Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

25 жовтня 2016 року Справа № 910/13414/16

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "АГРОРЕСУРС", вул. О.Гончара, 36-а, оф. №3, м. Київ, 01054

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "АСВІО БАНК", вул. Преображенська, 2, м. Чернігів, 14000

предмет спору: про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 12.05.2016, представник;

ОСОБА_2, довіреність від 12.05.2016, представник, була присутня в судових засіданнях 27.09.2016, 25.10.2016

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №18 від 18.08.2016

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви, з 06.10.2016 по 25.10.2016, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 порушено провадження у справі №910/13414/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-промислова компанія Агроресурс до Публічного акціонерного товариства Асвіо Банк про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у знятті з валютного контролю зовнішньоекономічних операцій за митними деклараціями від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 та зобов'язання відповідача зняти з валютного контролю зовнішньоекономічні операції за митними деклараціями від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 матеріали справи №910/13414/16, на підставі ст.15,17 Господарського процесуального кодексу України, передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Чернігівської області.

За наслідками розподілу автоматизованою системою документообігу суду справа №910/13414/16 передані на розгляд судді Лавриненко Л.М.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.09.2016 справа №910/13414/16 прийнята до розгляду.

Представники сторін подані клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволено судом.

В судовому засіданні 27.09.2016 суд перейшов до розгляду спору по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що експортований позивачем товар є повністю оплаченим компанією «ANSERCONE ENTERPRISE LP», а тому дії банку, щодо відмови у знятті з валютного контролю операцій поставки товару за контрактом комісії від 22.01.2016 №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 на користь компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP», відповідно до митних декларацій від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003, є противоправними.

В додаткових поясненнях позивач вказує на те, що ним не проводився залік зустрічних однорідних вимог в розумінні положень Інструкції №136. Господарська діяльність між позивачем та «ANSERCONE ENTERPRISE LP» здійснюється на умовах двох контрактів комісії. Відповідно до ст.1018 Цивільного кодексу України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. Таким чином, дохід від здійснення позивачем купівлі-продажу товарів в рамках контракту комісії є власністю компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP». Оскільки доходи комітента від здійснення купівлі-продажу товарів в рамках договору комісії є виручкою, то такий дохід не має джерела походження з України. Дохід від продажу товарів за контрактом комісії відображається як заборгованість перед кредитором в бухгалтерській звітності комісіонера (позивача), зважаючи на те, що такий дохід є власністю комітента (компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP»). Зобовязання з оплати товару за митними деклараціями є виконаними, так як експортний товар є повністю оплаченим компанією «ANSERCONE ENTERPRISE LP», відповідно відповідачем неправомірно не знято з валютного контролю експортні операції за митними деклараціями №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 від 24.02.2016.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні даного позову.

У поданому відзиві на позов відповідач вказує на те, що відсутні правові підстави для зняття з валютного контролю експортних операцій за митними деклараціями №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 від 24.02.2016, у звязку з припиненням зобовязань, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

В судовому засіданні 06.10.2016 судом було оголошено перерву до 25.10.2016 до 11:30 год.

В судовому засіданні 25.10.2016 суд продовжив розгляд справи після оголошеної перерви.

Відповідач в поданих доповненнях до відзиву на позовну заяву вих. №2410 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та посилаючись на п.1.11.,1.13.,2.3.,2.4.,2.5.,2.6. Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями», затвердженої постановою правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 зі змінами зазначає, що правомірно відмовив позивачу у знятті з валютного контролю експортних операцій з поставки товару на користь компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» згідно митних декларацій від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 у звязку з відсутністю жодного факту чи документу, що можуть слугувати однією з нормативно-передбачених підстав для зняття банком експортної операції з валютного контролю. Відповідно до п. 4 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» №342 від 07.06.2016 (діяла з 09.06.2016 до 14.09.2016) у банку відсутні правові підстави для зняття з валютного контролю зазначених експортних операцій на підставі документів про припинення зобовязань зарахуванням. Крім того, в результаті операції з зарахування в структурі активів та зобовязань позивача відбулись зміни, які не могли бути безпідставними, адже, дані бухгалтерського обліку є похідними та нерозривно повязаними з власне самими господарськими операціями підприємства, які обовязково супроводжуються оформленням первинних документів.

Представник позивача відповідаючи на питання суду стосовно отримання коштів від комітента на купівлю товару по контрактам комісії № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 зазначила, що кошти від комітента не надходили.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду на час розгляду справи не надходило.

Розглянувши подані документи та матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» визначено функцiї державних органiв i банкiвської системи України у сферi валютного контролю та передбачено, що Нацiональний банк України є головним органом валютного контролю, що: здiйснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцiй на територiї України з усiх питань, не вiднесених цим Декретом до компетенцiї iнших державних органiв; забезпечує виконання уповноваженими банками функцiй щодо здiйснення валютного контролю згiдно з цим Декретом та iншими актами валютного законодавства України.

Уповноваженi банки, фiнансовi установи та нацiональний оператор поштового зв'язку, якi отримали вiд Нацiонального банку України генеральнi лiцензiї на здiйснення валютних операцiй, здiйснюють контроль за валютними операцiями, що проводяться резидентами i нерезидентами через цi установи.

Відповідно до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 16.11.2011 №133, виданої Національним банком України, Публічному акціонерному товариству «АСВІО БАНК» () надано право здійснення валютних операцій, перелік яких визначений додатком до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (а.с.151-152 т.1).

Таким чином, враховуючи викладене, Публічне акціонерне товариство «АСВІО БАНК» (відповідач по справі) є агентом валютного контролю за валютними операціями, що здійснюються через нього клієнтами-резидентами і нерезидентами.

12.08.2015 між банком та позивачем було укладено договір № 700-201/15Т банківського рахунку, відповідно до якого банк, взяв на себе зобовязання відкрити позивачу рахунки № 0002 ( USD), 0003 (EUR), 50001 (UAH) на підставі наданої заяви про відкриття поточного рахунку встановленої банком форми та інших документів відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів НБУ та здійснювати обслуговування рахунків клієнта на підставі цього договору. Номер та валюта рахунків зазначаються в заявах про відкриття поточних рахунків, які є невідємною частиною цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між Компанією «ANSERCONE ENTERPRISE LP» (комітентом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "АГРОРЕСУРС» (комісіонер, позивач по справі) було укладено контракт комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016, відповідно до п.1.1. якого комітент доручає за плату, а комісіонер зобовязується за рахунок комітента та за його дорученням вчиняти правочини від свого імені на користь комітента.

Відповідно до п. 1.3. №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016, на основі окремих доручень комітента, наведених у специфікаціях (додатках) до цього контракту, комісіонер зобовязується укладати від власного імені договори та здійснювати правочини щодо: придбання на митній території України будь-яких товарів, робіт і послуг (далі «товари») у продавців (виробників, видобувачів, імпортерів і оптових покупців тощо (далі «треті особи»); продажу товарів на митній території України кінцевим споживачам/покупцям; продажу товарів поза митною територією України кінцевим споживачам/покупцям; відвантаження/переміщення товарів за межі митної території України кінцевим споживачам/покупцям/одержувачам або комітенту; перерахування на вимогу комітента доходу, отриманого від купівлі-продажу товарів за цим контрактом; передачі товарів для відповідального зберігання і їхньої подальшої переробки у якості давальницької сировини підприємствам та території України, що здійснюють переробку давальницької сировини; отримання продуктів переробки давальницької сировини та їх подальшого відвантаження/переміщення комітенту (включно з обовязком здійснення митного оформлення); інших дій, доручених комітентом відповідно до специфікацій (додатків) до цього контракту.

Пунктом 1.6. контракту комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 передбачено, що будь-які грошові кошти, отримані комісіонером внаслідок здійснення операцій зазначених в п. 1.3. контракту, у тому числі дохід від реалізації товарів, належить на праві власності комітенту та використовуються комісіонером для виконання будь-яких інших доручень комітента в рамках цього контракту.

Пунктами 1.8.-1.9. контракту комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 передбачено, що комісіонер має право від власного імені та за рахунок комітента залучати кредитні та позикові кошти від третіх осіб шляхом укладення з ними відповідних кредитних договорів та договорів про надання поворотної фінансової допомоги. Зазначені вище залучені кошти від третіх осіб використовуються комісіонером виключно для виконання доручень комітента за цим контрактом (придбання товарів) та належить на праві власності комітенту.

Право власності на товари, придбані комісіонером у межах цього контракту, належить комітенту. При цьому будь-які товари, придбані комісіонером за цим контрактом вважаються придбаними за рахунок комітента.

Додатковою угодою №1/1 від 23.01.2016 до контракту комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 передбачено, що комісіонер придбає товари, роботи, послуги за рахунок Комітента. Для виконання комісійного доручення, Комісіонер має право залучати грошові кошти у третіх осіб або власні грошові кошти. Комісіонер має право використовувати прибуток, отриманий від здійснення купівлі-продажу товарів за контрактом комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 для виконання комісійних доручень за цим контрактом.

Пунктами 10.1. контракту комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 визначено, що контракт дійсний до 31.12.2016, а в частині здійснення взаємних розрахунків за контрактом між сторонами (оплата, повернення коштів, відшкодування збитків, виплата штрафних санкцій і т.д.) до моменту їх повного та остаточного виконання кожною з його сторін.

До контракту комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016, компанією «ANSERCONE ENTERPRISE LP» (комітентом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "АГРОРЕСУРС» (комісіонером) були підписані та скріплені печатками специфікації, від 22.01.2016: №1 від 22.01.2016 на суму 47083192,00 грн; №1/1 від 28.01.2016 на суму 7044664,20 грн; №1/2 від 10.02.2016 на суму 30548080,00 грн; №1/3 від 11.02.2016 на суму 42628366,00 грн; №2/1 від 15.02.2016 на суму 19342260,00 грн; №2/2 від 15.02.2016 на суму 31630472,00 грн; №3 від 16.02.2016 на суму 5822856,00 грн; №4 від 22.02.2016 на суму 3392296,20 грн (а.с.111-116, 118-121, 124-128 т.1), відповідно до яких позивач на виконання контракту комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 повинен був здійснити закупівлю олії соняшникову нерафінованої українського походження. У вказаних специфікаціях сторонами було зазначено кількість та вартість продукції, яка повинна була бути придбана та відвантажена позивачем.

Позивач стверджує про те, що на виконання взятих на себе зобовязань перед компанією «ANSERCONE ENTERPRISE LP» за контрактом комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 ним було придбано та експортовано олію соняшникову нерафіновану українського походження, що підтверджується митними деклараціями №504050002/2016/101001 на суму 23718320,95 грн, №504050002/2016/101003 від 24.02.2016 на суму 12942517,56 грн.

Публічним акціонерним товариством «АСВІО БАНК» (відповідачем по справі), як агентом валютного контролю було взято на валютний контроль зовнішньоекономічні операції за митними деклараціями №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 від 24.02.2016 на виконання контракту комісії від №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016.

23.05.2016 позивач звернувся до відповідача з листом №809 Про зняття операції з валютного контролю (а.с.33-35 т.1), відповідно до якого просить банк зняти з валютного контролю експортні операції поставки товару за контрактом комісії від №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 на користь компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP», відповідно до митних декларацій: №504050002/2016/101001 від 24.02.2016 на поставку олії соняшникової загальною вартістю 23718320,95 грн та №504050002/2016/101003 від 24.02.2016 на поставку олії соняшникової загальною вартістю 12942517,56 грн, посилаючись на те, що ТОВ «ВПК «АГРОРЕСУРС» має зобовязання щодо перерахування доходу, отриманого від продажу товару, отриманого від продажу товару за контрактом комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 на користь компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP», а компанія «ANSERCONE ENTERPRISE LP» має зобовязання щодо перерахування грошових коштів за товар, придбаний та експортований ТОВ «ВПК «АГРОРЕСУРС» (комісіонером) відповідно до контракту комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016. Грошові кошти, отримані ТОВ «ВПК «АГРОРЕСУРС», як дохід від реалізації товарів відповідно до контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 були зараховані як погашення зобовязання компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» здійснити оплату товару, експортованого за контрактом №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016. Таким чином, зобовязання з оплати товару за митними деклараціями від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 є повністю виконаними.

Відповідач листом вих.№1715 від 22.07.2016 (а.с.91 т.1) відмовив позивачу у знятті з валютного контролю митних декларацій: №504050002/2016/101001 від 24.02.2016 та №504050002/2016/101003 від 24.02.2016, з огляду на відсутність правових підстав, оскільки відповідно до п.4 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» №140 від 03.03.2016 (діяла з 05.03.2016 до 08.06.2016) та п. 4 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» №342 від 07.06.2016 (діє з 09.06.2016 до 14.09.2016), уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог: в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора/російських рублях (незалежно від суми операції); в інших валютах (якщо загальна сума зобовязань, що припиняються зарахуванням у межах одного договору щодо експорту товарів, перевищує в еквіваленті 500000 доларів США). Загальна вартість товарів, поставлених ТОВ «ВПК «АГРОРЕСУРС» на користь компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» за контрактом комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016, згідно митних декларацій №504050002/2016/101001 від 24.02.2016 та №504050002/2016/101003 від 24.02.2016 є складає 36660838,51 грн, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 22.07.2016 складає 1477300,56 доларів США.

Статтею 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93 зі змінами і доповненнями визначено, що у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93 зі змінами і доповненнями визначено, що:

1) "валютні цінності": валюта України грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України; платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, бони, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, ощадні книжки, інші фінансові та банківські документи), виражені у валюті України; іноземна валюта іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України; платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, інші фінансові та банківські документи), виражені в іноземній валюті або банківських металах; банківські метали це золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені (афіновані) до найвищих проб відповідно до світових стандартів, у зливках і порошках, що мають сертифікат якості, а також монети, вироблені з дорогоцінних металів.

2) "валютні операції": операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Відповідно до ст. 12 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93 зі змінами і доповненнями, валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю. Валютному контролю підлягають також зобов'язання щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, які випливають з пункту 1 статті 9 цього Декрету.

Органи, що здійснюють валютний контроль, мають право вимагати і одержувати від резидентів і нерезидентів повну інформацію про здійснення ними валютних операцій, стан банківських рахунків в іноземній валюті у межах повноважень, визначених статтею 13 цього Декрету, а також про майно, що підлягає декларуванню згідно з пунктом 1 статті 9 цього Декрету.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль.

До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю, згідно з п.1 ч.1 ст. ст.44 Закону України «Про Національний банк України», належить, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Частиною 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» встановлено, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Згідно з пунктом 1.2. розділу 1 Положення «Про валютний контроль», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 №49, функції агента валютного контролю обов'язки уповноваженого банку, іншої фінансової установи та національного оператора поштового зв'язку, які отримали від Національного банку генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, щодо здійснення контролю за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи. Цей контроль полягає в запобіганні уповноваженими банками, іншими фінансовими установами та національним оператором поштового зв'язку проведенню резидентами і нерезидентами через ці установи незаконних валютних операцій та/або своєчасному інформуванні уповноваженими банками, іншими фінансовими установами та національним оператором поштового зв'язку у випадках та в порядку, установлених законодавством, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку, відповідних державних органів про порушення резидентами і нерезидентами законодавства, пов'язаного з проведенням ними валютних операцій.

Відсутність в уповноважених банках, інших фінансових установах та в національного оператора поштового зв'язку документів, що підтверджують правомірність проведення ними валютних операцій своїх клієнтів, за умови, що з дати здійснення цих операцій минуло не більше п'яти років, кваліфікується як нездійснення цими установами функцій агента валютного контролю.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Пунктом 1 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютних ринках України» від 03.03.2016 №140 (діяла з 05.03.2016 по 08.06.2016) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Пунктом 1 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютних ринках України» від 08.06.2016 №342 (діяла з 09.06.2016 по 14.09.2016) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Відповідно до п. 1.11. Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 зі змінами (далі Інструкції №136 від 24.03.1999 зі змінами), експортна, імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Пунктами 4 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютних ринках України» від 03.03.2016 №140 (діяла з 05.03.2016 по 08.06.2016) та постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютних ринках України» від 08.06.2016 №342 (діяла з 09.06.2016 по 14.09.2016) передбачено, що уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог: в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора/російських рублях (незалежно від суми операції); в інших валютах (якщо загальна сума зобов'язань, що припиняються зарахуванням у межах одного договору щодо експорту товарів, перевищує в еквіваленті 500000 доларів США).

Надходження в іноземній валюті за експортними операціями клієнтів банку мають бути продані в порядку, установленому в пункті 2 цієї постанови.

Вимоги цього пункту не поширюються на випадки припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог за операціями операторів телекомунікацій з оплати міжнародних телекомунікаційних послуг (міжнародного роумінгу та пропуску міжнародного трафіку).

Пунктами 7 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютних ринках України» від 03.03.2016 №140 (діяла з 05.03.2016 по 08.06.2016) та постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютних ринках України» від 08.06.2016 №342 (діяла з 09.06.2016 по 14.09.2016) визначено, що на час дії цих постанов інші нормативно-правові акти Національного банку України діють у частині, що не суперечить вимогам цих постанов.

Пунктом 2.3. Інструкції №136 від 24.03.1999 зі змінами передбачено, що банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

Додатковою підставою для зняття експортної операції з контролю, крім зарахування виручки, може бути: повідомлення іншого банку про зарахування виручки за цією операцією на відкритий у цьому банку поточний рахунок резидента (у повідомленні зазначається вся наявна в реквізитах платежу інформація: номер і дата договору, сума платежу у тій частині, у якій відомості передаються іншому банку, тощо). Зазначене повідомлення надається на запит такого резидента або запит банку тільки тому банку, який зазначений у запиті резидента або якому резидент дозволив цей запит; повідомлення іншого банку про надходження реєстру МД за цією операцією резидента (у повідомленні зазначається вся наявна в реєстрі МД інформація). Зазначене повідомлення надається на запит резидента або запит банку тільки тому банку, який зазначений у запиті резидента або якому резидент дозволив цей запит.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції №136 від 24.03.1999 зі змінами, якщо відповідно до чинного законодавства України МД на продукцію, яка вивозиться з митної території України, не оформляється (вивозиться продукція у сумі, що не перевищує 100 євро або еквівалент цієї суми в іншій іноземній валюті), то банк після надходження згідно з експортним договором виручки за цю продукцію на користь резидента знімає таку експортну операцію з контролю.

Пункт 2.5. Інструкції №136 від 24.03.1999 зі змінами передбачає, якщо змінюються умови договору, що перебуває у банку на контролі, унаслідок чого виконання нерезидентом зобов'язань за експортною операцією резидента повністю здійснюється шляхом поставки товару, то після отримання банком від резидента копії документа, згідно з яким унесені зміни до цього договору, банк знімає цю експортну операцію з контролю.

Якщо змінюються умови договору, що перебуває у банку на контролі, унаслідок чого виконання нерезидентом зобов'язань за експортною операцією резидента частково здійснюється шляхом поставки товару, то після отримання банком від резидента копії документа, згідно з яким унесені зміни до цього договору, банк здійснює контроль за своєчасністю розрахунків лише щодо тієї частини договору, яка передбачає розрахунки в грошовій формі.

Згідно з п.2.6. Інструкції №136 від 24.03.1999 зі змінами, банк знімає з контролю експортну операцію, якщо взаємні зобов'язання за експортним договором частково або повністю не виконані та відбувається часткове або повне повернення резиденту продукції, що була поставлена ним нерезиденту за договором, на підставі інформації про зазначену операцію в реєстрі МД (яка оформляється з використанням МД типу IM-40 "Імпорт", IM-41 "Реімпорт", IM-75 "Відмова на користь держави", IM-76 "Знищення або руйнування"). Якщо немає інформації про зазначену операцію в реєстрі МД, то додатковою підставою для зняття експортної операції резидента з контролю може бути повідомлення митного органу, а також засвідчена в установленому законодавством України порядку копія зазначеної МД, що отримані на запит цього резидента.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд доходить висновку, що Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою постановою правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 зі змінами, встановлено виключний перелік обставин при настанні яких банк, як агент валютного контролю, має право знімати з контролю експортні операції клієнтів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про зняття з валютного контролю зовнішньоекономічних операцій за митними деклараціями від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 та зобов'язання відповідача зняти з валютного контролю зовнішньоекономічні операції за митними деклараціями від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003, позивач посилається на порушення банком норм чинного законодавства та неправомірну відмову відповідача у знятті експортних операцій з валютного контролю, незважаючи на їх повну оплату, оскільки залік зустрічних однорідних вимог, в розумінні положень Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України №136 від 24.03.1999 зі змінами, позивачем не проводився, а оплата була проведена за рахунок прибутку, отриманого при виконанні контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016.

Дані твердження позивача судом не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав:

Так дійсно, між Компанією «ANSERCONE ENTERPRISE LP» (комітентом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "АГРОРЕСУРС» (комісіонер, позивач по справі) було укладено контракт комісії GС-ANS/2201-16 від 22.01.2016, відповідно до п.1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим контрактом, комітент доручає за плату, а комісіонер зобовязується за рахунок комітента та за його дорученням вчиняти правочини від свого імені на користь комітента.

Відповідно до п. 1.3. контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016, на основі окремих доручень комітента, наведених у специфікаціях (додатках) до цього контракту, комісіонер зобовязується укладати від власного імені договори та здійснювати правочини щодо: придбання на митній території України товару у продавців (виробників, видобувачів, імпортерів і оптових покупців тощо (далі «треті особи»), названих комітентом у специфікаціях (додатках) до цього контракту; продажу товару на митній території України кінцевим споживачам/покупцям, названим комітентом у специфікаціях (додатках); перерахування на вимогу комітента доходу, отриманого від купівлі-продажу товару за цим контрактом; інших дій, доручених комітентом до специфікацій (додатків) до цього контракту.

До контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016, компанією «ANSERCONE ENTERPRISE LP» (комітентом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "АГРОРЕСУРС» (комісіонером) були підписані та скріплені печатками специфікації, а саме: №GC-ANS/2201-16/1 від 23.01.2016 за період з 23.01.2016 по 01.02.2016; №GC-ANS/2201-16/2 від 27.01.2016 за період з 23.01.2016 по 01.02.2016; №GC-ANS/2201-16/3 від 01.02.2016 за період з 01.02.2016 по 29.02.2016; №GC-ANS/2201-16/4 від 01.02.2016 за період з 01.02.2016 по 29.02.2016; №GC-ANS/2201-16/5 від 01.03.2016 за період з 01.03.2016 по 31.03.2016; №GC-ANS/2201-16/6 від 01.03.2016 за період з 01.03.2016 по 31.03.2016 (а.с.131-136 т. 1), відповідно до яких позивач повинен був здійснити закупівлю природного газу. У вказаних специфікаціях сторонами було зазначено кількість та вартість природного газу.

В підтвердження факту виконання контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 позивачем надані суду звіти комісіонера про виконання контрактів комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 та №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016, а також договори купівлі-продажу природного газу: №1К-01/16 від 25.01.2016; №1П-01/16 від 28.01.2016; №2П-01/16 від 28.01.2016; №3П-01/16 від 28.01.2016; №4П-01/16 від 25.02.2016 з специфікаціями та актами приймання-передачі природного газу до них; (а.с.2-145 т.2).

Відповідно до ст.1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента, тобто з наведеної норми вбачається відплатність правовідносин за договором комісії.

Таким чином, комісіонер вчиняє правочини за договором комісії від свого імені, але за рахунок комітента. Отже, грошові кошти на вчинення правочину повинен надати комітент.

Позивачем не надано суду жодного доказу про те, що виконання контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 здійснювалось саме за рахунок компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» (комітент), тобто комітент здійснював платежі на виконання контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що кошти від компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» вони не отримували. Оплата проводилась за рахунок власних коштів та позичкових.

Контракт комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 14-20 т.1), не містить умови, яка надає право позивачу за рахунок власних коштів або позичкових здійснювати укладення правочинів на виконання контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016.

Як встановлено судом, додатковою угодою №1/1 від 23.01.2016 до контракту комісії №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016, сторони визначили, що для виконання комісійного доручення, комісіонер має право залучати грошові кошти у третіх осіб або власні грошові кошти.

Придбання товару за контрактом комісії не за рахунок коштів комітента протирічить ст. 1011 Цивільного кодексу України, тобто змісту та суті правовідносин комісії.

Посилання позивача на п.1.6. контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016, яким передбачено, що будь-які грошові кошти, отримані комісіонером внаслідок здійснення операцій зазначених в п.1.3. цього контракту, у тому числі дохід від реалізації товару належить на праві власності комітенту та використовується комісіонером для виконання будь-яких інших доручень комітента, є безпідставним, оскільки в даному пункті контракту йде мова про кошти отримані комісіонером як результат виконання контракту комісії, а не укладення первісних правочинів при його виконанні.

За таких обставин, не можна зробити беззаперечного висновку, що договори купівлі- продажу природного газу були укладені саме на виконання контракту комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016, за рахунок коштів компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» комітента, оскільки факту отримання позивачем коштів від комітента компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» суду не надано.

Наданий позивачем ОСОБА_4 про залік взаємних вимог №ANS-105 від 12.05.2016 (а.с.362-365 т.2), складений компанією «ANSERCONE ENTERPRISE LP» та позивачем, відповідно до якого сторони дійшли згоди про залік взаємних вимог зі сплати грошових коштів між ними за контрактами комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 та №OS-ANS/2201-16 від 22.01.2016 на суму 36660835,5 грн, не може бути також підставою для зняття з валютного контролю зазначених експортних операцій, оскільки пунктами 8.3. контрактів комісії №GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 та №OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 передбачено, що правом, що регулює відносини сторін за цими контрактами, є матеріальне право.

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Але як встановлено судом, постановою Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютних ринках України» від 08.06.2016 №342 (діяла з 09.06.2016 по 14.09.2016) передбачено, що уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог: в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора/російських рублях (незалежно від суми операції); в інших валютах (якщо загальна сума зобов'язань, що припиняються зарахуванням у межах одного договору щодо експорту товарів, перевищує в еквіваленті 500000 доларів США).

Загальна вартість товару, поставленого позивачем компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» на виконання контракту комісії №ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016, згідно митних декларацій від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 становить 36660838,51 грн, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 02.06.2016 (дату подання інформації в податковий орган) 25,09759 гривень за долар США) складає 1460731,43 долари США.

Відповідно до ст.32,34,43 Господарського процесуального кодексу України, доказами у

справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

В порушення вищезазначених вимог, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, визначених Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою постановою правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 зі змінами, при настанні яких банк, як агент валютного контролю, зобовязаний знімати з контролю експортні операції клієнтів.

За таких обставин, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо відмови у знятті з валютного контролю зовнішньоекономічних операцій за митними деклараціями від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 відповідають вимогам чинного законодавства .

А тому позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у знятті з валютного контролю зовнішньоекономічних операцій на виконання контракту комісії №ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 за митними деклараціями від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003 та зобов'язання відповідача зняти з валютного контролю зовнішньоекономічні операції за митними деклараціями від 24.02.2016 №504050002/2016/101001, №504050002/2016/101003, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, в разі відмови у позові повністю, витрати, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.11,1011,1012,1014,1023 Цивільного кодексу України; ст.1,7,12,13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»; ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»; ст.32,33,34,43,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.4,7 Закону України „Про судовий збір; господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення підписано 27.10.2016.

Суддя Л.М.Лавриненко