Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" жовтня 2016 р. Справа № 906/852/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю секретаря судового засідання Зарудяного А.В.

в присутності представників сторін:

- від позивача: Кузнєцов Ю. О. - представник за дов. № б/н від 12.01.2016

- від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ АЙ ЕМ РІЕЛТІ" (м. Дніпро)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (Житомирська область, м. Андрушівка)

про стягнення 13315,14 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕФ АЙ ЕМ РІЕЛТІ" звернулося з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 13315,14 грн заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення №0406/2015 від 04.06.2015.

Ухвалою господарського суду від 31.08.2016 порушено провадження у справі, призначено засідання суду, зобов"язано сторони надати необхідні документи по справі.

Ухвалою від 14.09.2016 господарський суд розгляд справи відклав, витребував від сторін документи згідно з її резолютивною частиною.

12.10.2016 до суду повернулась ухвала суду від 28.09.2016 адресована відповідачу по справі з відміткою працівника зв"язку "за закінченням терміну зберігання".

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі; зазначив, що відповідач в порушення умов укладеного договору оренди у визначений строк не сплатила орендну плату та інші платежі, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 13315,14 грн; надав для долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою господарського суду від 28.09.2016.

Представник відповідача в судове засідання вдруге не прибув, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 31.08.2016 та ухвали від 14.09.2016 не виконано, письмовий відзив на позов не подано.

Господарський суд звертає увагу на те, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно із ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

За ст. 87 ГПК України ухвалу про порушення провадження у справі від 31.08.2016 та ухвали від 14.09.2016 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві та відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.09.2016 (а. с. 61), проте поштові відправлення були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання (а. с. 57-60; 123-125).

Крім того, відповідно до п.п. 3.9.1-1 постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідачу було передано телефонограму стосовно засідання суду, призначеного на 28.09.2016 (а. с.116).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Оскільки відповідачем не було повідомлено суд про причини неявки в судове засідання; клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, суд вважає, що у відповідності до ст. 75 ГПК України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно із ст. 85 ГПК України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 Цивільного Кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

04.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕФ АЙ ЕМ РІЕЛТІ" (орендодавець/позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар/відповідач) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №0406/2015 (далі - Договір) та додатки до нього (а. с.13 -23).

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 Договору орендодавець передає орендарю в строкове платне користування без права викупу на умовах оренди приміщення, відновна вартість якого з урахуванням її індексації складає 258748,01 грн. Під "приміщенням" розуміється нежитлове офісне приміщення загальною площею 106,3 кв. м., яке знаходиться в будівлі розташованій за адресою: АДРЕСА_2, 5 поверх, яка належить орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 20.09.2004, підписаного між ТОВ "ЕФ АЙ ЕМ РІЕЛТІ" та ВАТ "Кіноекран" завіреного приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Шепелюк О. Г. за реєстровим номером № 2522, зареєстрованим в Державному реєстрі угод (виписка № 127525 від 20.09.2004) та зареєстрованого Київським міським БТІ 27.09.2004 в книзі 1з-164 за реєстровим номером 75-з, як окремий виділений об"єкт права власності.

Відповідно до п.п. 2.3. п. 2 Договору будівлю, у якій розташоване приміщення, орендодавцем передано в іпотеку відповідно до умов іпотечного договору від 27.12.2006 між орендодавцем та АКБ "ХФБ Банк Україна".

Передача приміщення орендареві та приймання приміщення орендодавцем по завершенню строку оренди здійснюються за відповідними актами прийому-передачі (п.п.3.1. п. 3 Договору).

Про факт передачі відповідачу приміщення свідчить акт прийому-передачі об"єкта оренди за договором від 04.06.2015, оформлений додатком № 2 до Договору (а. с. 22).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Приміщення на умовах цього договору надавалось орендарю в оренду на 12 місяців починаючи з дати підписання акту прийому-передачі згідно з цим договором (п.п.3.2. п.3 договору).

У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4 Договору встановлено розміри орендної плати та інших платежів. Так, відповідно до п. п.4.2. п.4 Договору сторонами погоджено, що:

- місячна орендна плата за приміщення з 04.06.2015 по 31.07.2015 складає 1399,97грн, ПДВ 20% - 279,99 грн, всього 1679,96 грн;

- місячна орендна плата за приміщення з 01.08.2015 по 31.10.2015 складає 9389,48грн, ПДВ 20% - 1877,90 грн, всього 11267,38 грн;

- місячна орендна плата за приміщення з 01.11.2015 і до завершення дії договору складає 1063,00 грн, ПДВ 20% - 2126,00 грн, всього 12756,00 грн.

Підпунктом 4.1. п. 4 Договору погоджено оренду плату за кожний квадратний метр орендованої площі у відповідні визначені періоди та вказано, що за оренду приміщення орендар має сплатити з 1 по 5 число місяця за який здійснюється оплата, на підставі рахунків - фактур, виставлених орендодавцем, в національній валюті України.

Крім орендної плати орендар зобов"язався щомісячно здійснювати такі платежі:

- відшкодування витрат орендодавця за фактично використану орендарем електроенергію, на підставі показників відповідних лічильників, до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була використана електроенергія;

- оплату за експлуатаційні витрати орендодавця (перелік яких наведено у п.п.4.3.3 п.4.3 п.4 договору) згідно виставлених орендодавцем рахунків, до 5 числа місяця наступного за місяцем, за який здійснюється оплата, становить за кожний квадратний метр орендованої площі 64,17 грн, ПДВ 20% - 12,83 грн, всього 77,00 грн за місяць, за кожний метр орендованої площі, а за всю орендовану площу становить 6821,27 грн, ПДВ 20% - 1364,25 грн, всього 8185,52 грн (п.п. 4.3.1., 4.3.2. п. 4.3 п.4 договору).

Відповідно до п.п.4.3.3 п. 4.3 п.4 Договору сторони погодились, що у разі збільшення вартості комунальних послуг орендодавець в односторонньому порядку має право провести коригування розміру експлуатаційних витрат згідно таких змін з обов"язковим письмовим повідомленням про це орендаря.

Сторонами також погоджено, що для забезпечення виконання орендарем зобов"язань з оплати платежів, передбачених договором, або можливих збитків, завданих ним приміщенню чи орендодавцю, орендар протягом трьох днів з моменту підписання договору вносить на рахунок орендодавця забезпечувальний внесок, рівний розміру місячної орендної плати, визначеної п.4.2 цього договору; у випадку виникнення заборгованостей орендаря по будь-якому платежу, передбаченому договором, орендодавець має право утримати цю заборгованість за рахунок забезпечувального внеску письмово повідомивши про це орендаря за три дня до здійснення операції закриття боргу за рахунок забезпечувального внеску, а орендар зобов"язується протягом десяти днів з моменту отримання повідомлення поповнити забезпечувальний внесок до попереднього розміру. Забезпечувальний внесок повертається орендарю протягом трьох банківських днів з дати повернення приміщення за актом орендодавцю, за умови відсутності заборгованості та виконання орендарем зобов"язань, передбачених п.4.2, п.4.3 та п.5.2 договору (п.п.4.6. п. 4 Договору).

Відповідачем вказану вимогу виконано на 12756,00 грн, про що свідчить зведений меморіальний ордер по надходженню на поточний рахунок від 03.07.2015 (а. с. 76).

За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з акту звірки, підписаного позивачем (а. с. 78), відповідачем не сплачено орендну плату за серпень на суму 11267,38 грн, борг за електроенергію за липень 2015 на суму 1115,69 грн та серпень 2015 на суму 866,95 грн, експлуатаційні витрати за серпень на суму 8185,53 грн., а всього на загальну суму 21435,55 грн.

Про вказані суми боргу свідчать такі відповідні рахунки - фактури (а. с.131-134):

- № 2667 від 03.08.2015 на суму 11267,38 грн;

- № 2550 від 29.07.2015 на суму 1115,69 грн;

- № 2690 від 26.08.2015 на суму 866,95 грн;

- № 2668 від 03.08.2015 на суму 8185,53 грн.

Показники електроенергії для приміщення, що орендувалося відповідачем зафіксовано в актах прийняття - передавання товарної продукції з червня по серпень місяці включно та актах надання послуг з компенсації (а. с. 141-144).

Керуючись п.п.4.6. п.4 Договору, в рахунок погашення заборгованості відповідача, позивачем утримано забезпечувальний внесок на суму 12756,00 грн.

Тому, станом на дату позовної заяви до суду сума заборгованості відповідача перед позивачем згідно договору становить у розмірі 8679,55 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялись вимоги про сплату боргу у сумі 8679,55 грн. (а. с. 25-30), які залишились без відповіді та задоволення.

Згідно з п.п. 6.5. п.6 Договору він припиняється з моменту підписання акту прийому-передачі при поверненні приміщення орендодавцеві.

Відповідно до акту прийому-передачі об"єкта оренди від 31.08.2015 (а. с. 24), орендарем передано приміщення, а орендодавцем його прийнято.

Відповідно до додаткової угоди до договору від 31.08.2015 (а. с.112), сторони дійшли взаємної згоди розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 0406/2015 від 04.06.2015, укладеного між орендодавцем та орендарем; останнім днем дії договору вказано вважати 31.08.2015.

Відповідно до п.п.6.8. п.6 Договору, припинення його дії не звільняє орендаря від виконання обов"язків, які виникли до припинення дії цього договору чи після припинення, але в зв"язку із ним.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості за Договорам у відповідача перед позивачем в сумі 8679,55 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростовано, тому позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за Договором, позивач просить стягнути 4635,59 грн пені за прострочення платежів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як передбачено у п.п.7.1 п.7 Договору сторонами погоджено, що за прострочення платежів за цим договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на момент порушення зобов"язання, від розміру заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Згідно з розрахунком позивача (а. с.12), сума пені за період з вересня 2015 по серпень 2016 включно становить у розмірі 4635,59 грн.

Судом вказаний розрахунок перевірено та встановлено його відповідність вимогам чинного законодавства.

Однак, зважаючи на не співрозмірність суми боргу та пені, господарський суд прийшов до висновку про зменшення розміру пені на 50% до суми 2317,79 грн на підставі такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання тощо) (п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення пені, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін з метою дотримання балансу інтересів сторін та з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права.

Таким чином, у стягненні пені на суму 2317,79 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі, встановленому чинним законодавством України.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (13400, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ АЙ ЕМ РІЕЛТІ" (49083, м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Собінова, 1, )

- 8679,55 грн основного боргу;

- 2317,79 грн пені;

- 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення пені у сумі 2317,79 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.10.2016.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу