ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 Справа № 917/314/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень", 63422, с. Першотравневе, Зміївський район, Харківської області

До відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", 3700, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, 45а

Про стягнення 2 605 369,91 грн., з яких 2 011 736,70 грн. - заборгованість відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (молоко коровяче незбиране) за умовами Договору поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р. в період квітня - грудня 2015 року, 476 040,33 грн. - пеня за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбане молоко, 89 404,57 грн. - інфляційні витрати, 28 188,31 грн. - 3 % річних (в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 06.09.2016 р. № 06/09, вх. № 10917).

С у д д я ОСОБА_2

Представники:

від позивача - ОСОБА_3 (див. протокол);

від відповідача - ОСОБА_4 (див. протокол).

28.09.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: Розглядається позовна заява Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень", с. Першотравневе Зміївського району Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" 2 605 369,91 грн., з яких 2 011 736,70 грн. - заборгованість відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (молоко коровяче незбиране) за умовами Договору поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р. в період квітня - грудня 2015 року, 476 040,33 грн. - пеня за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбане молоко, 89 404,57 грн. - інфляційні витрати, 28 188,31 грн. - 3 % річних (в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 06.09.2016 р. № 06/09, вх. № 10917).

Позивач на позовних вимогах наполягає, мотивуючи їх наступним: ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень" своєчасно та в повному обсязі здійснило поставку товарно - матеріальних цінностей (молоко коровяче незбиране) за умовами Договору поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р.. Відповідачем в порушення умов договору не в повному обсязі виконано зобов'язання щодо оплати отриманих ТМЦ.

У судове засідання 06.09.2016 року позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог (т. 5, а. с. 22-31), яка прийнята судом як така, що не суперечить чинним процесуальним норма ухвалою ГСПО від 06.09.2016 року.

Крім цього, позивачем також надано до суду відзиви на заяву про розстрочку виконання рішення суду № 23/09/16 від 23.09.2016 року (вх. № 11939 від 28.09.2016 року) та № 26/09/16 від 26.09.2016 року (вх. № 11925 від 28.09.2016 року), а також пояснення № 28/09/16 від 28.09.2016 року (вх. № 11926 від 28.09.2016 року) стосовно доводів відповідача.

Відповідач проти позову заперечує за відзивом №730 від 05.09.2016 р. (вх. № 10956 від 05.09.2-016 року, т. 5, а. с. 8-10) відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім цього, останній надав суду клопотання № 470 від 27.09.2016 року (вх. № 11910 від 27.09.2016 року) про зменшення розміру штрафних фінансових санкцій, яким просить суд зменшити розмір штрафних фінансових санкцій (пені) на 90 %.

Судом дане клопотання відхиляється за мотивуванням, викладеним нижче.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, заслухавши представників сторін, суд,

встановив :

01.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Племінний завод "ЧЕРВОНИЙ ВЕЛЕТЕНЬ" (постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (покупець) було укладено договір поставки № 0104-2 (т. 1, а. с. 20-24), відповідно до умов та порядку якого Постачальник зобов'язувався систематично передавати у власність Покупця молоко коров'яче незбиране за ДСТУ 3662-97, а Покупець зобов'язувався приймати й оплачувати молоко на умовах та в порядку визначеному цим Договором (п. 1.1. Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- кількість поставленого молока зазначається у Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини за Формою 1 ТН (МС), затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України № 176 від 01.07.2002 року, ціна у Протоколах погодження цін (Додаток № 1), які після погодження (в порядку передбаченому цим договором), належного оформлення та підписання сторонами є невідємною частиною даного договору (п. 1.2 Договору);

- право власності на молоко переходить до покупця з моменту його поставки і визначається датою підписання представником покупця товарно - транспортної накладної (п. 2.2. Договору);

- на кожну партію молока постачальник зобовязаний надати покупцю наступні супровідні документи: товарно - транспортну накладну Ф1-ТН та спеціалізовану товарну накладну Ф1-ТН (МС), із заповненням усіх реквізитів щодо кількості та якості молока (п. 2.3 Договору);

- покупець здійснює оплату за молоко протягом 3 (трьох) робочих днів з дати поставки кожної окремої партії молока, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 5.4. Договору);

- ціна на молоко встановлюється в національній валюті України - гривні, та погоджується сторонами шляхом підписання протоколу погодження цін (додаток № 1), який є невідємною частиною цього договору (п. 5.1. Договору);

- покупець зобов'язаний проводити оплату за молоко, за цінами визначеними Сторонами у Додатку № 1 та в строки, встановленими цим Договором (п. 4.2.3. Договору);

- у випадку порушення покупцем грошових зобовязань покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення, від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення (п. 6.7 Договору);

- даний договір набирає чинності з 06 квітня 2015 року та діє до 31 грудня 2015 року (п. 10.1. Договору).

Невідємними частинами договору є Додаток № 2 - Специфікація від 01.04.2015 року стосовно якості молока, що поставляється (т. 1, а. с. 25-26) та № 1 - Протокол погодження ціни. Так, відповідно до Протоколу погодження ціни від 01.04.2015 р. сторони Договору домовилися починаючи з 01 квітня 2015 року встановити наступну планову закупівельну ціна за 1 кг молока коров'ячого незбираного ДСТУ 3662-97 - 5,20 грн., від 15.04.2015 р. - з 16 квітня 2015 року 5,10 грн., від 30.04.2015 р. - з 01 травня 2015 року 4,95 грн., від 02.10.2015 р. - з 02 жовтня 2015 року 5,00 грн., від 09.10.2015 р. - з 10 жовтня 2015 року 5,15 грн., від 30.10.2015 р. - з 01 листопада 2015 року 5,60 грн., від 20.11.2015 р. - з 20 листопада 2015 року 5,80 грн., від 04.12.2015 р. - з 05 грудня 2015 року 6,00 грн. (т. 1, а. с. 27-34).

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань за період з 01.04.2015 року по 01.09.2015 року щодо поставки ТОВ "Лозівський молочний завод" молока коровячого незбираного та прийняття його відповідачем на загальну суму 2 011 736,70 грн. підтверджується спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини за Формою-1 ТН (МС) за період 01.04.2015 року по 08.12.2015 року, приймальними квитанціями за період 01.04.2015 року по 08.12.2015 року (належним чином засвідчені копії залучено до матеріалів справи, т. 1, а. с. 57-250, т. 2 - т. 3 усі аркуші кожного тому справи, т. 4, а. с. 1-83).

За отримане молоко відповідач не розрахувався.

Листом від 08.12.2015 року позивач повідомив ТОВ "Лозівський молочний завод", що у звязку із непогашеною заборгованістю з 09.12.2015 року молоко відпускатися не буде, а також супровідним листом № 881 від 08.12.2015 року надіслав додаткову угоду від 08.12.2015 року, якою пропонував розірвати Договір поставки № 0104-2 від 01.04.2015 року.

Будь-якого реагування з боку відповідача не надходило, Додаткова угода не підписана.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2 605 369,91 грн., з яких 2 011 736,70 грн. - заборгованість відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (молоко коровяче незбиране) за умовами Договору поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р. в період квітня - грудня 2015 року, 476 040,33 грн. - пеня за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбане молоко, 89 404,57 грн. - інфляційні витрати, 28 188,31 грн. - 3 % річних (в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 06.09.2016 р. № 06/09, вх. № 10917).

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення поставки товару Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України прийнятий товар у повному обсязі не оплатив. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2 011 736,70 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми у розмірі 28 188,31 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 89 404,57 грн., суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у розмірі 28 188,31 грн. та 89 134,06 грн. відповідно (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_5 9.1.3"). У стягненні 270,51 грн. інфляційних нарахувань у позові слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.7 Договору поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р. сторони передбачили, що у випадку порушення покупцем грошових зобовязань покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення, від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення.

Згідно статті 4 ОСОБА_5 України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 476 040,33 грн. пені, суд прийшов до висновку, що її нарахування відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та ОСОБА_5 України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та підлягає задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_5 9.1.3").

Клопотання ТОВ "Лозівський молочний завод" № 470 від 27.09.2016 року (вх. № 11910 від 27.09.2016 року) про зменшення розміру штрафних фінансових санкцій на 90 % задоволенню не підлягає за наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Тобто, застосування вказаної норми є правом суду.

Згідно частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У частині 1 статті 233 ГК України також вказано, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно ж до частини 2 вказаної статті, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно пункту 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 Цивільного кодексу України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оскільки відповідач підписав Договір поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р., тому повинен виконувати взяті на себе за цим Договором зобовязання.

Згідно статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач не вказав виняткових підстав для зменшення суми пені та не довів, що заявлена позивачем до стягнення пеня є надмірно великою.

Крім цього, при вирішенні даного клопотання суд приймає до уваги, що на момент винесення рішення ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" не сплачено за отримане молоко коровяче незбиране за умовами Договору поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р., що складає основну заборгованість у даній справі.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2 011 736,70 грн. - заборгованість відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (молоко коровяче незбиране) за умовами Договору поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р. в період квітня - грудня 2015 року, 476 040,33 грн. - пеня за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбане молоко, 89 134,06 грн. - інфляційні витрати, 28 188,31 грн. - 3 % річних підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У стягненні 270,51 грн. інфляційних нарахувань у позові слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 22, ст. 49, ст. 75, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (37000, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, 45а, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" (63422, с. Першотравневе, Зміївський район, Харківської області, ) - 2 011 736,70 грн. - заборгованість відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (молоко коровяче незбиране) за умовами Договору поставки № 0104-2 від 01.04.2015 р. в період квітня - грудня 2015 року, 476 040,33 грн. - пеня за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбане молоко, 89 134,06 грн. - інфляційні витрати, 28 188,31 грн. - 3 % річних та 39 076,63 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. Відмовити у позові в частині стягнення 270,51 грн. інфляційних нарахувань.

Повне рішення складено 10.10.2016 року.

Суддя Г.І.Бунякіна