РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа № 906/531/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі Головченко Д.М.

за участю представників:

позивача - не зявився

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність від 23.09.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради на рішення господарського суду Житомирської області від 14.07.2016 року у справі №906/531/16

Позивач: Новогуйвинська селищна рада (смт.Новогуйвинськ)

Відповідач: Приватне підприємство "Граніт Полісся"

про визнання договору укладеним в редакції позивача

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14.07.2016 року у справі №906/531/16 (суддя Гансецький В.П.), відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що об'єкти на яких проводились будівельні роботи введено в експлуатацію ще 06.04.2012 року, а нормами чинного законодавства України визначено можливість укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №906/531/16 від 01.09.2016 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І., суддя Огороднік К.М., поновлено строк апеляційного оскарження та прийнято до провадження апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради на рішення господарського суду Житомирської області від 14.07.2016 року у справі №906/531/16.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №906/531/16 від 26.09.2016 року розгляд апеляційної скарги відкладався.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №906/531/16 від 10.10.2016 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Огороднік К.М. прийнято до провадження апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради на рішення господарського суду Житомирської області від 14.07.2016 року у справі №906/531/16.

Відповідачем подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення..

В судове засідання 27.10.2016 з'явився представник відповідача, представник позивача не з'явився.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. При цьому, в силу приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради від 21.02.2008р. № 35 "Про погодження проектної документації на реконструкцію існуючих споруд ПП "Граніт-Полісся" надано дозвіл на виготовлення архітектурно-будівельної документації для реконструкції існуючих будівель та споруд, що знаходяться у власності ПП "Граніт-Полісся" (а.с.50).

22.03.2012р. відповідачем зареєстровано в Інспекції ДАБК у Житомирській області декларацію про початок виконання будівельних робіт від 22.03.2012р. № ЖТ6 (а.с.58-63).

За результатами проведення будівельних робіт ПП "Граніт-Полісся" зареєструвало в Інспекції ДАБК у Житомирській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 06.04.2012р. № ЖТ9 (а.с.32-34, 51-56).

24.09.2015р. виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради прийнято рішення №113 "Про Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Новогуйвинської селищної ради", яким затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Новогуйвинської селищної ради (далі - Порядок) (а.с.15-23).

Відповідно до п.2.2. Порядку пайова участь замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Новогуйвинської селищної ради є обов'язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету Новогуйвинської селищної ради без урахування ПДВ.

Пунктом 2.4. Порядку передбачено, що вказаний Порядок застосовується для залучення, визначення розмірів і використання коштів пайової участі замовників, які здійснили, здійснюють або мають намір здійснити на території Новогуйвинської селищної ради: будівництво будь-яких об'єктів, незалежно від їх форми власності; реконструкцію, перепрофілювання, переобладнання об'єктів виробничого та невиробничого призначення; перепланування будь-яких об'єктів; реконструкцію житлових будинків (приміщень) під нежилі відповідно до встановленого порядку.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та прийнятий Новогуйвинською селищною радою" "Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Новогуйвинської селищної ради", згідно яких, на думку позивача, відповідач зобов'язаний звернутися до селищної ради для укладення договору на пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

На думку позивача укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Новогуйвинської селищної ради є обов'язковим в силу закону, а саме ч.3 ст.179 Господарського кодексу України, згідно якої укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

На пропозицію позивача до відповідача звернутись до виконавчого комітету селищної ради із заявою про укладення договору залучення коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Новогуйвинської селищної ради (а.с.38, 41), відповідач відмовився від укладення зазначеного договору, а тому позивач звернувся до госопдарського суду Волинської області про визнання договору укладеним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що після введення об'єкта в експлуатацію, вимога позивача про укладення спірного договору є безпідставною.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 1 ГПК України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам, зокрема, підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до части 1 та 2 ст.40 вказаного Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону; замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч.3 ст.40 Закону).

Частиною 5 ст.39 даного Закону передбачено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Частиною 9 цієї ж статті, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно ч.11 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається у декларації про готовність об'єкта до експлуатації або в акті готовності об'єкта до експлуатації.

З копії декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 06.04.2012, №ЖТ9 вбачається, що реконструкція власного комплексу споруд під виробничу базу по обробці природного каменю по вул. Авіаційній 21-а в смт. Озерне Житомирського району (I черга), введено в експлуатацію.

Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Згідно п. 11, 12 цього ж порядку датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 06.04.2012 №ЖТ9 є доказом того, що комплекс споруд під виробничу базу по обробці природного каменю по вул. Авіаційній 21-а в смт. Озерне, прийнято в експлуатацію.

Відомості про недійсність даної декларації чи її оспорення в суді у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, договір про пайову участь між сторонами укладений не був, а на момент звернення позивача до відповідача з пропозицією укласти такий договір (лист № 175 від 24.11.2015), об'єкт будівництва вже був прийнятий в експлуатацію (06.04.2012), колегія суддів дійшла висновку, що після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, пропозиція позивача про укладання такого договору, суперечитьп. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

А тому, вимоги апелянта викладені ним в апеляційній скарзі щодо визнання укладеним спірного договору, не підлягають задоволенню.

Щодо застосування до позивача строку позовної давності, колегія суддів погоджується з висновком, викладеним в рішенні суду першої інстанції.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 14.07.2016 року у справі №906/531/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради залишити без задоволення.

2. Справу №906/531/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Огороднік К.М.