донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

26.10.2016 справа №5006/2/110/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4Г
за участю представників сторін:
від позивача від відповідача Не зявився Не зявився
розглянувши апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Будмеханізація», м. Донецьк
на рішення господарського суду Донецької області
від05.02.2013 року
у справі№ 5006/2/110/2012 (суддя Уханьова О.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «ОСОБА_5, м. Київ
доПублічного акціонерного товариства «Будмеханізація», м. Донецьк
простягнення заборгованості за «Договором зростання» Кредитний договір № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р. в сумі 56 237 844,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.02.2013 р. у справі №5006/2/110/2012 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк», м. Київ до Публічного акціонерного товариства «Будмеханізація», м. Донецьк про стягнення заборгованості за «договором зростання» кредитний договір №73/12-КЛ від 18.07.2012 р. в сумі 56 237 844,72 грн., в тому числі: 54 429 500,00 грн. заборгованості з простроченого основного боргу; 199 254,04 грн. заборгованості за процентами, нарахованими за період з 01.09.2012 р. по 30.09.2012 р.; 783 725,31 грн. заборгованості за процентами нарахованими за період з 01.10.2012 р. по 31.10.2012 р.; 758 443,85 грн. - заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам за період з 01.11.2012 р. по 30.11.2012 р.; 66 921,52 грн. пені за прострочене тіло кредиту в період з 30.11.2012 р. по 02.12.2012 р. задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство «Будмеханізація», м. Донецьк звернулося з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2013 р. у справі № 5006/2/110/2012 та припинити провадження у цій справі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.05.2013 р. у справі №5006/2/110/2012 (головуючий суддя Малашкевич С.А., судді: Азарова З.П., Радіонова О.О.) апеляційну скаргу задоволено, скасовано рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2013 р. та припинено провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.09.2013 р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.05.2013 р. скасовано, справу №5006/2/110/2012 передано на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду від 14.10.2013 р. для нового розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Будмеханізація», м. Донецьк сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ушенко Л.В., судді: Агапов О.Л. та Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.10.2013 р. апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Будмеханізація», м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2013 р. у справі № 5006/2/110/2012 прийнята до апеляційного провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.11.2013 р.

Розпорядженням голови суду від 05.11.2013 р. змінено склад колегії суддів та сформовано її у складі: головуючий суддя - Ушенко Л.В., члени колегії: суддя Богатир К.В., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.01.2014 р. у справі №5006/2/110/2012 була призначена судова економічна експертиза, проведення якої було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі було зупинено.

Від судового експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

У звязку з цим судом були витребувані матеріали справи №5006/2/110/2012 з Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз для вирішення питання щодо поновлення провадження у даній справі та призначення судового засідання для надання сторонами додаткових документів, необхідних для проведення експертизи.

Для розгляду вказаного клопотання розпорядженням в.о. голови Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2014 р., у звязку з відпусткою судді Склярук О.І., змінено склад колегії суддів та сформовано її у складі: головуючий суддя Ушенко Л.В., члени колегії: судді Богатир К.В. та Дучал Н.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2014 р. провадження у справі № 5006/2/110/2012 було поновлено для розгляду в судовому засіданні клопотання судового експерта про надання сторонами додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи у даній справі.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2014 р. клопотання експерта було задоволено, зобовязано сторони направити на адресу Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз додаткові документи, провадження у справі №5006/2/110/2012 було зупинено.

У звязку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області Донецький апеляційний господарський суд зупинив свою діяльність.

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 28-р від 02.09.2014 р. «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» у звязку із неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької та Луганської областей, в тому числі Донецьким апеляційним господарським судом, визнано, що розгляд господарських справ, що підлягали перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом, здійснюється Харківським апеляційним господарським судом.

Позивач неодноразово звертався до Харківського апеляційного господарського суду із заявами та клопотаннями про надання інформації по справі № 5006/2/110/2012.

Листом від 04.12.2014 р. за вих. № 12/64-019611 Харківський апеляційний господарський суд повідомив ОСОБА_5 про відсутність в автоматизованій системі документообігу суду реєстрації апеляційної скарги у цій справі та запропонував надати до суду матеріали апеляційної скарги та документи по справі в обсязі, необхідному для ухвалення судового рішення.

Публічне акціонерне товариство «ЕРДЕ БАНК», м. Київ надало суду наявні у нього матеріали по справі.

Відповідно до розпорядження голови Вищого господарського суду України від 09.04.2015 р. № 19-р. з 14.04.2015 р. відновлено роботу Донецького апеляційного господарського суду, у звязку із чим ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 р. супровідний лист Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК», м. Київ з додатками направлено за підсудністю до Донецького апеляційного господарського суду.

Листом від 18.02.2016 р. за вих. № 01-20/145/16 Донецький апеляційний господарський суд направив нагадування до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз щодо надання інформації про результати проведення експертизи у справі № 5006/2/110/2012, а у разі неможливості її проведення повернення справи до суду.

Донецький науково-дослідний інститут судових експертиз у листі за вих. № 84/06.19 повідомив суд про те, що не має можливості надати відомості про результати проведення експертизи у справі № 5006/2/110/2012, оскільки у звязку із захопленням приміщень інституту, розташованих у м. Донецьку, вул. Дубравна, 1б, на початку вересня 2014 року незаконними збройними формуваннями та перебуванням їх до теперішнього часу під контролем бойовиків, доступу до канцелярії та архіву інституту керівництво не має.

Листом від 15.04.2016 р. за вих. № 01-20/436/16 Донецький апеляційний господарський суд повідомив сторони про те, що у звязку із неможливістю повернення Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз матеріалів справи №5006/2/110/2012 та поновленням провадження у справі, матеріали справи вважаються втраченими, а також про необхідність звернення до господарського суду Донецької області для відновлення втраченої справи № 5006/2/110/2012.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду Донецької області із заявою про відновлення втраченої справи.

Ухвалою від 17.05.2016 р. господарський суд Донецької області частково задовольнив заяву банку справу відновив частково.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява за вих. № 188 від 07.06.2016 р., в якій він просив суд вчинити процесуальні дії, необхідні для подальшого розгляду справи Донецьким апеляційним господарським судом.

На запит Донецького апеляційного господарського суду господарським судом першої інстанції було надіслано відновлену справу № 5006/2/110/2012.

У звязку із неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_7 через переведення до іншого суду, розпорядженням виконуючого обов'язки керівника апарату суду № 768 від 12.07.2016 р. було призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.07.2016 р. сформовано колегію суддів з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Будмеханізація», м. Донецьк у справі № 5006/2/110/2012, яку визначено у наступному складі: головуючий суддя Ушенко Л.В., судді Геза Т.Д. та Дучал Н.М.

Ухвалою суду від 15.07.2016 р. апеляційне провадження у справі № 5006/2/110/2012 поновлено, розгляд апеляційної скарги призначено на 25.08.2016.

У звязку із неможливістю розгляду справи суддями-членами колегії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через перебування у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № від 23.08.2016 р. було призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.08.2016 р. сформовано колегію суддів з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Будмеханізація», м. Донецьк у справі № 5006/2/110/2012, яку визначено у наступному складі: головуючий суддя Ушенко Л.В., судді Мясищев А.М., Склярук О.І.

У звязку з находженням у відпустці головуючого судді Ушенко Л.В. на момент дати розгляду справи відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу, розпорядженням від 26.09.2016 №12847 призначено повторний автоматичний розподіл справи №5006/2/110/2012, змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Агапов О.Л., судді: Будко Н.В., Сгара Е.В.

У звязку з находженням у відпустці судді Будко Н.В. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.10.2016 змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Агапов О.Л., судді: Мартюхіна Н.О. Сгара Е.В.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Стосовно твердження скаржника щодо припинення провадження у справі № 5006/2/110/2012, оскільки кредитним договором № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р. погоджено третейську угоду, відповідно до якої у разі недосягнення сторонами згоди усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають з цього договору (правочину) або у звязку з ним, або витікають з нього, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають остаточному вирішенню виключно у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Захисту прав споживачів фінансових послуг» (п. 7.4.1 кредитного договору), колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Конституційного суду України у справі № 9-зп від 25.12.1997 р.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про третейські суди" третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції відповідно до ст.125 Конституції України.

Здійснення третейським судом функції захисту, передбаченої в абз. 7 ст. 2 та ст. 3 Закону України «Про третейські суди», є здійснення ним не правосуддя, а третейського розгляду спорів між сторонами у цивільних та господарських правовідносинах у межах права на захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних та господарських правовідносин, передбачених ст.55 Конституції України.

Частиною 1 статті 12 ГПК України передбачено вичерпний перелік спорів, підвідомчих господарським судам України. Згідно із ч. 2 ст. 12 ГПК України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

Таким чином, діючим процесуальним законодавством не передбачено обмежень юрисдикції господарського суду у звязку із наявністю між сторонами третейської угоди.

За змістом ст. 2 Закону України «Про третейські суди», третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом, тобто передумовою укладення третейської угоди та однією з підстав звернення до третейського суду є наявність спору.

Таким чином, у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок на звернення до третейського суду.

Крім того, для звернення до третейського суду необхідна наявність волі обох сторін. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі.

До місцевого господарського суду сторони таке звернення не надавали.

Одночасно колегія суддів вважає необхідним також зазначити, що у звязку із визнанням ПАТ «ЕРДЕ ОСОБА_5», м. Київ неплатоспроможним, починаючи з 30.10.2012 р. в Банку здійснюється тимчасова адміністрація, відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 25 від 29.10.2012 р. «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації».

Фонд є установою, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яка є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Тимчасову адміністрацію банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

З урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди не можуть розглядати спори у справах, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство.

Таким чином, зазначені обставини також унеможливлюють подальший розгляд спору в третейському суді.

З урахуванням всіх викладених обставин та доводів, за наявності спірних правовідносин суд не вправі відмовити особі в розгляді позовної заяви, якщо з матеріалів справи вбачається, що даний спір підвідомчий господарському суду.

З огляду на викладене, Донецький апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для припинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України

Суть спору: 18.07.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК» (далі - банк, кредитор, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Будмеханізація» (позичальник, відповідач) укладено «Договір зростання» кредитний договір № 73/12-КЛ (далі кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, банк зобовязався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі кредит) на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невідємну частину договору.

Кредит надається у формі кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування в сумі 55 000 000,00 грн. (п. 1.1.1 договору).

Термін остаточного повернення кредиту 18.07.2013р. включно (п. 1.1.2 договору).

Процентна ставка за користування кредитом 17 % річних (п. 1.1.3 договору).

Надання кредиту здійснюється окремими частинами (далі транш). Сума погашеної заборгованості по всіх наданих за цим договором траншах не повинна перевищувати максимальний ліміт кредитування, який діє на певну дату згідно з п. 1.1.1 цього договору (п. 1.1.4. договору).

Кредит надається позичальнику на наступні цілі поповнення обігових коштів (п. 1.2 договору).

Згідно із п. 2.1 договору, кредитодавець відкриває позичковий рахунок №2062.10000.300.4, на якому враховується кредит, наданий за цим договором, погашення кредиту, а також дострокове погашення кредиту, якщо таке буде.

Моментом (днем) надання траншу вважається день перерахування грошових коштів на рахунки, визначені в п. 2.2. цього договору, в розмірі відповідного траншу (п. 2.3 договору).

Моментом (днем) повернення кредиту/процентів/інших платежів відповідно до цього договору вважається день зарахування відповідних сум на позичковий та інші рахунки зазначені в цьому договорі. (п. 2.4. договору).

Пунктом 2.6 договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно у валюті кредиту за поточний календарний місяць на суму щоденного фактичного залишку заборгованості за кредитом (траншами), виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у році (або 360 днів у році для кредиту в іноземній валюті) та виходячи із умови, що враховується перший день зарахування кредиту на відповідні рахунки, визначені в п. 2.2. цього договору, і не враховується день фактичного повернення кредиту в повному обсязі.

Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день настання терміну остаточного повернення кредиту, зазначеного у п. 1.1.2. цього договору, а у випадку, якщо позичальник не поверне загальну заборгованість за кредитом в такий день або здійснить дострокове повернення загальної заборгованості за кредитом то нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за кредитом.

Проценти за користування кредитом сплачуються у валюті кредиту (п. 2.7.4 договору). Черговість погашення заборгованості визначена в п. 2.11 договору.

Пунктом 2.12 договору передбачено, що за дорученням позичальника банк має право на підставі цього доручення здійснювати договірне списання на користь ПАТ ЕРДЕ БАНК з поточного рахунку позичальника № 2600.9.00003.002 та з будь-якого іншого рахунку позичальника, відкритого у кредитодавця, грошових коштів в сумі заборгованості позичальника за цим договором, враховуючи прострочену заборгованість за нарахованими процентами, строкову заборгованість за нарахованими процентами, прострочену заборгованість за кредитом, строкову заборгованість за кредитом, комісіє, пеню, штрафи ат інші платежі, що мають оплачуватись згідно з цим договором та договором застави/іпотеки. Право на договірне списання виникає у кредитодавця у випадках, передбачених в п. 2.9 цього договору, а також з дня, наступного за останнім днем строку, протягом якого позичальник зобовязаний виконати будь-яке грошове зобовязання за цим договором та/або договором застави/іпотеки.

Позичальник зобовязаний повернути кредит відповідно до умов п. 2.3 цього договору зі сплатою процентів за фактичний строк користування та сплатою штрафних санкцій при порушенні умов договору; сплачувати кредитодавцю проценти та комісії на умовах, визначених цим договором; на вимогу кредитодавця достроково повернути наявну заборгованість за кредитом та сплатити проценти за його користування, комісії, можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.9, 4.4, 5.2 цього договору (п.п. 3.3.3-3.3.5 кредитного договору).

Відповідно до п. 4.2. договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів та комісій, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3. цього договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, за реквізитами та у день, вказаним кредитодавцем. В разі надання кредиту в іноземній валюті оплата здійснюється в національній валюті за офіційним курсом НБУ на дату платежу.

Відповідно до п. 4.4. договору сторони погодилися, що кредитодавець має право у разі невиконання позичальником будь-якого із зобовязань, визначених цим договором, вимагати погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, комісій та штрафних санкцій, інших належних платежів згідно з цим договором, а позичальник зобовязаний виконати цю вимогу за реквізитами та у день, що вказані кредитодавцем у письмовій вимозі. Після повного погашення заборгованості позичальника за цим договором дія договору припиняється.

При розрахунку санкцій, зазначених у п. 4.2. цього договору приймається: календарна кількість днів в році (або 360 днів в році для кредиту у іноземній валюті) та календарна кількість днів у місяці. (п. 4.6. договору).

Штрафні санкції можуть предявлятися кредитодавцем та підлягають сплаті за письмовою вимогою кредитодавця. (п. 4.7. договору).

У пункті 7.5 кредитного договору сторону погодили, що всі повідомлення та листування за цим договором здійснюються та будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані поштовим відправленням (крім повідомлень зазначених у п. 2.8.1 та п. 2.8.2 цього договору), курєром, телеграфом або вручені особисто за місцезнаходженням позичальника та фактичною адресою кредитодавця, зазначеними в ст. 9 цього договору, або за іншими адресами, письмово погодженими сторонами. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення звязку одержувача.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п. 7.6. договору).

До матеріалів відновленої справи позивачем надана копія додаткової угоди від 29.08.2012 р. до «Договору зростання» Кредитний договір № 101/12-КЛ від 03.08.2012 р. та «Договору зростання» Кредитний договір №73/12-КЛ від 18.07.2012 р., згідно з якою п.п.1.1.1, 1.1.4, 1.1.6 вказаних кредитних договорів викладені в новій редакції.

Даною додатковою угодою передбачено, що з моменту підписання цієї додаткової угоди загальна заборгованість за «Договором зростання» Кредитний договір № 101/12-КЛ від 03.08.2012 р., яка обліковується на позичковому рахунку № 2062.2.00003.005, шляхом реструктуризації приєднується до загальної заборгованості за «Договором зростання» Кредитний договір № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р., яка обліковується на позичковому рахунку № 2062.1.00003.004. Після реструктуризації сума загальної заборгованості за «Договором зростання» Кредитний договір № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р., яка обліковується на позичковому рахунку № 2062.1.00003.004, не повинна перевищувати максимальний ліміт кредитування, згідно з п. 1.1.1 «Договору зростання» Кредитний договір № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р.

За приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ст. 1049 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов кредитного договору позивачем було надано відповідачу кредит, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія банківської виписки.

22.11.2012 р. у зв'язку з неналежним виконанням Позичальниками умов кредитного договору, а саме: прострочення виконання зобовязань зі сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом за період з 01.09.2012 р. по 31.11.2012 р., позивач відповідно до п.п. 4.4 кредитного договору направив на адресу відповідача та ПАТ «Народна фінансова-страхова компанія «Добробут», м. Київ Вимогу про усунення порушень по Кредитному договору № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р. та погашення заборгованості за вих. № 7036, в якій вимагав достроково погасити кредит, сплатити заборгованість у загальній сумі 55 412 479,35 грн. в строк до 29.11.2012 р.

Доказів надіслання зазначеної вимоги матеріали справи не містять.

Як зазначає у своєму відзиві відповідач, 04.12.2012 р. ним було отримано вимогу за вих. № 7036 від 22.11.2012 р. з терміном її виконання 29.11.2012 р., тобто після спливу граничного терміну виконання вимоги.

Згідно з розрахунком позивача, доданого до позовної заяви, станом на 03.12.2012 р. заборгованість відповідача по кредитному договору № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р. склала 56 237 844,72 грн., в тому числі: 54 429 500,00 грн. заборгованості з основної суми кредиту; 199 254,04 грн. заборгованості за процентами, нарахованими за період з 01.09.2012 р. по 30.09.2012 р.; 783 725,31 грн. заборгованості за процентами нарахованими за період з 01.10.2012 р. по 31.10.2012 р.; 758 443,85 грн. - заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам за період з 01.11.2012 р. по 30.11.2012 р.; 66921,52 грн. пені за прострочення сплати кредиту в період з 30.11.2012 р. по 02.12.2012р.

Відповідачем не спростовано та не надано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості, проти наявності заборгованості у сумі, предявленій до стягнення, заперечував.

Апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи, зокрема виписками банку по рахункам відповідача, підтверджується факт видачі кредитних коштів та наявності заборгованості Публічного акціонерного товариства «Будмеханізація», м. Донецьк перед Публічним акціонерним товариством «Ерде Банк», м. Київ за кредитним договором «Договором зростання» Кредитний договір № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р. за тілом кредиту в сумі 54 429 500,00 грн., за процентами, нарахованими за період з 01.09.2012 по 30.09.2012, в сумі 199 254,04 грн., за процентами, нарахованими за період з 01.10.2012 по 31.10.2012, в сумі 783 725,31 грн., за процентами, нарахованими за період з 01.11.2012 по 30.11.2012, в сумі 758 443,85 грн.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 610, 611 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Статтею 216 цього ж Кодексу передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У звязку з невиконанням відповідачем у встановлений строк зобовязань за кредитним договором позивачем заявлено також вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 66 921,52 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені позивача, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 66 921,52 грн.

Що стосується посилання відповідача на наявність порушеної господарським судом міста Києва справи № 5001-37/17638-2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ ОСОБА_5», м. Київ до Приватного акціонерного товариства «НФСК «Добробут», м. Київ про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.07.2012р., що є, на його думку, підставою для відмови в задоволенні позову, господарський суд виходив з наступного.

Главою 50 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави припинення зобовязань.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом першої інстанції було встановлено, що на момент розгляду справи № 5006/2/110/2012 рішення у справі № 5011-67/17638-2012 за позовом ПАТ «ЕРДЕ ОСОБА_5» до ПрАТ «НФСК «Добробут» прийнято не було, зобовязання відповідача за кредитним договором № 73/12-КЛ від 18.07.2012 р. не виконані, грошові кошти не повернуті, отже зобовязання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги Банку про повернення кредиту і сплату процентів залишалося дійсним і підлягало судовому захисту.

Забезпечувальне зобовязання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.

Враховуючи викладене, у господарського суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови в позові про стягнення з відповідача (позичальника) грошових коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України у справі № 3-71гс14 від 09.09.2014 та № 6-1080цс15 від 03.02.2016, які відповідно до ч. 1 ст. 11128 НПК України обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Інші доводи скаржника колегією суддів також не приймаються як безпідставні.

Враховуючи вищевказане, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 99, 101-103, 105 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2013 року у справі № 5006/2/110/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л.Агапов

Судді: Е.В.Сгара

ОСОБА_3

Надруковано 4 примір.:

1.позивачу

1.ГСДО

1.у справу

1.ДАГС