ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.10.16р. Справа № 904/6918/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПН-СЕРВІС", м. Дніпро

до Відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровського районної у місті Дніпропетровську ради, м. Дніпро

про стягнення боргу за договором підряду

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 22.07.2016 року

від відповідача ОСОБА_2 - завідувач юридичного сектору за посвідченням № 4/4-1629 від 14.09.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМПН-СЕРВІС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровського районної у місті Дніпропетровську ради про стягнення 240 959,03 грн., в т.ч. 180 344,00 грн. - сума боргу, 46 890,75 грн. - пеня, 10 249,47 грн. - інфляційних, 3 474,81 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору підряду від 14.09.2015 року за № 38-15.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судове засідання 12.09.2016 року не з'явився.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 12.09.2016 року юридичне місцезнаходження відповідача: 49023, м. Дніпропетровськ, просп. Воронцова, 31, - куди судом і надсилалась ухвала про порушення провадження у справі.

Відповідачем 09.09.2016 року подано до суду клопотання від 09.09.2016 року за № 5/5-272 про відкладення розгляду справи у зв'язку зі звільненням завідуючого юридичного відділу.

Позивачем 12.09.2016 року подано до суду клопотання від 12.09.2016 року про продовження строку вирішення спору у справі № 904/6918/16 терміном на 15 днів.

Ухвалою суду від 12.09.16р. за клопотанням позивача продовжено строки розгляду спору до 17.10.2016р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 13.10.16р., в якому просить суд зменшити розмір пені, обґрунтовуючи тим, що не погоджується з нарахованою позивачем сумою пені, яка складає 46 890,00 грн., та зазначає, що сума пені за 6 (шість) місяців значно менша, ніж нарахована позивачем за період з 08.12.2015 року по 07.06.2016 року складає 38 272,45 грн.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «промін-Сервіс», (як виконавець позивач) та Відділом комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, (як відповідач замовник) було укладено договір про надання послуг № 38-15 за умовами п. 1.1. договору, замовник доручає, а також зобовязується прийняти та оплатити, а підрядник зобовязується виконати своїми силами і на свій ризик послуги: поточний ремонт та благоустрій памятки історії місцевого значення «Воїнське кладовище» по вул.. Передова АНД р-ну м. Дніпропетровська.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України цей термін дії договору встановлюється з моменту підписання і до 31 грудня 2015 року (п. 2.1. договору).

Згідно п. 3.2. договору, замовник зобовязується здійснити попередню оплату, на строк не більше одного місяця, у розмірі 30% від вартості договірної ціни, що становить 110 400 грн. 00 коп., у т.ч. ПДВ 18 400,00 грн.

Повний розрахунок за надані послуги здійснюється на підставі підписаних замовником актів виконаних робіт (п. 3.3. договору).

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався виконати попередню оплату у розмірі 30% від ціни договору, яка погоджена сторонами і складає у загальному розмірі 368 000,00 грн., що, відповідно, складає 110 400,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач роботи виконав, що підтверджується наступними двосторонньо підписаними актами форми КБ-2В:

- Акт № 203-0-1-1 від 27.10.16р. за жовтень 2015 року на суму 187 656,00 грн.;

- Акт № 203-0-1-1 від 07.12.16р. за грудень 2015 року на суму 180 344,00 грн.

Відділ комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради сплатило 187 656,00 грн., заборгованість за виконані роботи складає 180 344,00 грн., що підтверджується відповідачем (відзив від 13.10.16р.).

У відповідності до п. 3.3. договору, акт виконаних робіт складений і підписаний сторонами 07.12.2015 року, тобто момент виконання зобов'язання із остаточної оплати наступив 07.12.2015 року.

Позивач направив на адресу відповідача претензію щодо оплати за виконані роботи № 16/06-1 від 16.06.2016р., що підтверджується поштовими чеком та описом від 22.06.16р. та знаходиться в матеріалах справи (а.с. 42), в якій просить останнього сплатити на рахунок позивача заборгованість у загальному розмірі 233 609,85 грн.

Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість за виконані роботи не погасив.

Сума основного боргу за виконані позивачем роботи склала 180 344 грн. 00 коп., яка підтверджується матеріалами справи і підлягає стягненню.

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних у сумі 10 249 грн. 47 коп. та 3% річних у розмірі 3 474 грн. 81 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за грошовим зобов'язанням є сам факт порушення зобов'язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності.

За своїми ознаками три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійним способом захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позовні вимоги по стягненню інфляційних втрат у сумі 10 249,47 грн. підлягають у задоволенні частково у розмірі 8 735,32 грн. за період з січня 2016 року по липень 2016 року. Позовні вимоги по стягненню 3% річних у розмірі 3 474,81 грн., підлягає задоволенню у повному обсязі і підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасні виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

17 жовтня 2016 року представник відповідача в судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд зменшити розмір пені, посилаючись на те, що здійснення Відділом комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради оплати за зобовязаннями минулого року призведе до бюджетного правопорушення.

Враховуючи, що сплатити самостійно районна у місті рада не має змоги, оскільки ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України визначено, що зобовязання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом не вважаються бюджетними зобовязаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Витрати бюджету на покриття таких зобовязань не здійснюються, господарський суд задовольняє відзив відповідача вважає за необхідне зменшити належну до стягнення суму пені у розмірі 10 249,47 грн. на 30% та стягнути з відповідача пеню в розмірі 46 864,28 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом , встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. В аспекті права на справедливий суд, передбаченого міжнародним договором, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст.551 ЦК України та п. 3 ст. 233 Господарського кодексу України та п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (пені).

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

При цьому суд зважає на приписи п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 599, 655, 662, 663, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в частково.

Стягнути з Відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради (49023, м. Дніпропетровськ, просп. Воронцова, 31; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПроМПН-Сервіс» (49098, АДРЕСА_1; ) - 180 344 (сто вісімдесят тисяч триста сорок чотири) грн. 00 коп. основний борг, 32 804 (тридцять дві тисячі вісімсот чотири) грн. 99 коп. пені, 8 735 (вісім тисяч сімсот тридцять пять) грн. 32 коп. інфляційних нарахувань, 3 474 (три тисячі чотириста сімдесят чотири) грн. 81 коп. 3% річних, 3 614 (три тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 39 коп. - судового збору, видати наказ.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.10.16р.

Суддя ОСОБА_3