УХВАЛА

28.10.2016Справа № 910/24638/13

За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі

Київської міської ради

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

Відкритого акціонерного товариства "Перемога"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідачів ОСОБА_1

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

Суддя Грєхова О.А.

Представники учасників судового процесу:

від прокуратури: Вакулюк Д.С. (посвідчення № 041070 від 03.02.2016);

від позивача: не з'явилися;

від відповідача - 1: не з'явилися;

від відповідача - 2: не з'явилися;

від третьої особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 - представники за довіреностями.

Обставини справи:

У грудні 2013 року заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (надалі - відповідач-1) та Відкритого акціонерного товариства "Перемога" (надалі - ВАТ "Перемога", відповідач-2) про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 11.05.2002, який вчинено за заниженою вартістю, що призвело до завдання збитків місцевому бюджету, у зв'язку з чим спірний договір підлягає визнанню недійсним, як такий, що укладений з порушенням вимог приватизаційного законодавства, всупереч основному принципу індивідуальної приватизації щодо досягнення максимального економічного ефекту від приватизації.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви заступник прокурора міста Києва просив відновити строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, а також вжити заходів до забезпечення позову та накласти арешт на нежитлові приміщення площею 69,3 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44 (літ. А).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі №910/24638/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2015, позов задоволено повністю. Відновлено прокуратурі міста Києва строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень площею 69,3 кв. м. по вул. Б. Хмельницького, 44 (літ. А) у м. Києві, укладений 11.05.2002 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та ВАТ "Перемога".

Постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2016 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2015 у справі №910/24638/13 скасовано, справу №910/24638/13 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями, справу №910/24638/13 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2016 справа №910/24638/13 прийнята до провадження суддею Грєховою О.А., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1; розгляд справи призначено на 10.10.2016.

10.10.2016 представником прокуратури через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 відмовлено в задоволенні заяви представника прокуратури про забезпечення позову; розгляд справи відкладено до 24.10.2016.

24.10.2016 через відділ діловодства суду від прокурора надійшли письмові пояснення у справі.

Представники третьої особи в засіданні суду 24.10.2016 подали клопотання про залишення позову без розгляду, як такого, що підписаний та поданий особою, яка не мала повноважень її подавати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 розгляд справи відкладено до 28.10.2016.

У судовому засіданні 28.10.2016 представники третьої особи підтримали клопотання про залишення позову без розгляду.

Представник прокуратури проти задоволення зазначеного клопотання заперечив.

Позивач та відповідачі в засідання господарського суду не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши доводи представників третьої особи та прокурора, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Пунктом 2 частини 1 статті 121 Конституції України (в редакції, яка діяла на момент звернення прокурора з позовом до суду) визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" (у відповідній редакції) представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом:

1) звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями);

2) вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду;

3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи;

4) брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно зі ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (у відповідній редакції) прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому, як вказав Конституційний суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 у справі №3-рн/99, інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарюючих товариств з частиною державної власності у статутному фонді. Разом з тим, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В силу ст. 142 Конституції України та ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження (ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Водночас, на думку заступника прокурора міста Києва, Київська міська рада не вжила заходів щодо визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 11.05.2002, внаслідок чого місцевий бюджет недоотримав відповідні кошти за відчуження майна, що є підставою для пред'явлення позову на підставі ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру".

Отже, заступник прокурора міста Києва цілком правомірно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв'язку з чим клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 06.03.2013 у справі №5015/5594/11, від 18.06.2015 у справі №927/1939/14, від 28.04.2016 у справі №910/23326/15, від 11.05.2016 у справі №922/4781/15 та ін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 81, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду - відмовити.

Суддя О.А. Грєхова