ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2016 року Справа № 904/3561/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Пархоменко Н.В.

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 696 від 27.04.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю № 52-16/64 від 24.12.2015року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2016 року у справі № 904/3561/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у загальному розмірі 94 321,44 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2016 року у справі № 904/3561/16 (суддя Фещенко Ю.В.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 91 033,08 грн. плати за користування вагонами, 3 288,36 грн. збору за зберігання вантажу, 1 414,82 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що наданими позивачем до матеріалів справи актами загальної форми, актами про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 23 від 04.11.2015 року, № 29 від 04.11.2015 року та № 14 від 11.11.2015 року, наказами №№ 600, 602, 624 підтверджується факт затримки вагонів у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на адресу відповідача.

Розмір проведеного позивачем нарахування плати за користування вагонами та розмір збору за зберігання вантажу суд вважав обґрунтованим, проведеним правильно та задовольнив позов у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження доказів, їх неналежну оцінку, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення вимог п. п. 2, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, ст. ст. 119, 121 Статуту залізниць України, ст. ст. 42, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України та ст. ст. 104, 107, 651 Цивільного кодексу України.

Апелянт вважає, що місцевий господарський суд безпідставно не врахував ті обставини, що причини затримки вагонів, викладені позивачем в актах загальної форми ГУ-23, не відповідають дійсності і документально не підтверджені, тому висновок суду про наявність вини відповідача у зайнятті колій на станції призначення є помилковим.

Крім того, апелянт вважає завищеним нарахування позивачем плати за користування вагонами, що здійснено з порушенням вимог Правил користування вагонами.

Також відповідач посилається на той факт, що на день звернення позивача до суду з позовною заявою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відсутні відомості щодо припинення ДП Придніпровська залізниця, а лише внесено запис, що з 16.07.2014 року останнє перебуває в стані припинення, тобто державна реєстрація припинення сторони за договором не відбулася, а від так права юридичної особи не перейшли до її правонаступника ПАТ Українська залізниця.

Просить оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області скасувати, прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує її доводи. Вважає оскаржуване судове рішення законним, обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - власник колії, відповідач), 28.11.2013 року укладений договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (дод. угода № 2 від 03.02.2014 року) № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці спареною стрілкою № 2/4 в парній горловині станції. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Відповідно до пункту 5 договору передача (здача) вагонів для підїзної колії здійснюється:

- порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу 1,5 год.;

- маршрутів, завантажених аглорудою через інтервал часу 5,0 год.;

- маршрутів, завантажених вапняком через інтервал часу 4,5 год.;

- передача розбірних поїздів за повідомленнями.

Повідомлення про подачу вагонів на підїзну колію передаються старшим, прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форму ГУ-2.

Згідно з пунктом 6 договору вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

Про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному звязку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг, повідомлення передається не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2 (пункт 8 договору).

Час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (пункт 11 договору).

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за подачу, забирання вагонів згідно таблиці 1, таблиці 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязаних з ними послуг (тарифне керівництво № 1);

- за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України;

- за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збитки і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами документами.

Збори і плата вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України по передоплаті через розрахунковий з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

Власник колії відшкодовує Залізниці витрати на утримання смуги відведення в розмірі 32 430 грн. на рік без ПДВ (дод. угода № 3 від 24.03.2014 року).

Списання здійснюється розрахунковим підрозділом залізниці з особового рахунку власника колії. За наступний рік збір стягується одноразово у першій декаді січня.

При зміні розміру витрат на утримання смуги відведення залізниця письмово повідомляє власника колії із зазначенням суми, дати введення її у дію та проводить через розрахунковий підрозділ.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

Пунктом 16 Договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з підїзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

На час виникнення спірних правовідносин договір є діючим.

Судом встановлено, що в жовтні-листопаді 2015 року залізницею було прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", згідно з накладними, наявними в матеріалах справи (а.с.177-250 том 1, а.с.1-26 том 2).

Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

За наказом № 600 від 04.11.2015 року о 3 год. 07 хв. були затримані вагони (№№ голова 56471113 хвіст 56009517 у кількості 58 вагонів індекс поїзда 4005-78-4672) на станції ОСОБА_3 через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с.162 том 1).

За наказом № 602 від 04.11.2015 року о 13 год. 55 хв. були затримані вагони (№№ голова 61034765 хвіст 55083786 у кількості 54 вагони індекс поїзда 4666-10-4672) на станції Апостолове через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с.167 том 1).

За наказом № 624 від 11.11.2015 року о 3 год. 50 хв. були затримані вагони (№№ голова 65603821 хвіст 55083786 у кількості 49 вагонів індекс поїзда 4671-511-4672) на станції Батуринська через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с.172 том 1).

За наведеним фактом станціями затримки вагонів Красний ОСОБА_3, Апостолове, Батуринська у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту було складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 23 від 04.11.2015 року, № 29 від 04.11.2015 року та № 14 від 11.11.2015 року (а.с.163, 170, 175 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 2170 (акт форми ГУ-23а № 23 від 04.11.2015 року) отримане відповідачем 04.11.2015 року о 04:00 год. (а.с.168 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3005 (акт форми ГУ-23а № 29 від 04.11.2015) отримане відповідачем 04.11.2015 року о 15:00 год. (а.с.171 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3554 (акт форми ГУ-23а № 14 від 11.11.2015) отримане відповідачем 11.11.2015 року о 05:00 год. (а.с.176 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 23 від 04.11.2015 року затримані вагони, що прибули поїздом № 2170 04.11.2015 року о 0 год.30 хв. відправлені поїздом № 2169 - 08.11.2015 року о 19 год. 15 хв. (а.с.163 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 29 від 04.11.2015 року затримані вагони, що прибули поїздом № 3005 04.11.2015 року о 06 год.04 хв. відправлені поїздом № 3007 - 05.11.2015 об 11 год. 45 хв. (а.с.170 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 14 від 11.11.2015 затримані вагони, що прибули поїздом № 3554 11.11.2015 року о 03 год.40 хв. відправлені поїздом № 3553 - 11.11.2015 року об 10 год. 20 хв. (а.с.175 том 1).

На станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами, сторонами складені акти загальної форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" згідно з зазначеним судом переліком, стосовно зайнятості колій призначення вагонами у період, який охоплює період з моменту прибуття спірних вагонів на станцію підходу Кривий Ріг і до закінчення їх затримки (а.с.76-161 том 1).

Зазначені акти складені після закінчення затримки вагонів, в них відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами вказано час початку та закінчення затримки вагонів, їх номери, акти засвідчені підписами представників як залізниці так і вантажоотримувача, які підписавши їх погодились з даними, зазначеними в цих актах, у тому числі , щодо періоду затримки вагонів.

Згідно з абзацом 1 статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника. Відповідні записи-повідомлення відображені у Книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (а.с.72-120 том 2).

Зайнятість прийомо-відправних колій по станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку УЗ і власних, вагонів з вантажами на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ "Південний гірничо-збагачувальнийкомбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Згідно Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Відповідно до Роз'яснень Вищого господарського суду України (лист №0701-11/96/715/14 від 12.06.2014 року) визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Відсутність письмових звернень відповідача до керівництва залізниці щодо вчинення дій з цими вагонами, а саме з проханням доставити на його адресу в першу чергу саме затримані по наказам вагони та будь-яких інших доказів з боку відповідача доводять безпідставність його твердження, що він був готовий прийняти затримані вагони.

Всі прямі докази вини відповідача у затримці вагонів на підходах до станції призначення та правомірності дій залізниці щодо надання наказів - це акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ф.ГУ-23а, витяги із Книг повідомлення про прибуття вантажу ф.ГУ-2, повідомлення про затримку вагонів, накази на затримку вагонів, відомості плати за користування вагонами ф.ГУ-46, та накладні оформлені працівниками залізниці у відповідності з вимогами діючих нормативно - правових документів: п.п.4,6,8,9,10,12 Правил користування вагонами, ст.ст.119, 125 Статуту залізниць України, п.п.5,8,16 Договору № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч від 28.11.2013 року «Про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

За весь час затримки вагонів на підходах до станції Кривий Ріг з вини вантажовласника позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача плату за користування спірними вагонами у загальній сумі 91 033 грн. 08 коп., яка включена до Відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 07119328, 08119332, 10119348, 09119341, 09119340, 10119346, 12119353, 12119354, 12119351, 12119352, 14119356, 12119355, 14119357, 06119326, 11119349, 06119327, 24119376 (відомості представником відповідача підписані із застереженням про готовність прийняти вагони на підїзну колію) (а.с.46-70 том 2) та збір за зберігання вантажу у сумі 3 288 грн. 36 коп. за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 10119052 (картка представником відповідача підписана із застереженням про готовність прийняти вагони на підїзну колію) (а.с.71 том 2).

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем плати за користування спірними вагонами та збору за зберігання вантажу.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1.6. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 року № 04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Суд вірно зазначив, що плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов'язанні.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділ) 1 Тарифного керівництва N1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року № 317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Матеріалами справи підтверджується, що станціями Красний ОСОБА_3, Апостолове та Батуринська були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції підходу за наказами № 600 від 04.11.2015 року, № 602 від 04.11.2015 року та № 624 від 11.11.2015 року, відповідно до Тарифного керівництва № 1 (затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року № 317, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 року за № 340/16356) розрахована плата за користування спірними вагонами за Відомостями форми ГУ-46 ГУ-46 №№ 07119328, 08119332, 10119348, 09119341, 09119340, 10119346, 12119353, 12119354, 12119351, 12119352, 14119356, 12119355, 14119357, 06119326, 11119349, 06119327, 24119376 у загальній сумі 91 033 грн. 08 коп. та збір за зберігання вантажу у сумі за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 10119052 3 288 грн. 36 коп. (з ПДВ).

Відповідач стверджує, що залізницею завищена сума позову по платі за користування вагонами, так як нарахована не тільки за час затримки вагонів по наказам, а з урахуванням затримки на станції призначення.

Таке твердження не вірне. Залізницею спірна плата за користування вагонами нарахована у відповідності до вимог п.п.3,4,6,9,10,12,15 Правил користування вагонами за загальний час, який включає час затримки вагонів з вини вантажовласника та час перебування їх у безпосередньому його розпорядженні. При цьому, усі завантажені вагони, а також порожні, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Розрахунок суми позову залізницею виконаний правильно у відповідності до діючих нормативно - правових вимог.

Правилами користування вагонами не передбачена відповідальність по платі за користування вагонами окремо за затримку вагонів на підходах до станції призначення з вини вантажовласника і за затримку вагонів на коліях станції призначення, а тільки за загальний час (п.12 Правил користування вагонами).

У зв'язку з тим, що вагони після затримки на станціях підходу, знову після прибуття на станцію призначення були затримані, то фактично час затримки на станції підходу та станції призначення не переривався. Але, сума позову охоплює лише час затримки на станції підходу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Як правильно зазначив місцевий господарський суд, позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу ПАТ Південний ГЗК, у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ Південний ГЗК і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог та правомірно нараховано відповідачу плату за користування вагонами і збір за зберігання вантажу.

Згідно ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних доказів в підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним звязком відповідно до умов п. 8 укладеного між сторонами договору, чи іншим чином щодо готовності забрати на свою підїзну колію вагони зі станції призначення. Докази на підтвердження вжиття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на підїзну колію вантажовласника відповідачем також не надано до суду.

В обґрунтування правової позиції щодо готовності забрати вагони зі станції призначення на свої підїзні колії відповідач зазначає на наявність вільних колій та подав до суду довідки щодо зайнятості колій на станції Допоміжна. Але навіть за умов наявності вільних підїзних колій на станції Допоміжна, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних підїзних колій.

Доводи апелянта стосовно відсутності належних доказів переходу прав юридичної особи від ДП Придніпровська залізниця до його правонаступника ПАТ Українська залізниця колегія суддів також відхиляє з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України Про акціонерні товариства акціонерне товариство може бути створене щляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення, зокрема, державного (державних) та інших підприємств у акціонерне товариство. Товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації в установлено законодавством порядку.

ПАТ Українська залізниця є юридичною особою, яке утворене відповідно до Закону України Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 Про утворення Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, згідно яких Товариство є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття. До нього, зокрема, увійшло ДП Придніпровська залізниця ().

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 Питання публічного акціонерного товариства Українська залізниця затверджено Статут ПАТ Укрзалізниця, відповідно до п. 2 якого Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з Додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200.

Пунктом 12 Статуту визначено, що Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

21.10.2015 року відповідно до чинного законодавства відбулася державна реєстрація Публічного акціонерного товариства Українська залізниця ().

Відповідно до даних про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, Регіональна філія Придніпровська залізниця () значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи ПАТ Укрзалізниця.

Частиною 4 ст. 91 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

18.08.2015 року Міністерством інфраструктури України відповідно до ст. 107 Цивільного кодексу України затверджено передавальний акт Державного підприємства Придніпровська залізниця, згідно з яким правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків підприємства після його реорганізації шляхом злиття переходять до ПАТ Укрзалізниця.

01.12.2015 року складено заключний передавальний акт, відповідно до якого ПАТ Укрзалізниця прийняло майно, правонаступництво щодо якого, у тому числі всі права та обов'язки, переходило до останнього.

Тобто, нова юридична особа - ПАТ Укрзалізниця створена та набула право/дієздатності, зокрема, й у спірних правовідносинах, за визначеною законодавчими приписами процедурою.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, в тому числі й ті, що засвідчують право особи на звернення до суду з позовом.

У спірних відносинах саме факт створення, реєстрації та набуття ПАТ Українська залізниця прав та обов'язків за передавальними актами, як одна з підстав для звернення до суду з цим позовом, має значення для вирішення спору, тоді як внесення до ЄДР відомостей про припинення ДП Придніпровська залізниця не впливає на визначення моменту матеріального правонаступництва ПАТ Українська залізниця, адже зі змісту Закону Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Цивільного кодексу України вбачається, що створення нової юридичної особи в результаті злиття, набуття нею прав та обов'язків правопопередників, є складовими процесу цього виду реорганізації, які за часом виникнення, передують моменту державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття, визначеного нормою ч. 3 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Тобто, у разі злиття, поділу, приєднання підприємств момент переходу майна та відповідних прав і обов'язків до нових підприємств визначається днем підписання передавального або розподільного акта чи балансу, і тому може не співпадати у часі з моментом включення запису про припинення юридичної особи до державно реєстру.

Відтак, оскільки приписи зазначених вище нормативних актів не визначають іншого моменту для набуття юридичною особою право/дієздатності, реалізація суб'єктом господарювання прав, фактично набутих у визначений законом спосіб, є безумовною підставою, зокрема і для їх судового захисту в порядку визначеному ГПК України.

За вказаних обставин, сторона по справі Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця є належним позивачем по справі.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України (ухвала від 10.03.2016 року справа № 905/2959/15, постанова від 27.09.2016 року по справі № 904/1517/16).

Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2016 року у справі № 904/3561/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови складено 21.10.2016