ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 року Справа № 904/2255/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Широбокова Л.П. (доповідач)

судді: Сизько І.А., Кузнецової І.Л.

при секретарі судового засідання: Однорог О.В.

представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Каховка Херсонської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2016р. у справі №904/2255/16

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк

"Приватбанк", м. Дніпро,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське

Фінансове Агентство "Верус", м. Дніпро,

відповідача 2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Каховка Херсонської області

про стягнення 102 548,53 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2016р. у справі №904/2255/16 (суддя Дубінін І.Ю.) позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" 30705 грн 14 коп заборгованості за кредитом, 32857 грн 83 коп заборгованості по процентам за користування кредитом, 32584 грн 55 коп пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 6401 грн 01 коп заборгованості по комісії за користування кредитом, 1538 грн 23 коп витрат по сплаті судового збору. У задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" відмовлено, оскільки Позивачем у визначений Законом тридцятиденний строк не заявлено кредиторські вимоги у справі про банкрутство Відповідача-1.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Відповідач-2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- з Відповідачем-1 жодних стосунків не має, договір поруки з ним не підписував;

- у зв`язку із скрутним матеріальним становищем звертався до відділення Позивача з пропозиціями щодо отримання канікул, втім йому було відмовлено;

- матеріали справи не містять первинних документів щодо видачі кредиту, здійснення його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем, а також суми штрафних санкцій та відсотків, зазначених у довідці розрахунку, є безперечним;

- банк навмисно приховує проценти по оплаті за кредитним договором;

- положення кредитного договору суперечать імперативним нормам законодавства і є нікчемними;

- судом не враховані всі обставини, що утруднюють виконання рішення (скрутне матеріальне становище), чим порушено гарантоване право на справедливий суд.

У судові засідання, в тому числі 17.10.2016р., апелянт не з`явився, надіслав клопотання про неможливість прибути у м. Дніпро у зв`язку з відсутністю фінансової можливості. Просив рішення у справі скасувати, направити справу за підсудністю до господарського суду Херсонської області за місцем реєстрації Відповідача-2.

Позивач та Відповідач-1 вимог суду не виконали, відзив на апеляційну скаргу не надали, явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, не зважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

З огляду на те, що будь-яких клопотань або додаткових доказів від сторін до суду не надійшло, розгляд справи здійснюється за наявними доказами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, але рішення суду підлягає зміні, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 20.11.2012р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПРИВАТБАНК" (надалі - Позивач) та Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі Відповідач-2) підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої Відповідач-2 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів ОСОБА_2, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua та які разом із заявою складають договір банківського обслуговування.

Відповідно до договору Відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №0189 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку ОСОБА_2 і Клієнта (системи клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення чи інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (а.с.33).

Відповідно до пункту 3.2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на поточний рахунок (надалі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (надалі - ліміт); техніко-економічне обґрунтування кредиту фінансування поточної діяльності; про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших); банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебатування поточного рахунку; при цьому утворюється дебетове сальдо; кредит надається у обмін на зобовязання клієнта з повернення кредиту, сплаті процентів та винагороди (пункт 3.2.1.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг).

Згідно з пунктом 3.2.1.1.8 Умов та Правил надання банківських послуг проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-які іншій формі); при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту; згідно статей 212, 651 Цивільного кодексу України при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань за кредитом, банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого з зобовязань має право встановити інший термін повернення кредиту; при цьому банк направляє клієнту повідомлення з зазначенням дати терміну повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою засобів електронного звязку банка і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms- повідомлення чи інших); при непогашенні заборгованості у термін, визначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, вказаної в повідомленні, вважається простроченою.

У пункті 3.2.1.1.11 Умов та Правил надання банківських послуг періодом безперервного користування є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку; початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня; зменшення або збільшення заборгованості по кредиту в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредиту; датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо; період безперервного користування „кредитним лімітом на поточному рахунку не більше 35 днів.

У пунктах 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.1.1., 3.2.1.4.1.2 та 3.2.1.4.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційна процентна ставка); порядок розрахунку відсотків: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 20-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; у випадку необнулення дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти у розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягає обнуленню; у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало анулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало анулюванню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними; при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобовязань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360-ти днів у році; сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобовязань. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3., здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано клієнтом.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360-ти днів у році; розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом; день повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається; нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (пункт 3.2.1.4.9 Умов та Правил надання банківських послуг).

Також клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до пунктів 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг; банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень (пункт 3.2.1.4.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору станом на 11.03.2016р. у Відповідача-2 утворилася заборгованість по кредиту 30705,14 грн, заборгованість за відсотками користування кредитом 32857,83 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом 6401,01 грн, що і стало підставою для звернення із даним позовом.

Відповідно до п. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.ч. 1-3, ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як було зазначено, Відповідач-2 згідно Заяви про відкриття поточного рахунку в ПАТ КБ "Приватбанк" від 20.11.2012р. приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", ОСОБА_2, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування, та взяв на себе зобов'язання виконувати умови зазначеного договору.

Зазначені документи у своїй сукупності визначають істотні умови договору банківського обслуговування та підтверджують факт його укладення між Позивачем та Відповідачем-2 (зазначеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України постанови №910/14030/14 від 14.07.2015р., № 909/360/14 від 22.01.2015р.).

Апелянтом не наведено, які саме умови укладеного сторонами договору є нікчемними та в силу яких приписів закону, апеляційний суд не вбачає підстав нікчемності цього договору в силу закону.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 1072 Цивільного кодексу України та частиною 22.9. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Враховуючи викладене, за своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір банківського обслуговування від 22.11.2012р. є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору на умовах овердрафту.

Відповідно до ч.2 ст. 1069 Цивільного кодексу України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведене, а також те, що заборгованість Відповідача підтверджується банківською випискою по його особовому рахунку, яка є первинним документом, бо містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (Узагальнююча податкова консультація щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012р. №583), апеляційний суд вважає правомірними позовні вимоги та висновок суду першої інстанції щодо стягнення з Відповідача-2 боргу по кредиту 30705,14 грн, боргу по процентам за користування ним в період з 01.03.2014р. по 11.03.2016р. 32857,83 грн, заборгованості по комісії з 05.05.2014р. по 11.03.2016р. 6401,01 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідачами не надано, розрахунок банку не спростований. Вказаним доказом спростовуються доводи апелянта щодо відсутності первинних документів про надання кредиту.

11.11.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" як поручителем (надалі Відповідач-1) та Позивачем як кредитором був укладений договір поруки № 21120HEY0S04N, за яким Відповідач-1 поручився перед Позивачем за виконання Відповідачем-2 всіх своїх зобов`язань за договором б/н від 20.11.2012р. в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів.

Відповідно до пункту 4 Договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Строк, в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5-ти років (пункт 9 Договору поруки).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем були спрямовані Відповідачам вимоги від 29.02.2016р. вих. №21120HEY0S04N з проханням погасити прострочену заборгованість у повному обсязі (а.с. 37,38).

Відповіді надано не було, заборгованість не погашена.

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2016р. на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України було розміщено оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус".

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення Позивача із заявою про визнання грошових вимог за грошовими зобовязаннями, що виникли на підставі договору поруки, в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус", а строк, встановлений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" для пред`явлення таких вимог, сплив, судом першої інстанції вірно відмовлено у позовних вимогах до Відповідача-2 на підставі статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.2.1.5.1 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пунктами 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого пунктами 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (в % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу; а у разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у пункті 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожний день прострочення; сплата пені здійснюється у гривні; у випадку якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати; нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязання, передбаченого пунктами 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконане клієнтом (пункт 3.2.1.5.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

Враховуючи зазначене, Позивачем правомірно нарахована пеня за період з 09.01.2014р. по 11.03.2016р. в сумі 32 584, 55 грн.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивачем пеня нарахована за період з 09.01.2014р. по 11.03.2016р., тобто більш ніж за два роки, що не суперечить чинному законодавству та умовам договору, втім, є значно більшим періодом ніж при застосуванні положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Також період нарахування пені з 09.01.2014р. по 30.01.2015р. є за межами позовної давності (ст.258 Цивільного кодексу України), проте відповідачем про застосування позовної давності не було заявлено, та в силу ч. 3 ст. 268 Цивільного кодексу України суд не може застосувати позовну давність самостійно.

Сума заявленої до стягнення пені майже рівнозначна відсоткам за користування кредитом та перевищує розмір заборгованості за ним. Враховуючи вище наведені обставини та принцип співрозмірності відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе зменшити пеню та стягнути її в сумі 3 258,45 грн, а рішення суду першої інстанції в цій частині змінити.

Заперечення апелянта стосовно порушення правил підсудності розгляду спору є безпідставними, оскільки згідно ч. 2,3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та по іншим підставам, тощо, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача, а за участю декількох відповідачів - за місцезнаходженням одного з них за вибором Позивача. З огляду на те, що Відповідач-1 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус") є належним відповідачем у справі, бо згідно договору поруки від 11.11.2013р. відповідальний за неналежне виконання Відповідачем-2 умов кредитного договору, Позивачем правомірно поданий позов до господарського суду Дніпропетровської області за місцезнаходженням Відповідача-1.

Нормами Цивільного кодексу України (ст.ст.553-559) не передбачено укладання тристороннього договору поруки чи яким-небудь іншим чином узгоджувати такий договір з боржником, тому договір укладений між кредитором і поручителем без згоди боржника є чинним, якщо не буде визнаний судом недійсним з інших підстав за позовом зацікавленої сторони.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2016р. підлягає зміні в частині суми стягненої пені до 3 258,45 грн. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Каховка Херсонської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2016р. у справі №904/2255/16 відхилити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2016р. у справі №904/2255/16 змінити в частині суми стягненої пені, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (74800, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) заборгованість по кредиту - 30 705,14 грн (тридцять тисяч сімсот п`ять грн 14 коп), заборгованість по процентам за користування кредитом - 32 857,83 грн (тридцять дві тисячі вісімсот п'ятдесят сім грн 83 коп), заборгованість по комісії за користування кредитом 6 401,01 грн (шість тисяч чотириста одну грн 01 коп), пеню 3 258,45 грн (три тисячі двісті п`ятдесят вісім грн 45 коп), витрати по сплаті судового збору 1 538,23 грн (одну тисячу п`ятсот тридцять вісім грн 23 коп), про що видати наказ.

В решті позову та в позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" відмовити».

Відповідно до ст. ст. 116, 117 Господарського процесуального кодексу України видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Припинити стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2016р.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 19.10.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.А. Сизько