ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р.Справа № 922/6058/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Термолайф", м. Харків
про визнання недійсним та скасування рішеннь
за участю представника:

позивача - після перерви не з'явився

відповідача - ОСОБА_1, дов. № б/н від 26.08.2016 року; ОСОБА_2, за дов. № б/н від 26.08.2016 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" (26.11.2015 року змінено назву на публічне акціонерне товариство "Сбербанк"), звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - приватного акціонерного товариства "Термолайф", про визнання недійсним та скасування рішення від 04.08.2015 р. загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ з товариства.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.01.2016 р. у справі № 922/6058/15 (суддя Светлічний Ю.В.) у задоволенні позову відмовлено. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 р. у справі № 922/6058/15 (головуючий суддя Пелипенко Н.М., судді Івакіна В.О., Камишева Л.М.) апеляційну скаргу ПАТ Сбербанк залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2016 року у справі № 922/6058/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2016 р. у справі № 922/6058/15 (головуючий суддя Шевчук С.Р., судді Демидова А.М., Кролевець О.А.) касаційну скаргу ПАТ "Сбербанк" задоволено, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 р. та рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2016 р. у справі № 922/6058/15 скасувано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області в іншому складі суду.

Приймаючи постанову від 06.09.2016 р. у справі № 922/6058/15, колегія суддів Вищого господарського суду зауважила про передчасність висновків суду апеляційної інстанції, що неповідомлення банку про рішення про виділ не порушує права банку, як кредитора ПРАТ "Термолайф", оскільки письмове повідомлення кредитора стосується випадків припинення товариства, а ПРАТ "Термоайф" при цьому не перебуває в процесі припинення.

Вказаний висновок суду касаційної інстанції ґрунтувався на тому, що судами попередніх інстанцій достеменно не встановлено чи завершена процедура виділу, відповідно до рішення б/н позачергових загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" від 04.08.2015 р., чи затверджений розподільчий баланс та чи зареєстровані у встановленому законодавством порядку правонаступники прав та обов'язків ПРАТ "Термолайф".

Окрім того, Вищий господарський суд України звернув увагу на ту обставину, що в запереченнях на касаційну скаргу ПРАТ "Термолайф" послалося на те, що на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій спірне рішення було скасовано самим акціонерним товариством, про що внесені відповідні відомості до державного реєстру, однак судами першої та апеляційної інстанції зазначене не перевірено та не надана належна правова оцінка.

З урахуванням викладеного, під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти засноване на законі рішення.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області 13 вересня 2016 року справу № 922/6058/15 до розгляду справи призначено суддю Калініченко Н.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 вересня 2016 р. cправа № 922/6058/15 прийнята до розгляду у вказаному складі суду.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 26 вересня 2016 року та від 20 жовтня 2016 року судом було відмовлено в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів, оскільки, по-перше, позивачем недотримано процедури звернення із клопотанням в порядку ст. 38 ГПК України, по-дрегу, документи, про витребування яких клопотав представник позивача, стосуються виконання рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" від 30 листопада 2015 року, дійсність та правомірність прийняття якого не є предметом спору в межах даної справи.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє по розгляду даної справи 10 жовтня 2016 року судом було оголошено перерву до 24 жовтня 2016 року.

Після перерви 24 жовтня 2016 року судове засідання було продовжено, в судове засідання 24 жовтня 2016 року з'явилися представники відповідача, які проти задоволення позовних вимог позивача заперечували, в задоволенні позову просили відмовити. Позивач свого уповноваженого представника в дане судове засідання не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом судового засідання від 10 жовтня 2016 року, в якому відображено явку сторін (т.с. 4, арк. спр. 54-55).

Документи за вх. № 2076 від 24 жовтня 2016 року, які надійшли на електронну адресу господарського суду Харківської області, залишаються судом без розгляду у зв'язку з їх невідповідністю п. 1.5.6 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 лютого 2013 року № 28.

Надаючи правову кваліфікацію спору у даній справі, з врахуванням встановлених обставин та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду даної справи є визнання недійсним та скасування рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ з товариства. Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що дане рішення було скасовано (відмінено) позачерговими загальними зборами акціонерів ПРАТ "Термолайф" від 27 листопада 2015 року.

Вказана обставина підтверджується відомостями (витягом) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань та протоколом загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" від 27.11.2015 року, копії яких містяться в матеріалах справи. Тобто, дане рішення зборів, яке є предметом провадження у даній справі, не виконувалося внаслідок його скасування і, відповідно, ані розподільчий баланс в результаті виділу, ані сам виділ нових юридичних осіб з ПРАТ "Термолайф", ані передавальний акт про передачу прав, обов'язків та майна на виконання рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ не складалися.

В пункті 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 року № 6 вказано, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Оскільки судом встановлено, що оскаржуване рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" скасоване самим товариством, та будь-яких дій щодо його виконання ПРАТ "Термолайф" не здійснювало, суд не вбачає, а позивачем не доведено як саме, за таких обставин, оскаржуване рішення порушує чи може порушувати законні права та інтереси позивача.

Згідно до позиції, викладеної Верховним Судом України в листі від 01.04.2014 року, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З приводу доводів позовної заяви позивача та відзиву на позов відповідача господарський суд зазначає, що оскаржуване рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ з товариства за своєю правовою природою є індивідуальним актом ненормативного характеру, оскільки визначає правовий статус новостворюваних в результаті виділу юридичних осіб, обов'язки акціонерів та органів управління ПРАТ "Термолайф", його посадових осіб та прийняття якого є виключною компетенцією загальних зборів учасників вказаного товариства.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" № 13 від 24.10.2008 р. зазначено, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Роз'ясненням Президії Вищого арбітражного суду України N 02-5/35 від 26.01.2000 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" визначено, що нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру ("індивідуальних актів"), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо кваліфікації оскаржуваного рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ з товариства, як правочину, а не індивідуального акту ненормативного характеру. У звязку з цим господарський суд зазначає, що підстави недійсності правочину, визначені чинним законодавством, не можуть бути застосовані до оскаржуваного рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ з товариства.

Також позивачем не доведено, яким чином прийняття загальними зборами вказаного рішення порушує права позивача як кредитора за кредитними договорами. Посилання позивача на те, що прийняття рішення загальними зборами відповідача від 04.08.2015 р. щодо виділу повинно було прийматися за згодою позивача не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки таке обмеження, за змістом положень ст. ст. 5, 6 Господарського кодексу України, є неправомірним втручанням у здійснення господарської діяльності товариства (відповідача). Крім того, визнання недійсним акту органу управління господарського товариства у зв'язку з його невідповідністю умовам договору, укладеного цим товариством, законом не передбачено. Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Вищого господарського суду України від 09 липня 2014 року по справі № 904/9559/13.

Господарський суд також приймає доводи відповідача про те, що чинне законодавство України жодним чином не повязує не здійснення чи неналежне здійснення виконавчим органом юридичної особи будь-яких його обовязків щодо виконання акту вищого органу юридичної особи саме з недійсністю такого акту. Зокрема, вказане стосується і оскаржуваного рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ з товариства, яке прийняте вищим органом в межах компетенції та з дотриманням процедури його прийняття.

Суд відхиляє посилання позивача на наявність договірного обмеження щодо голосування на загальних зборах акціонерів, що передбачене п. 4.4.11. договорів застави цінних паперів від 13.09.2012 р., укладених між акціонерами ПРАТ "Термолайф" та позивачем. Відповідно до вказаного пункту з метою недопущення знецінення пакету пайових ЦП, переданого в заставу за цим договором, зміну розміру дольової участі заставодавця в статутному капіталі емітента, заставодавець зобовязується голосувати пайовими ЦП за проведення додаткової емісії пайових ЦП емітента, ліквідацію або реорганізацію емітента, лише за попередньо отриманою згодою заставодержателя.

Позивачем не доведено та не підтвержено належними доказами, що в результаті прийняття оскаржуваного рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ з товариства відбулося знецінення пакету акцій, переданого в заставу, та/або відбулася зміна розміру дольової участі заставодавців в статутному капіталі ПРАТ "Термолайф".

До того ж поняття виділу визначене частиною першою ст. 109 ЦК України, відповідно до якої виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. З вказаного визначення не вбачається, що поняття виділ охоплюється поняттям реорганізація. Вказаний висновок співвідноситься із змістом частини першої ст. 104 ЦК України, відповідно до якої юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Будь-яких доказів того, що наслідком прийняття оскаржуваного рішення від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф" про виділ з товариства було або мало бути припинення ПРАТ "Термолайф" позивачем не надано.

Таким чином господарський суд дійшов висновку, що скасованим рішенням від 04 серпня 2015 року загальних зборів акціонерів ПРАТ "Термолайф", яке скасоване самим товариством, та будь-яких дій щодо виконання якого не здійснювалося, не порушено субєктивних прав позивача, які б потребували судового захисту, в звязку з чим в задоволенні позову ПАТ "Сбербанк" необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду даної справи суд покладає на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст. ст. 3, 6, 213, 509, 626, 627, 628, 629 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 77, 82-85, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 27.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/6058/15