Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

20 жовтня 2016 року справа №927/912/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова»,

вул. Оболонська, 38, кв.36, м. Київ 04071

в особі: Комунального енергогенеруючого підрозділу «Чернігівська

теплоелектроцентраль» ТОВ фірми «ТехНова»,

вул. Ушинського, 23, м. Чернігів, 14014

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_3

про стягнення 15566грн.81коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Ігнатенко Н.В. представник довіреність №16 від 09.01.2016

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію по договору №1600 від 04.04.2012 у розмірі 8109,43грн. за період з 01.10.2013 по 30.11.2014, 6852,06грн. інфляційних за період грудень 2013-липень 2016, 3% річних у розмірі 605,32грн. за період з 18.11.2013 по 15.08.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 11.10.2016 подав клопотання про залучення до матеріалів справи документів, яке судом задоволено, документи долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.10.2016 судом вчинені дії щодо перевірки статусу та місця реєстрації відповідача, у зв'язку з чим отримано Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача, який залучений до матеріалів справи та в якому значиться фізична особа-підприємець ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_3.

Представник позивача в судовому засіданні 20.10.2016 подав клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено судом.

Представник позивача в судовому засіданні подав два клопотання від 20.10.2016 про залучення до матеріалів справи документів, які задоволені судом, документи долучені до матеріалів справи.

Відповідач відзив на позов не надав, в судове засідання не з'явився. Відповідач повноваженого представника в судове засідання не направив. Ухвали про порушення провадження по справі від 29.09.2016 та про відкладення розгляду справи від 11.10.2016, направлені на адресу відповідача, вказану у позовній заяві (вул. 1 гв. Армії, 16, кв. 41, м. Чернігів, 14005), що відповідає адресі, яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулися до суду з відміткою відділу поштового зв'язку - адресат не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

В п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 11 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вказано, що за змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, судом вчинені дії щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи.

Нез'явлення в судове засідання повноважного представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. Рішення приймається за наявними у справі документами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до приписів ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

04.04.2012 між позивачем та відповідачем укладено договір №1600 на постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах для об'єктів, вказаних в додатку №1 договору, а відповідач зобов'язався сплачувати одержану теплову енергію на розрахунковий рахунок позивача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, на умовах та порядку постачання і сплати, передбачених договором.

Згідно п.2.1 договору теплова енергія постачається споживачу (відповідачу у справі) для об'єктів та в обсягах згідно з додатком №1 до договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гаряче водопостачання - протягом року, технологічні потреби.

Додатком №1 до договору №1600 від 04.04.2012, який підписано сторонами та скріплено печатками, встановлено, що теплова енергія в гарячій воді за період з 04.04.2012 по 04.04.2013 постачається споживачу за адресою вул. Мстиславська,24, (бібліотека, опалювальна площа 80,5кв.м.), опалення 0,005Гкал/год.

За умовами п.4.2.1 договору постачальник (позивач у справі) зобов'язався відпускати теплову енергію для об'єктів, перерахованих у додатку №1 цього договору, і в кількості згідно з договором.

У п.10.1 договору сторони встановили, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 04.04.2013. Відповідно до п. 10.4 договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Позивачем до матеріалів справи подано копію заяви відповідача від 08.12.2014, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 просив розірвати договір №1600 від 04.04.2012, укладений на постачання теплової енергії в гарячій воді щодо приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_1, так як 03.11.2014 був розірваний договір оренди нерухомого майна, що належить територіальній громаді м. Чернігова №919Д з Фондом комунального майна Чернігівської міської ради від 04.04.2012. Вказаний лист отриманий позивачем 28.01.2015, про що свідчить відповідна відмітка.

Як свідчать матеріали справи та надані представником позивача довідки, пояснення, позивач на підставі поданої відповідачем заяви від 08.12.2014 здійснив перерахунок вартості поставленої теплової енергії по договору №1600 від 04.04.2012 станом на 03.11.2014 року.

На час розгляду справи договір №1600 від 04.04.2012 вже припинив свою дію.

Згідно п.10.3 договору припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язків повної сплати спожитої теплової енергії.

Відповідно до п.3.2.2 відповідач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в термін, які передбачені договором.

Окрім того, відповідач зобов'язався за умовами п.3.2.5 договору письмово сповіщати постачальника про зміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів тощо, а також про зміну користувачів приміщень та теплових мереж споживача (субспоживачів) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

У п. 6.1 договору сторони обумовили, що розрахунки за теплову енергію, що споживається відповідачем, здійснюються виключно у грошовій формі на розрахунковий рахунок постачальника по тарифах, які затверджені рішеннями облдержадміністрації, міської ради, і які можуть змінюватися згідно з законами Верховної Ради і постановами Кабінету Міністрів України.

Тарифи на послуги теплопостачання, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 03.02.2012р. №61 в розмірі для інших споживачів (крім населення) - 506,10грн. за 1 Гкал (без ПДВ) та від 23.05.2014 №597 в розмірі для інших споживачів (крім населення) - 467,68грн./Гкал.

Відповідно до п.6.5. договору розрахунки відповідача з позивачем за відпущену теплову енергію у вигляді гарячої води виконуються згідно з діючим законодавством, згідно з рахунками позивача щомісячно у відповідності з показаннями приладів обліку або розрахунковим способом при відсутності приладів обліку. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно п.6.6 договору споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує постачальнику 50% вартості зазначеної у договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу за період з 01.10.2013 по 03.11.2014 теплову енергію на загальну суму 8109,43грн. (з урахуванням здійсненого позивачем перерахунку за листопад 2014), що підтверджується копіями рахунків-фактур на оплату: №01600 від 31.10.2013 на суму 1074,30грн., №01600 від 30.11.2013 на суму 1280,89грн., №01600 від 31.12.2013 на суму 1280,89грн., №01600 від 31.01.2014 на суму 1280,89грн., №01600 від 28.02.2014 на суму 1280,89грн., №01600 від 31.03.2014 на суму 1280,89грн., №01600 від 30.04.2014 на суму 256,18грн., №01600 від 31.10.2014 на суму 289,75грн., №01600 від 30.11.2014 на суму 827,87грн., по якому позивачем здійснено перерахунок та нараховано відповідачу до оплати спожитої теплової енергії за 3 дня листопада 2014 на суму 84,75грн. згідно рахунку-фактури №01600 від 28.02.2015, що підтверджується також поданою позивачем довідкою (а.с.70-71).

Згідно п.3.2.22 договору відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати розрахунки за всю спожиту теплову енергію згідно з тарифами п.6.1 договору на розрахунковий рахунок після отримання рахунку на оплату. У випадку неотримання рахунку до 15 числа наступного місяця споживач зобов'язаний повідомити про це постачальника.

Як вбачається із матеріалів справи, рахунки-фактури за теплову енергію за період з 01.10.2013 по 30.11.2014 (з урахуванням перерахунку спожитої теплової енергії на підставі заяви відповідача від 08.12.2014) були направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується списками згрупованих поштових відправлень, копії яких додані позивачем до матеріалів справи (а.с.27-36).

Відповідач свої зобов'язання за договором по оплаті за спожиту теплову енергію не виконав. На час розгляду справи заборгованість відповідача становить 8109,43грн., що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За таких обставин борг в сумі 8109,43грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 7.2.3. договору відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня у розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3% річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути з відповідача 6852,06грн. інфляційних за період грудень 2013-липень 2016, 3% річних у розмірі 605,32грн. за період з 18.11.2013 по 15.08.2016.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних, суд встановив, що позивачем не було враховано те, що відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. в розрахунок інфляційних нарахувань мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) та те, що згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення інфляційних в сумі 6704,08грн., в частині 3% річних в сумі 605,22грн. В решті вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв'язку з безпідставністю проведеного нарахування.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, за поставлену теплову енергію своєчасно не розрахувався, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення боргу в сумі 8109,43грн., інфляційних в сумі 6704,08грн., 3% річних в сумі 605,22грн. В решті позову відмовити.

Оскільки, спір виник з вини відповідача та відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1346,89грн. судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 275 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» (вул.Оболонська,38, кв.36, м. Київ, код 24100060) в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу «Чернігівська теплоелектроцентраль» ТОВ фірми «ТехНова» (вул. Ушинського, 23, м. Чернігів, р/р 0101 у ПАТ «Альфа-Банк» в м. Києві, МФО 300346, код 21680602) 8109грн. 43коп. боргу, 6704грн. 08коп. інфляційних, 605грн. 22коп. три проценти річних, 1364грн. 89коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено 24.10.2016

Суддя Н.Ю.Книш