КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа№ 910/12872/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Суліма В.В.

Агрикової О.В.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Дегтярьов С.В. довіреність № б/н від 14.07.16

від позивача: Тян О.Б. - керівник

від відповідача: Лебедь О.В. довіреність № б/н від 30.05.16

від відповідача: Петренко В.В. довіреність № б/н від 25.08.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року

у справі № 910/12872/16 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дезомаркет"

до Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"

про стягнення 1 142 139,58 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дезомаркет" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 1 142 139,58 грн. (т.І, а.с. 2-10).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі № 910/12872/16 позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ "Агрохолдинг Авангард" на користь ТОВ "Дезомаркет" 734 997,78 грн. основного боргу, 360 764,46 грн. інфляційних втрат та 37 333,58 грн. 3% річних. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.ІІІ, а.с. 36-37).

22 вересня 2016 року ПАТ "Агрохолдинг Авангард" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/12872/16, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/12872/16 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ТОВ "Дезомаркет" відмовити в повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Агрохолдинг Авангард" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/12872/16 від 08 вересня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Суліма В.В.

28 вересня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/12872/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Суліма В.В. та призначено до розгляду на 18 жовтня 2016 року.

10 жовтня 2016 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про витребування доказів, а саме податкових декларацій з ПДВ, в тому числі розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за звітні (податкові) періоди, у яких здійснювалась поставка товару.

У судовому засіданні 18 жовтня 2016 року представник ТОВ "Дезомаркет" підтримав клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання представника позивача про витребування доказів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку з тим, що представником позивача не зазначено обставин, що підлягають доказуванню у даній справі, які може підтвердити цей доказ.

Також, у судовому засіданні 18 жовтня 2016 року представник ПАТ "Агрохолдинг Авангард" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник ТОВ "Дезомаркет" у судовому засіданні 18 жовтня 2016 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

16 квітня 2014 року між ТОВ "Дезомаркет" (далі - позивач, постачальник) та ТОВ Агрофірма "Авіс" (правонаступником якого є відповідач) (далі - покупець) було укладено Договір поставки № 16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити ветеринарні препарати, добавки, вакцини та іншу ветеринарну продукцію, а покупець - прийняти та оплатити такий товар (т.І, а.с. 11-15).

Відповідно до п. 2.2. Договору, одержаний товар вважається прийнятим покупцем по якості - відповідно до візуального огляду та сертифіката якості під час передачі товару представнику покупця та по кількості - відповідно до даних, зазначених в видаткових накладних. Остаточна кількість поставленого товару визначається згідно даних, зазначених у видаткових накладних на товар.

Відповідно до п. 3.4 Договору, відпуск товару здійснюється за видатковими накладними.

На виконання укладеного правочину позивач у період з травня 2014 року по квітень 2015 року поставив, а покупець прийняв товару на загальну суму 3 292 391,31 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних (т.І, а.с. 77, 78, 80, 81, 83, 85, 86, 88-92, 94, 96, 98, 99,101,103, 104, 106, 108-110, 112, 114-119, 121-123, 125, 126, 128-132, 134, 135, 137, 138, 140, 142, 143-145, 147, 148, 150, 152, 154-157, 159, 160, 162, 164, 165,), рахунків на оплату (т.І, а.с. 17-76) та податкових накладних (т.І, а.с. 167-250, т.ІІ, а.с. 1-145).

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Щодо посилань апелянта на те, що деякі видаткові накладні було підписано не уповноваженою на отримання товарних цінностей особою, то вони спростовується наявністю на вказаних документах підпису особи, що прийняла товар та відбитку печатки відповідача, що є належним доказом отримання товару таким суб'єктом господарювання.

Крім того, згідно з п. 1 Інформаційного листа ВГСУ "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 р. №01-06/928/2012 "підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України".

Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 29.04.2015 р. у справі № 3-77гс15, згідно якої: "відсутність довіреності на отримання цінностей за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію. При цьому вчинення Позивачем дій з поставки, підтверджується видатковими накладними, завіреними печаткою покупця (відповідача), які містяться у матеріалах справи."

Згідно з п. 3.5 Договору право власності і ризик випадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця після підписання видаткової накладної.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи копії видаткових накладних, підписаних особою, що прийняла товар та засвідчені печаткою відповідача, а також оформлені відповідним чином довіреності (щодо окремих поставок) є допустимими доказами, що засвідчують факт отримання товару відповідачем, та відповідно переходу права власності на отриманий товар, а тому доводи апеляційної інстанції у цій частині є безпідставними. У той же час, не зазначення у видатковій накладній посади та прізвища відповідальної особи, не може впливати на належне виконання Покупцем зобов'язань за договором.

Крім того відповідачем факт отримання зазначеного товару спростовано не було.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У ч. 2 ст. 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно розділу 4 Договору, ціна за одиницю товару, його загальна вартість зазначається у специфікаціях до даної угоди. Розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок Постачальника не пізніше 15 банківських днів після розвантаження товару. Оплата за товар може здійснюватись й іншими способами, передбаченими чинним законодавством, у тому числі з використанням вексельних розрахунків, зарахування зустрічних однорідних вимог тощо. Ціна спірного договору становить суму всіх видаткових накладних на товар.

Листом № 216 від 22.02.2016 р. відповідач просив зарахувати різницю переплати в сумі 12500 грн. за платіжним дорученням № 2724 від 05.02.2016 р. згідно заборгованості за договором № 16 від 16.04.2014 р. (т.ІІ, 193).

Листом № 720 від 22.02.2016 р. відповідач просив зарахувати залишок переплати по договору №291215/01 в сумі 8097,96 грн. як погашення зобов'язань за договором № 16 від 16.04.2014 р. (т.ІІ, 194).

Відповідно до актів приймання-передачі простих векселів від 01.08.2014 р., від 21.08.2014 р., 30.09.2014 р., 27.11.2014 р. покупець передав, а постачальник прийняв в якості належного виконання зобов'язань по оплаті покупцем товару, отриманого згідно договору поставки № 16 від 16.04.2014 р. авальовані банком ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" прості векселі на суму 100 000 грн. та 50 000 грн., 255 000 грн., 399 000 грн. а також 260 000грн., 263 000 грн. і 265 000 грн. відповідно (т.ІІ, а.с. 195-198).

Крім того, у матеріалах справи наявні банківські виписки про рух грошових коштів по рахунку позивача, якими підтверджується часткова оплата відповідачем за поставлений позивачем товар (т.ІІ, а.с. 166-192)

Отже, наявними в матеріалах справи банківськими виписками, з урахуванням листів відповідача № 216 та № 720, а також актами приймання-передачі простих векселів від 01.08.2014 р., від 21.08.2014 р., 30.09.2014 р., 27.11.2014 р. підтверджується часткова оплата відповідачем поставленого йому товару на загальну суму 2 557 393,53 грн. Таким чином, борг відповідача перед Товариством становить 734 997,78 грн. (3 292 391,31 грн.-2 557 393,53 грн.).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наявності у останнього заборгованості у сумі 734 997,78 грн. за поставлений позивачем товар, позовні вимоги про стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до п. 3.10. Договору, якщо при прийманні товару покупцем буде виявлена невідповідність якості товару вимогам стандартів або супровідних документам - покупець у присутності представника постачальника зобов'язаний не приймати товар, склавши відповідний Акт у простій письмовій формі про невідповідність товару умовам, передбаченим договором.

Якщо при прийманні товару буде виявлена неналежна кількість товару, про це складається Акт розбіжностей. Представники сторін зобов'язані підписати такий Акт. В разі, якщо сторони мають заперечення щодо викладеного а Акті розбіжностей, про це зазначається відповідна примітка. Відмова від підписання Акта розбіжностей однією з сторін вважається погодженням з викладеним в Акті розбіжностей (п. 3.11. Договору).

Проте відповідачем не було надано ані суду першої, ані апеляційної інстанції ні Актів розбіжностей, ні Актів про невідповідність товару умовам, передбаченим Договором, отже доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було доведено надання відповідачу всіх без виключення документів, передбачених п. 3.7. Договору є безпідставними.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що надані позивачем податкові накладні складені з помилками щодо номеру та назви договору, оскільки ст. 201.1. Податкового кодексу України, у якій визначено обов'язкові реквізити, які мають бути зазначені у податкових накладних, не визначає такого обов'язкового реквізиту, як Договір та його номер, а містить вказівку на обов'язковість зазначення "опису (номенклатури) товарів/послуг та їх кількість, обсяг" (п. е), які визначені у податкових накладних вірно.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 39 524,54 грн. 3% річних та 367 617,26 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за кожною окремою партією, щодо яких колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши арифметичний перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до стягнення з відповідача підлягають 360 764,46 грн. інфляційних втрат та 37 333,58 грн. 3% річних.

У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/12872/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга скаргу Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/12872/16 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу скаргу Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/12872/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року у справі №910/12872/16 залишити без змін.

3. Справу №910/12872/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді В.В. Сулім

О.В. Агрикова