ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"18" жовтня 2016 р. Справа № 911/2867/15

за кредиторською заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», м. Київ ()

у справі № 911/2867/15

за заявою Приватного підприємства «Шамраївський цукровий завод», Київська обл., м. Біла Церква () - Кредитор

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Агроекс», Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель () - Боржник

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

учасники у справі про банкрутство згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2867/15 за заявою ПП «Шамраївський цукровий завод» про банкрутство ТОВ «СП Агроекс» за загальною процедурою банкрутства, передбаченою ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство»).

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.07.2015 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство ТОВ «СП Агроекс» до розгляду, проведення підготовчого засідання суду призначено на 10.08.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.08.2015 порушено провадження у даній справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном Боржника, призначено розпорядником майна Боржника - ТОВ «СП Агроекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1, вирішено інші процедурні питання у справі.

13.08.2015 господарським судом Київської області було здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення № 21377 про порушення справи про банкрутство ТОВ «СП Агроекс».

Ухвалою суду від 10.03.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів Боржника.

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався судом з обєктивних причин; ухвалою суду від 19.04.2016 строк процедури розпорядження майном Боржника було продовжено.

В порядку ст. 23 Закону про банкрутство 14.09.2016 до господарського суду Київської області від ПАТ «Укрсоцбанк» надійшла заява про визнання кредиторських вимог до Боржника у сумі 502528591,96 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.09.2016 заяву ПАТ «Укрсоцбанк» прийнято до розгляду, який призначено на 04.10.2016 та в подальшому відкладено на 18.10.2016.

18.10.2016 через канцелярію суду надійшов відзив розпорядника майна Боржника від 18.10.2016 б/№ (вх. № 21668/16) про розгляд кредиторських вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

18.10.2016 у судове засідання зявились представники кредитора ТОВ «Лімтек ЛТД», Заявника ПАТ «Укрсоцбанк» та розпорядник майна Боржника.

Розглядаючи кредиторську заяву ПАТ «Укрсоцбанк» судом встановлено наступне.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 23 Закону про банкрутство та враховуючи, що заявлені вимоги є забезпеченими майном Боржника суд зазначає, що Заявником не було пропущено строк на звернення зо суду з кредиторською заявою.

У кредиторській заяві Заявник просить визнати грошові вимоги до Боржника у сумі 502528591,96 грн. та включити вказані вимоги до реєстру вимог кредиторів у першу чергу. Також Заявник просить суд внести окремо до реєстру вимог кредиторів відомості про майно Боржника, що є предметом застави згідно договору застави № 06.301-72/242 від 15.10.2013.

Заявлена сума вимог виникла на підставі договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 06.10-15/11 від 09.10.2012, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Технологічна аграрна компанія об'єднана» («ТАКО») () щодо надання кредиту в розмірі 20000000,00 доларів США.

Обставини щодо виникнення заборгованості ПАТ «ТАКО» за наведеними кредитними правовідносинами були предметом дослідження суду у справі № 914/1721/15 про банкрутство ПАТ «ТАКО» і вказані вимоги у сумі 502528591,96 грн. були визнані ухвалою суду від 28.01.2016, яка не оскаржувалась учасниками у справі та набрала законної сили, отже згідно ст. 35 ГПК України вказані обставини не потребують повторного доведення.

15.10.2013 між ПАТ «Укрсоцбанк» (заставодержатель) та ТОВ «СП Агроекс» (заставодавець) було укладено договір застави № 06.301-72/242, відповідно до умов якого ТОВ «СП Агроекс» в забезпечення виконання зобовязань ПАТ «ТАКО» перед заставодержателем за вказаним договором кредитної лінії надає заставодержателю в заставу рухоме майно, перелік якого, місцезнаходження та детальний опис наведено в Додатку 1 до Договору Застави, та яке належить заставодавцю на дату підписання Договору Застави на підставі документів, зазначених в Додатку 1 до Договору Застави, у тому числі, без обмежень, усі невідокремлювані конструкції, деталі та інші частини, з яких складається таке рухоме майно, або які будуть приєднані до нього після укладення Договору Застави.

Згідно п. 1.4. Договору застави, заставна вартість майна за згодою сторін складає 358701,36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 2867100,00 грн.

Як вбачається з відзиву розпорядника майна Боржника від 18.10.2016 б/№ на кредиторську заяву ПАТ «Укрсоцбанк», розпорядником майна Боржника заявлені вимоги визнано повністю в сумі 502528591,96 грн. та віднесено окремо до реєстру вимог кредиторів, як забезпечені.

Згідно частини другої ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно із частиною першою ст. 9 Закону, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог статті 1 Закону, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Виходячи з вимог ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство, обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя в процедурах банкрутства.

Правовідносини між ТОВ «СП Агроекс» та ПАТ «Укрсоцбанк», реалізуються в провадженні у справі про банкрутство, врегульовані нормами цивільного законодавства, а саме: ЦК України, Законом України «Про заставу».

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою.

Згідно з ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини першої статті 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставодавцем, відповідно до частини першої ст. 583 ЦК України, може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 589 ЦК України та статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП Агроекс» в даному випадку не є позичальником за основним кредитним договором, та не є особою, яка отримувала кредитні кошти.

Проте, норми Закону про банкрутство не обмежують право Банку звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

В той же час, майновий поручитель несе відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави.

Отже, відповідальність майнового поручителя, як заставодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується переданим у заставу майном (його вартістю, визначеною в договорі застави).

У визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією, що висловив Верховний Суд України у постанові №14/030 від 03.06.2014 у справі №25/5005/6641/2012 та у постанові від 26.08.2014 справі № 5024/948/2012. У наведених постановах Верховний Суд України дійшов висновку про те, що майновий поручитель та основний боржник, зобов'язання якого перед кредитором забезпечені заставою майна, що належить майновому поручителю на праві власності, відповідають перед кредитором солідарно, тому заставодержатель, як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, вимоги кредитора-заставодержателя, заявлені у справу про банкрутство майнового поручителя, є грошовими, оскільки забезпечують виконання позичальником основного зобов'язання (кредитного договору), яке за своєю правовою природою є грошовим, та забезпечені заставою майна майнового поручителя, тому повинні включатися до реєстру вимог кредиторів окремо та задовольняються у першу чергу. (ОСОБА_1 висновки підлягають врахуванню щодо черговості задоволення вимог кредиторів, зокрема з посиланням на ч. 9 ст. 45 Закону про банкрутство (в новій редакції), відповідно до якої погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна боржника, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку).

Вказані вище Постанови Верховного Суду України не містять висновку про те, що майновий поручитель повинен нести відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобовязання у розмірі більшому, ніж вартість предмета застави.

Відтак, у разі невиконання основним боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою) майна майнового поручителя, заставодержатель (іпотекодержатель), як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя у справі про банкрутство, останній відповідає в межах взятих на себе зобов'язань перед заставодержателем (іпотекодержателем) згідно умов договору застави (іпотеки) з відповідним відображенням вимог кредитора-заставодержателя у реєстрі вимог кредиторів та з дотриманням процедури реалізації заставного майна в ході провадження у справі про банкрутство.

Здійснивши аналіз вищезазначених норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати від майнового поручителя (ТОВ «СП Агроекс») виконання зобовязання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 06.10-15/11 від 09.10.2012 виключно в межах вартості переданого в заставу банку майна.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторонами визначено вартість предмета застави, згідно договору застави № 06.301-72/242 від 15.10.2013 в сумі 2867100,00 грн., а також враховуючи, що згідно вищезазначених приписів чинного законодавства майновий поручитель несе відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави, суд визнає грошові вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «СП Агроекс» в сумі 2867100,00 грн., як такі, що забезпечені майном Боржника, в іншій частині кредиторські вимоги відхиляє.

Також судом визнаються вимоги в розмірі 2756,00 грн. - судовий збір, сплачений Заявником за подання кредиторської заяви - 1 черга задоволення вимог кредиторів.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявлені ПАТ «Укрсоцбанк» вимоги підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів наступним чином: 2756,00 грн. (судовий збір) - 1 черга; 2867100,00 грн. - окремо, позачергово, як забезпечені.

Згідно абз. 1 п. 1, абз. 1 п. 8 ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Статтею 45 Закону про банкрутство, якою передбачено черговість задоволення вимог кредиторів встановлено, що у першу чергу задовольняються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі витрати на оплату судового збору. Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 23, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.09.2016 б/№ (вх. № 18862/16) задовольнити частково. Визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Агроекс» () у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 2867100,00 грн. - позачергово, як забезпечені. В іншій частині заяву відхилити.

2. Окремо включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () у сумі 2867100,00 грн., як забезпечені заставою майна Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Агроекс» згідно договору застави № 06.301-72/242 від 15.10.2013, перелік якого, місцезнаходження та детальний опис наведено в Додатку 1 до Договору застави, і які підлягають задоволенню позачергово.

3. Зобов'язати розпорядника майна Боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2 надати суду уточнений реєстр вимог кредиторів Боржника з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

4. Копію ухвали надіслати учасникам у справі про банкрутство.

Повний текст ухвали підписано 20.10.2016

Суддя С.Ю. Наріжний