КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. Справа№ 910/16046/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Яценко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

ОСОБА_2на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 05.09.2016

у справі № 910/16046/16 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом ОСОБА_2,

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (надалі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 у справі №910/16046/16 відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті позовної заяви на підставі частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу від 05.09.2016 та передати справу №910/16046/16 для розгляду до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач стверджує, що оскаржувану ухвалу місцевим господарським судом прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права, що є підставою для її скасування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2016 ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.10.2016.

У судове засідання учасники судового процесу своїх уповноважених представників не направили, про поважність причин неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується витягами із офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, які містять інформацію про отримання адресатами відповідних поштових відправлень.

Колегія суддів, враховуючи вимоги частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, ухвалила здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності уповноважених представників сторін.

19.10.2016 в судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо, у тому числі, заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно правової позиції, викладеної в підпункті 3.2. пункту 3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 №18, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у прийнятті позовної заяви виходив з того, що позов подано до Господарського суду міста Києва фізичною особою ОСОБА_2 та враховуючи те, що даний спір не пов'язаний з реалізацією корпоративних прав, суд дійшов висновку, що склад учасників даного спору не відповідає статті 1 ГПК України, а відтак, дана заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 02.02.2015 №150 ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 з 03.03.2015 у Банку введено процедуру тимчасової адміністрації та призначено Уповноважену особу Фонду - Кадирова В.В.

У зв'язку із прийняттям постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» , виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.05.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делеговано повноваження ліквідатора Банку Кадирову В.В.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що спір, який є предметом розгляду у даній справі, виник на стадії ліквідації банку.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. та зобов'язання останнього вчинити певні дії.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 вказаного Закону передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічні правові позиції викладені постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №21-286а16.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд у даній справі дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 ГПК України.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_2 судова колегія визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 у справі №910/16046/16 - скасуванню.

Відповідно до пункту 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7 якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 7 статті 106 ГПК України, у тому числі, про відмову у прийнятті позовної заяви, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

Керуючись статтями 62, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 у справі №910/16046/16 про відмову у прийнятті позовної заяви задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 скасувати та направити справу №910/16046/16 до суду першої інстанції для вирішення питання про порушення провадження за позовною заявою ОСОБА_2.

3. Матеріали справи №910/16046/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук