ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 Справа №917/1297/16

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", 36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а

до управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Полтавській області, 36000, м. Полтава, вул. Фрунзе, 164

про стягнення суми основного боргу, пені, інфляційних та річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №69 від 07.12.2015

від відповідача: не з'явились

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором №24/1Р від 03.03.2016 у розмірі 4693,95 грн, з яких: 3744,29 грн - сума основного боргу, 679,79 грн - пеня, 218,75 грн - інфляційні втрати.

Представник позивача в судовому засіданні повідомив суд про сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 3744,29 грн, підтримав позов в часині стягнення з відповідача пені інфляційних та річних та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позову посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору розподілу природного газу в частині своєчасного здійснення розрахунків.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав.

Ухвала господарського суду про порушення провадження у справі, направлена відповідачу рекомендованим листом за адресою, зазначеною в позовній заяві, повернулася до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив Пленум у Постанові Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

03.03.2016 Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (надалі оператор ГРМ) та Управлінням державної автомобільної інспекції УМ ВС України в Полтавській області (надалі Споживач) укладений договір № 24/IP розподілу природного газу.

Як визначено у п.п. 1.1.-1.3. постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2494. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633. 634. 641 та 642 ЦК України на невизначений строк.

Відповідно до умов зазначеного договору, оператор ГРМ зобов'язувався надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов'язувався прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору).

Згідно з п. 6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як погоджено п. 6.2 договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Як передбачено абз.1 п.6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

У абзацах 3 та 4 пункту 6.4 договору сторони погодили, що оплата здійснюється виключного грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 3.2. договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.02.2016 ПАТ "Полтавагаз" надіслало відповідачу рахунок - зобов'язання № У від 29.02.2016 на суму 11350,12 грн, за лютий 2016 року по розподілу 13,401 тис.м.куб. природного газу, 31.03.2016 - рахунок - зобов'язання № У від 31.03.2016 на суму 2923,70 грн, за березень 2016 року по розподілу 3,452 тис.м.куб. природного газу; 30.04.2016 - рахунок - зобов'язання № У від 30.04.2016 на суму 820,58 грн, за квітень 2016 року по розподілу 0,941 тис.м.куб. природного газу.

ПАТ "Полтавагаз" виконало належним чином умови договору, розподіливши 13,401 тис.куб.м. природного газу, що підтверджується актом приймання - передачі № У від 29.02.2016 по розподілу природного газу за лютий 2016 року на загальну суму 11350,12 грн; розподіливши 3,452 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання - передачі № У від 31.03.2016 за лютий на загальну суму 2923,70 грн; розподіливши 0,941 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання - передачі № У від 30.04.2016 за березень на загальну суму 820,58 грн. Зазначені акти приймання - передачі підписані сторонами без застережень.

Проте, як стверджує позивач, відповідач договірні зобов'язання в частині своєчасного здійснення розрахунків не виконав, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості, за надані послуги з розподілу природного газу, в сумі 3744,29 грн за період лютий - квітень 2016.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

З наданих доказів вбачається, що відповідачем сплачена сума основного боргу в розмірі 3744,29 грн.

В частині стягнення 3744,29 грн основного боргу предмет спору відсутній і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим договором, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 679,79 грн пені за період з 01.03.2016 по 15.07.2016, 218,75 грн інфляційних за період з 29.02.2016 по 22.05.2016, 51,12 грн - 3% річних за період з 01.03.2016 по 15.07.2016.

Враховуючи сплату відповідачем суми основного боргу, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р ІШ И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Фрунзе 164, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Полтавагаз (р/р 545 в філії - Полтавське облуправління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 331467, ) 679,79 грн пені, 51,12 грн - 3% річних, 218,75 грн інфляційних втрат, 1378,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 3744,29 грн основного боргу.

Повне рішення складено 24.10.2016.

Суддя Д.М. Сірош