ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"28" жовтня 2016 р. Справа № 911/3469/16

Суддя В.М. Бабкіна, розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 12602,46 грн.

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради № 2495 від 25.10.2016 р. (вх. № 3599/15 від 26.10.2016 р.) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 12602,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради посилається на порушення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 зобовязань за договором б/н від 13.06.2013 р. про реструктуризацію заборгованості.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та не може бути прийнята судом до провадження з наступних підстав.

Відповідно до приписів чинного законодавства місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до абз. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно з приписами ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як зазначається в абз. 2 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. за № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" встановлено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до зробленого судом Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 від 28.10.2016 р., 03.08.2016 р. було зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за її рішенням, що свідчить про втрату останньою статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно з абз. 4 пп. 4.7 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. за № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З огляду на вищезазначене, суд відмовляє Комунальному підприємству «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради у прийнятті позовної заяви до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 12602,46 грн.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у прийнятті позовної заяви № 2495 від 25.10.2016 р. (вх. № 3599/16 від 26.10.2016 р.) Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 12602,46 грн.

Додаток: позовна заява на 28 арк., а також Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 3 арк. позивачу.

Суддя В.М. Бабкіна