ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.2016 Справа № 920/774/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання Гумотехніка, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Сумиобленерго, м. Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумський завод

гумотехнічних виробів, м. Суми,

про визнання договору поруки недійсним,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

від позивача - ОСОБА_3 (довіреність № 16 від 05.08.2016);

від відповідача - ОСОБА_4 (договір про надання правової допомоги б/н від 31.05.2016, свідоцтво № 583 від 29.01.2010);

від третьої особи - ОСОБА_5 (довіреність № 70 від 12.08.2016).

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

У судовому засіданні 04.10.2016 судом оголошено перерву до 17.10.2016 об 11 год. 10 хв.

Справа № 920/774/16 знаходилась у провадженні судді Зражевського Ю.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2016 справу № 920/774/16 призначено до розгляду судді Жерьобкіній Є.А. Підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи звільнення судді Зражевського Ю.О.

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд визнати недійсним договір поруки № 3112/1 від 31.12.2015 укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання Гумотехніка, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумський завод гумотехнічних виробів та ОСОБА_2 акціонерним товариством Сумиобленерго.

Позивач подав уточнену позовну заяву № 25 від 13.10.2016 з додатковими обґрунтуваннями позовних вимог.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Третя особа подала письмове пояснення № 88 від 13.10.2016 в обґрунтування своєї позиції по справі, в якому підтримує позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.. № 7751 від 30.08.2016), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю та безпідставністю.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, заслухавши повноважних представників сторін, суд встановив:

31 грудня 2015 року між позивачем, відповідачем та третьою особою було укладено договір поруки № 3112/1, відповідно до умов якого позивач поручається перед відповідачем за виконання третьою особою грошових зобовязань по договору про постачання електричної енергії № 30100116 від 30.11.2014, укладеному між відповідачем та третьою особою, які виникнуть по сплаті активної електричної енергії з ПДВ, реактивної електричної енергії з ПДВ, перевищення договірних величин споживання та/або потужності, пені, інфляційних збитків та 3% річних у січні 2016 року червні 2016 року та сплаті заборгованості в термін до 29.01.2016 в розмірі: 437 258 грн. 89 коп., за двократне перевищення договірної величини споживання електроенергії (період нарахування жовтень 2015 року - грудень 2015 року); 75 601 грн. 68 коп., за двократне перевищення договірної величини потужності (період нарахування жовтень 2015 року - грудень 2015 року); 30 015 грн. 14 коп., пені, яка нарахована за неналежне виконання грошових зобовязань по основному договору (період нарахування липень 2015 року грудень 2015 року); 5 037 грн. 55 коп., інфляційних нарахувань (період нарахування липень 2015 року, жовтень 2015 року, грудень 2015 року); 1 854 грн. 45 коп., 3% річних (період нарахування липень 2015 року - грудень 2015 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у договорі поруки невірно зазначені реквізити основного договору, а саме дата укладення основного договору, тому поручитель відповідно поручився за виконання зобовязання за неіснуючим договором. Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів учасників TOB «ВО «Гумотехніка» від 18 вересня 2015 року було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 з займаної посади генерального директора TOB «ВО «Гумотехніка» за угодою сторін з 23.09.2015 та про призначення ОСОБА_7 ОСОБА_8 директором ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Гумотехніка». Таким чином на дату укладення договору поруки 31.12.2015, генеральний директор ОСОБА_6 не мав повноважень діяти від імені ТОВ «ВО «Гумотехніка».

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб..

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, за ч. ч. 1-2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як роз'яснено у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 N 11, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини.

Доказами схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Згідно наданих позивачем в обґрунтування позову доказів, зокрема трудового договору від 23.09.2015, наказу від 23.09.2015 за № 20 та ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 31.12.2015 дату укладення договору, генеральним директором ТОВ «ВО «Гумотехніка» був ОСОБА_7.

Разом з цим, судом встановлено, що спірний договір від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання Гумотехніка підписаний генеральним директором товариства, який діє на підставі статуту ОСОБА_6. Підпис генерального директора засвідчений печаткою товариства.

До укладення між сторонами оспорюваного договору поруки, позивач листом № 154 від 06.07.2015 за підписом генерального директора ОСОБА_6, звертався до відповідача з проханням погодити укладення договору поруки з ТОВ Виробниче обєднання Гумотехніка відповідно до якого позивач буде розраховуватись замість третьої особи ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумський завод гумотехнічних виробів, що знаходиться у тяжкому фінансовому становищі.

Для укладення оспорюваного договору поруки, позивачем надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 12.02.2014, згідно з якою керівником ТОВ Виробниче обєднання Гумотехніка є ОСОБА_6, протокол № 1 від 30.03.2012 про призначення на посаду генерального директора ТОВ «ВО «Гумотехніка» ОСОБА_6, наказ № 1 від 01.04.2012 по особовому складу, лист з реквізитами товариства, в якому окрім реквізитів зазначено, що ОСОБА_8 директором є ОСОБА_6, який діє згідно Статуту.

Відповідно до статті 9 Статуту ТОВ Виробниче обєднання Гумотехніка, генеральний директор товариства здійснює керівництво поточною діяльністю ОСОБА_1 в межах своїх повноважень, визначених статутом, в тому числі без довіреності укладає угоди, а також вчиняє інші юридичні дії від імені ОСОБА_1, в тому числі щодо продажу, безоплатної передачі, передачі в найм, заставу, списанні основних та обігових засобів без обмеження суми.

Відповідно до абз. 2 п. 9.7. Статуту ТОВ «ВО «Гумотехніка» генеральний директор призначається Загальними зборами учасників ОСОБА_1 строком на 5 (п'ять) років з правом продовження строку.

Позивачем, в свою чергу, не подано доказів того, що відповідач знав чи за всіма обставинами не міг не знати про звільнення з посади генерального директора TOB «ВО «Гумотехніка» ОСОБА_6 за угодою сторін з 23.09.2015.

Підпис генерального директора ТОВ «ВО «Гумотехніка» на оспорюваному договорі поруки засвідчений печаткою товариства.

Разом з цим, відповідно до приписів чинного законодавства відповідальність та контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств.

Відтиском печатки засвідчується, серед іншого, також справжність підпису її власника.

Посилання позивача на те, що у договорі поруки невірно вказано дату основного договору, як на підставу для визнання договору поруки недійсним, є безпідставними та не приймаються судом, оскільки окрім дати основного договору у договорі поруки вказано боржника за основним договором, зобовязання останнього за основним договором та номер основного договору.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про схвалення правочину позивачем, зокрема виписками банку по рахунку відповідача підтверджується факт здійснення позивачем платежів на виконання укладеного між сторонами договору поруки 07.04.2016,16.05.2016, 18.05.2016.

На підставі встановлених вище судом обставин, якими повністю спростовуються доводи позивача в обґрунтування позову, з урахуванням положень ст. 241 Цивільного кодексу України, суд відмовляє у задоволенні позову про визнання недійсним договору поруки № 3112/1 від 31.12.2015 укладеного між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання Гумотехніка, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сумський завод гумотехнічних виробів та ОСОБА_2 акціонерним товариством Сумиобленерго за його необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно зі ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 19.10.2016

Суддя Є.А. Жерьобкіна