РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016Справа №910/16257/16

За позовом приватного акціонерного товариства «Ю.БІ.АЙ»

До відповідача державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

Про відшкодування 3809,68 грн. шкоди в порядку регресу

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за дов.)

від відповідача ОСОБА_2 (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Ю.БІ.АЙ» до державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 3809,68 грн..

За твердженням позивача, оскільки винний у настанні дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з відповідачем, а також відповідач своєчасно не повідомили позивача про настання страхового випадку, відповідач повинен компенсувати позивачеві понесені витрати зі сплати страхового відшкодування.

Суд своєю ухвалою від 05.09.2016 порушив провадження у справі № 910/16257/16.

У поданому до суду відзиві відповідач відхилив позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, позивач визнав обставини дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення водієм чи відповідачем страховику про настання страхового випадку не є підставою для компенсації позивачеві понесених витрат.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

14.02.2013 приватне акціонерне товариство «Ю.БІ.АЙ» (страховик) та державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (страхувальник) уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АС/0455646 (далі Договір), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля ВАЗ 212140, державний номер НОМЕР_1.

11.07.2013 в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-3212140, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля Toyota Prado, державний номер НОМЕР_2.

Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2013 особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є водій ОСОБА_3

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на суму 3809,68 грн. (платіжне доручення № 4280 від 08.05.2014).

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані окремими законодавчим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Крім Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ці відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (ч. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Водночас, цією ж статтею визначено, що якщо норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Отже, в даному випадку питання конкуренції рівнозначних за юридичною силою законодавчих актів врегульовано за законодавчому рівні, визначивши Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спеціальним. Виходячи з принципу верховенства спеціальних норм над загальними нормами, при конкуренції норм до правовідносин у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підлягають застосуванню правові механічними, визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Одним із обовязків водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), є обовязок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Покладення даного обовязку повязано за наданим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховику правом здійснювати розслідування причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, та обовязок страхувальника сприяти у такому розслідуванні (ст. 331-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Водночас, у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, водій, що перебуває з ним у трудових відносинах з відповідачем, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях.

На підставі викладеного, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 25.10.2016.

Суддя С. А. Ковтун