РІШЕННЯ

18 жовтня 2016 року Справа № 913/996/16

Провадження №15/913/996/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Івано-Франківськцемент, с.Ямниця Івано-Франківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Спецобладнання+, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 318500 грн 00 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю №01/943-9 від 06.07.2016;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство Івано-Франківськцемент звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Спецобладнання+ про стягнення попередньої оплати за договором №3 від 29.05.2015 в сумі 318500 грн 00 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.09.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 26.09.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.06.2016 розгляд справи відкладено на 18.10.2016.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного та компетентного представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Також відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, не забезпечив явку представника у судове засідання, не надання відзиву на позовну заяву та не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Публічним акціонерним товариством Івано-Франківськцемент (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Спецобладнання+ (постачальник, відповідач) 29.05.2015 був укладений договір поставки №3, за умовами якого постачальник зобовязався здійснити поставку товару (передати у власність замовника). Замовник зобовязався оплатити і прийняти цей товар на умов, визначених цим договором (п.1.1 договору).

Ціна на товар, що поставляється за цим договором, встановлюється в національній валюті України і визначається затвердженими сторонами специфікаціями, які є його невідємною частиною (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору оплата товару за цим договором здійснюється: 50% вартості продукції передплата (пп.3.1.1 договору) та 50% протягом 3 днів з моменту повідомлення постачальником замовника про виготовлення товару.

Згідно з п.6.1 договору строки виготовлення товару визначаються затвердженими до цього договору специфікаціями по кожному виду товару і вираховуються в кількості робочих днів, починаючи з наступного дня за днем отримання постачальником передплати.

29.05.2015 між сторонами була підписана специфікація №1 до договору поставки, в п.1 якої сторони обумовили найменування обладнання таль електрична, одиницю виміру штуки, кількість, ціну, загальну суму 318500 грн 00 коп., а в п.2 специфікації передбачили, що строк поставки товару складає 45 робочих днів з моменту отримання постачальником оплати.

Позивач на виконання умов договору поставки №3 від 29.05.2015 та специфікації №1 до нього перерахував відповідачеві платіжним дорученням №5714 від 03.06.2015 грошові кошти в сумі 159250 грн 00 коп. та платіжним дорученням №7476 від 14.07.2015 грошові кошти в сумі 159250 грн 00 коп., а всього в загальній сумі 318500 грн 00 коп.

29.09.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою №01/1299-8, в якій вимагав здійснити поставку товару, обумовленого специфікацією №1, а при невиконанні договірних зобовязань невідкладно, не пізніше 3-х днів з дня отримання вимоги повернути суму передплати 318500 грн 00 коп.

Відповідач поставку товару не здійснив, суму передплати не повернув, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір №3 від 29.05.2015 є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п.3.1 договору оплата товару за цим договором здійснюється: 50% вартості продукції передплата (пп.3.1.1 договору) та 50% протягом 3 днів з моменту повідомлення постачальником замовника про виготовлення товару.

Позивач на виконання умов договору поставки №3 від 29.05.2015 та специфікації №1 до нього перерахував відповідачеві платіжними дорученнями №5714 від 03.06.2015 та №7476 від 14.07.2015 грошові кошти в загальній сумі 318500 грн 00 коп.

Відповідно до п.2 специфікації №1 від 29.05.2015 передбачили, що строк поставки товару складає 45 робочих днів з моменту отримання постачальником оплати.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач в обумовлений в специфікації строк поставку товару не здійснив.

Відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

29.09.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою №01/1299-8, в якій вимагав здійснити поставку товару, обумовленого специфікацією №1, а при невиконанні договірних зобовязань невідкладно, не пізніше 3-х днів з дня отримання вимоги повернути суму передплати 318500 грн 00 коп.

Відповіддю на претензію №1610/2 від 16.10.2015 відповідач зазначив, що не може поставити обумовлене договором обладнання та пропонував поставити маневрову лебідку ЛМС-10.240, тобто фактично відмовився від виконання умов договору поставки №3 від 29.05.2015.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю Спецобладнання+ не здійснило поставку товару позивачеві та не повернуло суму передплати.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення.

Судовий збір згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Івано-Франківськцемент до Товариства з обмеженою відповідальністю Спецобладнання+ задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спецобладнання+, проспект Радянський, б.17, офіс 310, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 32895962, на користь Публічного акціонерного товариства Івано-Франківськцемент, с.Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області, ідентифікаційний код 00292988, передплату в сумі 318500 грн 00 коп., судовий збір у сумі 4777 грн 50 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.10.2016.

Суддя С.В. Смола