РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016Справа №910/13837/16

За позовом Першого заступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО"
про стягнення 104 700,00 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Гребеннюкова Ю.С. (дов. № 30 від 30.12.2015 року)
від відповідача Литвин В.В. (дов. № 79 від 07.07.2016 року) Музика В.В. (дов. № 74 від 03.07.2016 року)
від прокуратуриТракало Р.І. (наказ № 399-вк від 26.09.2016 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13 жовтня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Перший заступник військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України (надалі по тексту - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 104 700,00 грн., в тому числі 60 726,00 грн. пені, 43 974,00 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог заступник прокурора зазначає, що відповідач здійснив поставку товару передбачену Договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) № 286/3/15/442 від 05.10.2015 з порушенням строків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 року порушено провадження у справі № 910/13837/16 та призначено справу до розгляду на 18.08.2016 року.

10.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду.

17.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 18.08.2016 року представник прокуратури надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2016 року розгляд справи було відкладено на 13.09.2016 року, у зв'язку з неявкою сторін, поданим клопотанням про відкладення розгляду справи та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

31.08.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

13.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов. У поданому відзиві відповідач зазначив, що поставка товару відбулася з порушенням строків у зв'язку з тим, що зразок товару було затверджено позивачем після закінчення встановленого строку поставки товару. Відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах наявна прострочка Міністерства оборони України, як кредитора, оскільки до затвердження зразку товару відповідач не міг виконати свої зобов'язання за договором.

У судовому засіданні 13.09.2016 року представники відповідача подали клопотання про продовження строків розгляду спору та підтримали подану заяву про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що прокуратурою не надано суду жодного документального доказу у справі, який би підтверджував наявність підстав для необхідності представництва прокурором інтересів позивача відповідно до вимог статті 29 ГПК України; відтак, позов прокурора, поданий в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, підлягає залишенню без розгляду з посиланням на пункт 1 частини першої статті 81 ГПК України.

Представник прокуратури та позивача подали клопотання про продовження строків розгляду спору та заперечили проти поданої заяви про залишення позову без розгляду.

Розглянувши у судовому засіданні 13.09.2016 року клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Розглянувши подане учасниками судового процесу 13.09.2016 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.09.2016 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 13.10.2016 року.

У судовому засіданні 13.10.2016 року представники позивача та прокуратури надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримали заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача у судовому засіданні 13.10.2016 року проти позову заперечили, надали пояснення по суті спору.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2015 року між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСО" (постачальник) укладено Договір №286/3/15/442 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі за текстом - Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити замовнику капелюхи та наголовні убори (Лот 6. Шапка-феска (підшоломник)) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Відповідно до специфікації (пункт 1.2 Договору) загальна кількість товару для постачання - 15 000 шт., вартістю 628 200,00 грн. з ПДВ, строк (термін) постачання до 15.10.2015 року (включно).

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що товар поставляється 1 сортом згідно ГОСТу 11259-79. Якість товару, маркування, тара та упаковка повинні відповідати вимогам ГОСТу 19159, ГОСТу 3897, ТУ У 14.1-0034022-087:2015, а також затвердженому зразку.

Згідно з пунктом. 3.1 Договору ціна цього договору становить 628 200,00 грн., у тому числі ПДВ 104 700,00 грн. (загальний фонд).

За умовами пункту 2.7 Договору приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представником Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт, зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару визначений в специфікації договору (пункт 5.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.2 Договору місцем поставки товару є центри забезпечення речовим майном та об'єднані центри забезпечення Міністерства оборони України (далі - одержувачі замовника) згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід'ємною частиною договору, з обов'язковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень.

Датою поставки товару вважається дата, вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника (пункт 5.3 Договору).

За умовами пункту 6.3.1 Договору постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Пунктом 7.3.4 Договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню у розмірі 1% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості договору.

Згідно з пунктом 7.3.6 Договору сплата неустойки (штрафу, пені) і відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням обов'язків, не звільняють сторони від виконання зобов'язань за договором, крім випадків, передбачених законодавством України та договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору, звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння (пункт 10.1 Договору).

Матеріали справи містять рознарядку та ростовку Міністерства оборони України за специфікацією (додатки №1, №2 до договору) на поставку товару у кількості 15 000 штук у строк до 15.10.2015 включно.

19.10.2015 року Міністерством оборони України було затверджено зразок товару до Договору № 286/3/15/442 від 05.10.2015.

Матеріали справи містять оголошення №1 від 19.10.2015, повідомлення №1 про відправлення товару, акт приймального контролю якості №1 від 21.10.2015 та посвідчення № 502 про прийняття товару 22.10.2015 в кількості 5 000 штук в частині А2756; оголошення №2 від 23.10.2015, повідомлення №2 про відправлення товару, акт приймального контролю якості №2 від 26.10.2015 та посвідчення № 509 про прийняття товару 27.10.2015 в кількості 5 000 штук в частині А2756; оголошення № 3 від 28.10.2015, повідомлення №3 про відправлення товару, акт приймального контролю якості №3 від 30.11.2015 та посвідчення № 518 про прийняття товару 02.11.2015 в кількості 5 000 штук в частині А2756., підписані повноважними представниками сторін.

Обґрунтовуючи підстави позову, прокурор посилався на те, що послуги з постачання товару виконано відповідачем з порушенням строків постачання, у зв'язку із чим просив стягнути з останнього на користь Міністерства оборони України 60 726,00 грн. пені, 43 974,00 грн. штрафу.

У поданому відзиві відповідач зазначив, що поставка товару відбулася з порушенням строків у зв'язку з тим, що зразок товару було затверджено позивачем після закінчення встановленого строку поставки товару. Відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах наявна прострочка Міністерства оборони України, як кредитора, оскільки до затвердження зразку товару відповідач не міг виконати свої зобов'язання за договором.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у строк до 15.10.2015 року товар позивачу не поставив.

Однак, згідно із пунктом 2.1 Договору вбачається, що товар поставляється 1 сортом згідно ГОСТу 11259-79. Якість товару, маркування, тара та упаковка повинні відповідати вимогам ГОСТу 19159, ГОСТу 3897, ТУ У 14.1-0034022-087:2015, а також затвердженому зразку.

Відповідно до п. 2.3 договору приймальний контроль (якості) товару у постачальника проводиться військовим представництвом Міністерства оборони України в присутності представника підприємства, відповідального за якість з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров'я України, кількості, комплектності та ростовки, відповідності затвердженому зразку, наявності іншої супровідної документації.

Умовами договору не встановлений строк затвердження позивачем зразку, який наданий відповідачем, однак суд зазначає, що враховуючи те, що якість товару повинна відповідати затвердженому замовником зразку, суд приходить до висновку, що він повинен бути затверджений позивачем в день укладення договору, оскільки відповідач повинен виготовляти товар у його відповідності.

Натомість, судом встановлено, що зразок товару був затверджений позивачем лише 19.10.2015 року, тобто після спливу встановленого договором строку поставки відповідачем товару, що унеможливлює виготовлення та поставлення останнім товару у передбачений договором термін.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у даному випадку відбулося прострочення позивачем своїх зобов'язань передбачених договором.

Частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Беручи до уваги те, що відповідач не міг виготовити та поставити товар без затвердженого зразку товару, суд приходить до висновку, що виконання відповідачем своїх зобов'язань відстрочується на час прострочення позивача.

Так, як зазначалося вище, зразок товару був затверджений позивачем 19.10.2015 року. Зважаючи на те, що згідно умов договору, відповідач повинен був виготовити та поставити товар до 15.10.2015, суд зазначає, що з врахуванням прострочення кредитора, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСО" повинно було поставити товар у строк до 29.10.2015 року.

Судом встановлено, що товар було прийнято 22.10.2015 в кількості 5 000 штук в частині А2756, згідно посвідчення № 502, 27.10.2015 року в кількості 5 000 штук в частині А2756, згідно посвідчення № 509, 02.11.2015 року в кількості 5 000 штук в частині А2756, згідно посвідчення № 518.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 16.10.2015 року по 20.10.2015 року в розмірі 10 470,00 грн., з 16.10.2015 року по 25.10.2015 року в розмірі 20 940,00 грн., з 16.10.2015 року по 29.10.2015 року в розмірі 29 316,00 грн..

Беручи до уваги визначені позивачем строки нарахування пені та те, що у зазначені періоди відповідачем не були порушені строки поставки, заявлені позовні вимоги про стягнення 60 726,00 грн. пені задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що відповідачем не було прострочено поставку товару понад 10 днів, підстави для стягнення 43 974,00 грн. штрафу відсутні.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем не доведено, а матеріалами справи не підтверджено факту існування заборгованості відповідача перед позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Першого заступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.10.2016

Суддя С.В. Стасюк