) 1036 (одна тисяча тридцять шість) грн. 73 коп. пені, 74 (сімдесят чотири) грн. 29 коп. 3 % річних та 1067 (одна тисяча шістдесят сім) грн. 41 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 24 жовтня 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.