ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016р. Справа№ 914/2189/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич,

про: стягнення 4 128 727,00 грн,

Суддя М. Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 довіреність №14-90 від 18.04.2014 р.

відповідача: ОСОБА_2 - довіреність №1175 від 01.07.16р.

Представникам сторін розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради про стягнення 4 128 727,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору №14/2496/11 купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 р. не здійснив оплати за поставлений природний газ своєчасно та в повному обсязі. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів 3 878 465,65 грн. та 3% річних в розмірі 250 261,35 грн.

Ухвалою суду від 25.08.2016 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 05.09.2016 р. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

В судове засідання 17.10.2016 р. представник позивача зявився, надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 17.10.2016 р. представник відповідача зявився, щодо позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву від 30.09.2016 р., просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

30.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Продавець) та Комунальним підприємством Дрогобичтеплоенерго (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №14/2496/11 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, далі газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

В подальшому між сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 30.09.2011 року до Договору, Додаткову угоду № 2 від 11.10.2011 року до Договору та Додаткову угоду № 3 від 01.08.2012 року до Договору.

У п.п. 2.1., 5.2., 6.1. Договору та у подальших Додаткових угодах до нього сторони погодили помісячний обсяг поставок газу у 2011 та 2012 роках, визначили ціну газу, погодили, що до ціни газу додається тариф на послуги з транспортування природного газу. Сторони дійшли згоди, що оплата за газ здійснюється грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Стягнення заборгованості за природний газ, спожитий відповідачем протягом жовтня 2011 року, жовтня грудня 2012 року, а також штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих до 08.07.2014 р. було предметом розгляду господарським судом Львівської області у справах №5015/4906/12, №914/119/14, №914/2900/14.

Позивачем проведено донарахування за період з 09.07.2014 р. по 15.12.2014 р. суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 3 878 465,65 грн, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 250 261,35 грн. договором №14/2496/11 купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 р.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області (сторона перша), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона друга), Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона третя), Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено Договір №170/375-в про організацію взаєморозрахунків від 03.12.2015р., предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2015р.» та Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 р. № 375.

Пунктом 7 Договору №170/375-в сторони визначили, що Сторона четверта - Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» перераховує на рахунок Сторони пятої - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" кошти в сумі 4 976 707,73 грн. у т.ч. ПДВ - 829 451,29 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 30.09.2011 року №14/2496/11. При цьому у графі "призначення платежу" сторони додатково зазначають: «субвенція із загального фонду держбюджету відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 №375», а також дату і номер договору.

Згідно з п.16 Договору №170/375-в про організацію взаєморозрахунків від 03.12.2015р. «сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору».

Перед укладенням договору, 02.12.2015р. сторонами проведено звіряння розрахунків та підписано акт звіряння розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача склала 4 976 707,73 грн.

Платіжним дорученням від 17.12.2015р. (після отримання коштів субвенції) відповідачем сплачено позивачу суму боргу 4 976 707,73 грн.

Відповідно до ч.2 п.11 Договору 170/375-в з метою виконання Договору сторони зобовязуються «не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору».

Таким чином, з моменту укладення договору у відповідача не було підстав самостійно здійснювати оплати, без отримання коштів держави за умовами договору.

Підписавши договір, їх сторони змінили порядок і строк виконання основного договору №14/2496/11, що виключає підстави застосування положень ч.2 ст.625 ГПК України та нарахування пені, передбаченої основним договором.

З подібних правовідносин Верховним Судом України було винесено постанови 23.09.2014 року у справі №5011-35/1271-2012, від 30.09.2014 року у справі №5011-35 1534-2012-42/553-2012 від 25.03.2015 року у справі №924/1265/13. У вказаній постанові викладена правова позиція, яка визначає, що за умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але і також змінювалися строки виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі основного договору.

Розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків. Отже, строки виконання зобов'язання відповідачем було дотримано, а тому підстав для застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України не було.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення штрафних санкцій необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, втім, враховуючи, що вказані договори виконані належним чином підстави нарахування і стягнення санкцій відсутні (аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі №5011-35/1272-2012-42/527-2012, від 25.03.2015 у справі №924/1265/13, від 01.07.2015 у справі №924/1230/14, від 16.09.2015 у справі №917/2520/14).

Згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків. Отже, строки виконання зобовязання відповідачем було дотримано, а тому підстави для застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України відсутні.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або не настання певної події.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що у силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 30.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Продавець) та Комунальним підприємством Дрогобичтеплоенерго (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №14/2496/11.

Стягнення заборгованості за природний газ, спожитий відповідачем протягом жовтня 2011 року, жовтня грудня 2012 року, а також штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих до 08.07.2014 р. було предметом розгляду господарським судом Львівської області у справах №5015/4906/12, №914/119/14, №914/2900/14.

Позивачем проведено донарахування за період з 09.07.2014 р. по 15.12.2014 р. суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 3 878 465,65 грн, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 250 261,35 грн. договором №14/2496/11 купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 р.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області (сторона перша), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона друга), Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона третя), Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено Договір №170/375-в про організацію взаєморозрахунків від 03.12.2015р. відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2015р.» та Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 р. № 375.

Згідно з п.16 Договору №170/375-в про організацію взаєморозрахунків від 03.12.2015р. «сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору».

Перед укладенням договору, 02.12.2015р. сторонами проведено звіряння розрахунків та підписано акт звіряння розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача склала 4 976 707,73 грн.

Платіжним дорученням від 17.12.2015р. (після отримання коштів субвенції) відповідачем сплачено позивачу суму боргу 4 976 707,73 грн.

Відповідно до ч.2 п.11 Договору 170/375-в з метою виконання Договору сторони зобовязуються «не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору».

Таким чином, з моменту укладення договору у відповідача не було підстав самостійно здійснювати оплати, без отримання коштів держави за умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про теплопостачання» державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Статтею 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15,частини третьої статті 29 і частини третьої статті 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 8 і 9 статті 11 цього Закону).

Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (п. 1.Порядку).

Згідно з п. 3 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору. Учасниками розрахунків є Учасниками розрахунків є: територіальні органи Казначейства; структурні підрозділи з питань фінансів обласних, районних, Київської міської, районних у м. Києві держадміністрацій або структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад (далі місцеві фінансові органи); надавачі послуг та їх правонаступники; субєкти господарювання, що здійснюють відведення та очищення стічних вод; газодобувні підприємства, ПАТ Укрнафта, Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її філії, дочірні підприємства і компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії (далі енергопостачальники); державне підприємство Енергоринок; державне підприємство НЕК Укренерго; енергогенеруючі компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання та/або споживання вугільної продукції; державне підприємство Вугілля України; вугледобувні підприємства.

Таким чином, судом встановлено, що Договір №170/375-в про організацію взаєморозрахунків від 03.12.2015р. укладений між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області (сторона перша), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона друга), Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона третя), Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання), не є новацію щодо договору купівлі-продажу природного газу №14/2496/11 від 30.09.2011 р. у розумінні ч. 2 ст. 604 ЦК України, оскільки при його укладанні сторони не припинили первісні зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу №14/2496/11 для вироблення теплової енергії, замінивши їх новими зобов'язаннями між тими ж сторонами, а лише організували взаєморозрахунки із погашення заборгованості за природний газ.

Крім того, за умовами договору №170/375-в про організацію взаєморозрахунків від 03.12.2015р. передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу №14/2496/11 від 30.09.2011 р.

Так, за змістом підпунктів 2, 3 п. 10 Договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок.

Договір набув чинності і державою профінансовано погашення заборгованості у сумі 4 976 707,73 грн. Договір не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог.

Як встановлено судами, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків.

Отже, строки виконання зобов'язання відповідачем було дотримано, а тому підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України не має.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За наведених обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати відповідно до положень статті 49 ГПК України залишаються за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.10.2016 р.

Суддя Синчук М.М.