ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 Справа №917/1343/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світпапір", 45400, Волинська область, місто Нововолинськ, 15-й мікрорайон, 34/49

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес", 37050, Полтавська область, Пирятинський район, село Дейманівка, вул. Наглого Марка, 46

про стягнення суми основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних,

Суддя Сірош Д.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Світпапір звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес", в якій просить суд стягнути з відповідача 78112,80 грн заборгованості за договором поставки від 16.02.2016 №16-02/2016, в тому числі: 60 000,00 грн основного боргу, 16956,66 грн пені, 1156,14 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Пирятинський делікатес" не виконав належним чином зобовязань перед позивачем з оплати отриманого товару за договором поставки від 16.02.2016 №16-02/2016.

29.09.2016 від позивача до господарського суду надійшли письмові пояснення в яких, позивач повідомив про сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 60000,00 грн та просить суд припинити провадження у справі в частині сплати суми основного боргу.

20.10.2016 відповідач надіслав до господарського суду клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутностю предмету спору.

Також, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд відмовляє в задоволенні клопотань, виходячи з наступного:

У п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Таким чином, юридична особа не обмежена у виборі особи та наданні такій особі повноважень на представництво її інтересів у господарському суді.

Також, слід зазначити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, згідно зі ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено протягом двох місяців з дня надходження позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Строк вирішення спору, встановлений статтею 69 ГПК України закінчився.

Виняткові випадки у цій справі відсутні, у зв'язку з чим клопотання про відкладення судового засідання задоволенню не підлягає.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

16.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Світпапір" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" уклали договір поставки №16-02/2016.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується передавати у власність Покупцеві товар, а саме: вироби з картону гофрованого згідно накладних на поставку партії товару, а Покупець зобовязується приймати та оплачувати товару у порядку та на умовах, встановлених договором.

Покупець зобовязується здійснити оплату за товар протягом 21 днів з моменту фактичного отримання товару (п. 3.2).

Моментом переходу права власності на товар та всіх ризиків пошкодження або загибелі товару є дата підписання накладної, яка є доказом поставки (передачі) партії товару (п. 3.4).

У випадку порушення строків постачання товарів, Продавець сплачує Покупцю за його вимогою пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент поставки, від вартості недопоставлених у строк товарів, за кожний день прострочення (п. 6.3 договору)

У разі прострочення Покупцем строків оплати поставленого товару Покупець зобовязується сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу (п. 4 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2017 (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору поставки №16-02/2016 від 16.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Світпапір" (Продавець) поставив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" (надалі - Покупець) товар (вироби з картону гофрованого), що підтверджується товаророзпорядчими документами, зокрема, видатковою накладною №57 від 04.04.2016 на суму 155699,28 грн, в т.ч. ПДВ 25949,88 грн.

Загальна вартість поставленого ТОВ "Пирятинський делікатес" товару складає 155699,28 грн (з урахуванням ПДВ).

Відповідно до п. 3.2. договору Покупець зобов'язується здійснити оплату за товар протягом 21 днів з моменту фактичного отримання товару.

Таким чином, кінцевою датою по оплаті поставленого товару, відповідно до видаткової накладної № 57 від 04.04.2016 є 25.04.2016 включно.

Як зазначає позивач, станом на 17.08.2016 основний борг відповідача справі становив 60000,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 11 від 18.08.16 на суму 5 000,00 грн та № 3584 від 30.08.16 на суму 55 000,00 грн, відповідач оплатив кошти позивачу з призначенням платежу - часткова оплата товару за спірним договором.

З наданих доказів вбачається, що відповідачем сплачена сума основного боргу в розмірі 60000,00 грн після звернення до суду. В частині стягнення 60000,00 грн основного боргу предмет спору відсутній. Клопотання позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу підлягає задоволенню, а провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу підлягає припиненню, відповідно до п.п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Твердження відповідача про сплату суми заборгованості в повному обсязі, судом не приймається до уваги, оскільки надані ним платіжні доручення підтверджують не лише сплату суми основного боргу, яку просить стягнути позивач, а і оплату продукції на виконання умов договору № 16-02/2016 від 16.02.16 за весь період його дії. Доказів на підтвердження сплати пені та річних, що є предметом цього позову, суду не надано.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 16956,66 грн пені за період з 26.04.2016 по 17.08.2016, 1156,14 грн - 3% річних за період з 26.04.2016 по 17.08.2016.

Судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються йому за рахунок відповідача з урахуванням ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р ІШ И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес", 37050, Полтавська область, Пирятинський район, село Дейманівка, вул. Наглого Марка, 46 (р/р 8613, ПАТ "Фінексбанк", МФО 380311, , свідоцтво платника податку ПДВ №100260924, код 39) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світпапір", 45400, Волинська область, місто Нововолинськ, 15-й мікрорайон, 34/49 (р/р 5953 в ПАТ "Креді ОСОБА_1", МФО 300614, , свідоцтво платника ПДВ №100260924, код 39 - 16956,66 грн пені, 1156,14 грн - 3% річних; 1378,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 60000,00 грн.

Суддя Д.М. Сірош