УХВАЛА

06.10.2016Справа № 910/4869/16

За заявою Державного підприємства "Укроборонресурси";

про розстрочку виконання рішення в частині стягнення заборгованості

у справі № 910/4869/16

за позовом Заступника Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор в інтересах держави в особі Міністерства оборони України;

до державного підприємства "Укроборонресурси";

про стягнення 6 938 519,58 грн.

Суддя Привалов А.І.

Представники сторін:

від заявника: Буток Є.Є., довіреність № 328 від 20.07.2016р.;

від прокуратури: Красільник П.П., довіреність № 10/2/3-66вих-16 від 15.01.2016р.;

від позивача: Гребеннюкова Ю.С., довіреність № 220/823/д від 30.12.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (надалі - позивач) з позовом до державного підприємства «Укроборонресурси» (надалі - відповідач) про стягнення 6 938 519,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з державного підприємства «Укроборонресурси» на користь Міністерства оборони України основного боргу в сумі 3 612 049 грн. 08 коп., 218 811 грн. 54 коп. - 3% річних та 2 479 461,23 грн. - інфляційних втрат та на користь Генеральної прокуратури України витрати по сплаті судового збору в сумі 94 654 грн. 83 коп.

29.06.2016р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. видано відповідні накази.

26.09.2016р. до Господарського суду міста Києва від державного підприємства «Укроборонресурси» надійшла заява про розстрочку виконання рішення в частині стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4869/16 від 29.09.2016р. заяву призначено до розгляду на 06.10.2016р.

Представник позивача 06.10.2016р. подав суду клопотання про відкладення розгляду заяви, мотивовану тим, що позивачем здійснюються заходи щодо врегулювання питання стосовно розстрочення виконання рішення в частині стягнення заборгованості. Зокрема, позивачем надіслано лист Головному управлінню майна і ресурсів (структурний підрозділ відповідальний за виконання контрактів з яких виникла заборгованість) щодо висловлення позиції з приводу розстрочення виконання рішення суду з даної справи.

Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання позивача, оскільки частиною першої статті 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено преклюзивний строк для розгляду даного виду заяв. Крім того, позивачем не поданому суду доказів, які б підтверджували звернення Міністерства оборони України до Головного управління майна і ресурсів.

Представник заявника в судовому засіданні 06.10.2016р. заяву про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/4869/16 підтримав повністю, з підстав викладених у заяві. Зокрема, заявник зазначає, що з 2008р. по 01.06.2016р. підприємство було позбавлене права займатися господарською діяльністю. Тобто було позбавлене основного джерела фінансових надходжень. Також заявник зазначає, що у 2008р. було продано 85% основних виробничих приміщень підприємства з складу цілісного майнового комплексу у м. Стрий на земельній ділянці площею 14,1228 га. На сьогоднішній день підприємство має поточну заборгованість зі сплати земельного податку, яка перевищує 200 тис. грн., а на банківських рахунках підприємства практично відсутні кошти.

Представник прокуратури проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016р. у справі № 910/4869/16 заперечував.

Розглянувши заяву державного підприємства "Укроборонресурси", суд дійшов висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Відповідно до п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9 (далі - Постанова) розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2. Постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд відзначає, що особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу, виконання судового рішення є кінцевою стадією судового захисту. Рішення суду може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, наказ у даній справі до виконання до Державної виконавчої служби не пред'являвся.

Крім того, порядок виконання судових рішень врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на дату звернення заявника до суду), за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Вказаними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

В свою чергу, Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, як вбачається з вищевикладених норм, питання про відстрочку та розстрочку виконання рішення вирішується саме при виконанні рішення суду, проте матеріалами справи не підтверджено жодним доказом факту початку виконання рішення господарського суду у даній справі як добровільно, так і в примусовому порядку, що свідчить про те, що сторони не перейшли до кінцевої стадії виконання рішення суду, що є обов'язковою умовою для вирішення питання щодо розстрочки або відстрочки виконання рішення суду.

Більше того, з наданих заявником документів не вбачається відсутність можливості у заявника одномоментно виконати рішення Господарського суду м. Києва.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що оскільки сторони не перейшли до стадії виконання судового рішення, а також оскільки причини, з яких відповідач не має можливості виконати рішення, не є поважними, заява державного підприємства "Укроборонресурси" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 у справі № 910/4869/16 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви державного підприємства "Укроборонресурси" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 у справі № 910/4869/16 відмовити повністю.

Суддя А.І. Привалов