УХВАЛА

27.10.2016Справа № 910/18587/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ "ДЛЯ ЛЮДЕЙ - ЯК ДЛЯ СЕБЕ!"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Карлсберг Україна",

2) Державної служби інтелектуальної власності

про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Петраш Ю.Л.; Свистович Ю.П., Новіцька Ю.В.;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: Саламов О.В.;

вільний слухач: ОСОБА_5; ОСОБА_6

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ "ДЛЯ ЛЮДЕЙ - ЯК ДЛЯ СЕБЕ!" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Карлсберг Україна" (далі-відповідач 1) та Державної служби інтелектуальної власності (далі-відповідач 2) про:

- визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 189828, видане Державною службою інтелектуальної власності України;

- зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести відомості про визнання свідоцтва України № 189828 від 26.08.2014 на знак для товарів і послуг недійсним повністю до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний знак для товарів і послуг «РІЗДВЯНЕ» підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених ч. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», оскільки не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.10.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Разом з позовною заявою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ "ДЛЯ ЛЮДЕЙ - ЯК ДЛЯ СЕБЕ!" подало заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- заборонити Публічному акціонерному товариству "Карлсберг Україна" передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 189828 та видавати ліцензії (дозволи) на використання вказаного знака, до вирішення спору у даній справі по суті;

- заборонити Державній службі інтелектуальної власності України вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації щодо свідоцтва України № 189828 до вирішення спору у даній справі по суті.

Представники позивача у даному судовому засіданні підтримали подану заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд даної справи на іншу дату у зв'язку з необхідністю пошуку представника, який є фахівцем у даній галузі права та представлятиме інтереси ПАТ "Карлсберг Україна" у даній справі.

Представник відповідача-2 не заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову та надав відзив на позов, в якому зазначає, що при співвідношенні цих позначень вбачається, що знак позивача за свідоцтвом України № 106778 відрізняється від знаку відповідача-1 за свідоцтвом України № 189828 за своєю фонетичною, графічною та семантичною відмінністю, а тому зазначені знаки не є схожими настільки, що їх можна сплутати по відношенню до товарів і послуг 32, 35 класів МКТП.

Отже, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що відповідач-1 з моменту отримання позову і до винесення судом рішення, матиме повне право у відповідності до ст. 16 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» передати право власності на оскаржуване свідоцтво України № 189828 на знак для товарів і послуг будь-яким іншим особам, що зробить неможливим виконання рішення суду, утруднить вирішення справи по суті, а також може призвести до припинення провадження у справі через непідвідомчість спору господарським судам у разі передачі виключних майнових прав на знак для товарів і послуг фізичній особі.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору.

Згідно ч. 2 ст. 1114 Цивільного кодексу України, факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до Установи. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в офіційному бюлетені Установи.

Статтею 22 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію знака протягом трьох років після припинення дії свідоцтва згідно із пунктами 1-3 статті 18 цього Закону.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем-1 свідоцтва України № 189828 на знак для товарів і послуг «РІЗДВЯНЕ» щодо товарів і послуг 32, 35 класів МКТП з наступним поданням до Державної служби інтелектуальної власності України заяви про реєстрацію відповідних змін.

У такому разі, у випадку визнання свідоцтва України № 189828 на знак для товарів і послуг недійсним повністю, Державна служба інтелектуальної власності України об'єктивно не матиме можливості виконати рішення суду, оскільки у Державному реєстрі свідоцтв на знаки для товарів та послуг будуть відомості про особу, якій передано право власності на свідоцтво України № 189828, а не відомості про відповідача-1, або взагалі будуть відсутні відомості про знак.

Крім того, у випадку відмови відповідача-1 від знака для товарів і послуг «РІЗДВЯНЕ» за свідоцтвом України № 189828 ніхто інший, в тому числі і позивач, не матиме змоги протягом 3-х років здійснити повторну реєстрацію знаку після припинення дії свідоцтва.

Статтями 66, 67 ГПК України передбачено право господарського суду за заявою сторони або з своєї ініціативи вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується в тому числі й забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

В постанові Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» сформульована позиція Вищого господарського суду України про доцільність вирішення питання про вжиття забезпечувальних заходів саме на стадії підготовки справи до розгляду.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У зв'язку з тим, що власник свідоцтва України № 189828 на знак для товарів і послуг «РІЗДВЯНЕ» може у будь-який час відмовитись або передати іншій особі право власності на свідоцтво повністю, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано припускає, що право на знак, які є предметом спору на момент прийняття рішення можете перейти до іншої особи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В п. 9 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» встановлено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні.

Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК України забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У зв'язку з наведеним, подана заява визнається судом обґрунтованою щодо вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом заборонити Публічному акціонерному товариству "Карлсберг Україна" передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 189828, видавати ліцензії (дозволи) на використання вказаного знака, припиняти дію свідоцтва України № 189828 на знак для товарів і послуг шляхом відмови від нього повністю або частково, а також заборони Державній службі інтелектуальної власності України вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації, щодо свідоцтва України № 189828 до вирішення спору у даній справі по суті.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 65, 66, 67 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ "ДЛЯ ЛЮДЕЙ - ЯК ДЛЯ СЕБЕ!" про забезпечення позову задовольнити.

2. До вирішення спору у справі № 910/18587/16 по суті вжити заходи до забезпечення позову, а саме заборонити:

1) Публічному акціонерному товариству "Карлсберг Україна" передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 189828, видавати ліцензії (дозволи) на використання вказаного знака, а також припиняти дію свідоцтва України № 189828 на знак для товарів і послуг шляхом відмови від нього повністю або частково;

2) Державній службі інтелектуальної власності України вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації щодо свідоцтва України № 189828 на знак для товарів і послуг.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 27.10.2016 і дійсна для пред'явлення до виконання до 27.10.2019.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ "ДЛЯ ЛЮДЕЙ - ЯК ДЛЯ СЕБЕ!" (79032, м. Львів, вул. Джорджа Вашингтона, буд. 10, ідентифікаційний код - 31978272).

Боржник: Публічне акціонерне товариство "Карлсберг Україна" (69076, м. Запоріжжя, вул. Георгія Сапожнікова, буд. 6, ідентифікаційний код - 00377511).

Боржник: Державна служба інтелектуальної власності України (03035, м. Київ, вул. Липкіського Василя, 45, ідентифікаційний код - 37552556).

Суддя Бондарчук В.В.