КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р. Справа№ 910/19937/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: Братцева Н.С. - представник за довіреністю.

Від відповідача-1: Вітович О.Я.- представник за довіреністю.

Від відповідача-2: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2016 року

у справі № 910/19937/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"

2. Приватного підприємства "Український інформаційний центр

екологічних технологій експертизи та аудиту"

про стягнення 912 050,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", 2. Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" про стягнення 902 050,00 грн. попередньої оплати за договором про надання маркетингових послуг №35816 від 15.05.2010 року та 10 000,00 грн. за договором поруки від 20.01.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" в порушення умов договору про надання маркетингових послуг №35816 від 15.05.2010 року не виконано взяті на себе зобов'язання з надання оплачених маркетингових послуг, тоді як Приватне підприємство "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту", що відповідно до договору поруки від 20.01.2014 року поручилося за повне та своєчасне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" зобов'язань за договором №35816 від 15.05.2010 року, яке останнім належним чином не виконане.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року у справі № 910/19937/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року у справі № 910/19937/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.08.2016 року у даній справі № 910/19937/15 позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивач не заперечував фактичне виконання маркетингових досліджень та отримання маркетингових звітів.

Крім цього, апелянт стверджує, що надання послуг підтверджується висновком Дніпровської торгово-промислової палати.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Приватним підприємством "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" не використано наданого йому законом права на участь його представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Причин неявки суду не повідомлено. Матеріали справи містять докази належного повідомлення Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" про час та місце судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення № 14807180.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту", за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (виконавець) укладений договір про надання маркетингових послуг №35816 (надалі - "Договір"), за умовами якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, а замовник зобов'язується прийняти належно надані виконавцем послуги та оплатити їх на умовах та в порядку, зазначених а даному договорі.

Пуктом 1.2 Договору сторони передбачили, що перелік і види послуг, які виконавець надає замовнику, вказуються в додатку №1 (таблиця №1) до цього договору, який є його невід'ємною частиною. Замовник замовляє, а виконавець зобов'язується надати послуги з переліку послуг, вказаних у додатку № 1 (таблиця № 1), в обсязі, протягом строку і на умовах, зазначених у додатках до цього договору, які являється його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість послуг вказується в доповненнях до даного договору, які є його невід'ємною частиною. Звітним періодом за даним договором є 1 календарний місяць.

Згідно п. 3.2 Договору попередня оплата на кожний звітний період, в якому надавалися послуги згідно з додатками до цього договору, здійснюються замовником на підставі рахунку в безготівковій формі на поточний рахунок виконавця до останнього числа кожного звітного періоду.

У п. 4.1 Договору сторони визначилися, що по завершенню надання передбачених цим договором щомісячних послуг виконавець передає замовнику акти здачі-приймання наданих послуг у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою виконавця та скріплених печаткою виконавця. Замовник протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання актів здачі-приймання наданих послуг, що підтверджується або підписом її уповноваженого представника в журналі реєстрації видачі актів здачі-приймання наданих послуг, актів звірки та іншої кореспонденції виконавця або повідомленням про вручення поштового відправлення замовнику, але не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним періодом, зобов'язаний підписати обидва примірники акту здачі-приймання наданих послуг та один екземпляр повернути виконавцю.

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За приписами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать про те, що 13.01.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" було виставлено позивачу рахунок №537 на оплату маркетингових послуг на загальну суму 922 050,00 грн., який повністю оплачений останнім, що підтверджується платіжними дорученнями №10141 від 27.01.2016 року та №10151 від 29.01.2014 року.

Позивач звернувся з даним позовом, оскільки вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" невиконані взяті на себе зобов'язання з надання оплачених маркетингових послуг.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року та передаючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України послався на те, що судами попередніх інстанцій не досліджені належним чином обставини визначення сторонами переліку послуг у Додатку №3 до Договору, а також не надана правова оцінка обставин припинення дії Договору.

За приписами ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно з п. 12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. №11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII 1 Господарського процесуального кодексу України" вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції і є обов'язковими для господарського суду під час нового розгляду справи (частина перша статті 111 12 ГПК), повинні бути максимально конкретними й стосуватися виключно вчинення господарським судом певних процесуальних дій та/або встановлення обставин, що входять до предмета доказування у справі і не були з'ясовані у прийнятті рішення або постанови господарського суду.

Як вже було зазначено вище, 1.2 Договору сторони передбачили, що перелік послуг, які мають бути надані виконавцем, визначаються додатками до договору та обираються сторонами з переліку послуг, визначених у Додатку № 1.

Тобто, перелік послуг, визначених у Додатку № 1 до договору про надання маркетингових послуг №35816, є загальним та потребує більш детальнішої конкретизації.

Судовою колегією встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року судом першої інстанції було зобов'язано позивача та відповідача-1 надати суду оригінал Додатку №3 від 01.01.2014 року до договору з метою його подальшого дослідження.

З наданого позивачем оригіналу Договору разом з Додатком №3, вбачається, що він не містить перелік послуг, що мають бути надані (незаповнена таблиця п.1 Додатку), тоді як оригінал Додатку №3, наданий відповідачем-1, містить визначений перелік послуг, що мають бути надані виконавцем, зазначене не заперечується представниками позивача та відповідача-1 у суді апеляційної інстанції.

Натомість, п. 8.5 Договору встановлено, що даний договір складений в двох примірниках, по одному примірнику для кожної із сторін, на російській мові, при чому обидва тексти аутентичні та мають однакову юридичну силу.

Враховуючи те, що примірники Додатку № 3 від 01.01.2014 року до договору, наданої сторонами, відрізняються один від одного, судова колегія приходить до висновку про те, що зазначені Додатки №3 не є належним та допустимим доказом погодження сторонами Договору кількості та вартості послуг з відповідним їх найменуванням, а, отже, при таких обставинах неможливо встановити, щодо яких саме послуг, за якою їх кількістю та вартістю сторони Договору дійшли домовленостей.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту погодження сторонами Договору конкретного найменування послуг, їх кількості та вартості, що мали надаватися Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" в січні та лютому 2014 року.

За таких обставин судова колегія вважає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" не виник обов'язок надавати будь-які маркетингові послуги.

Окрім цього, п. 8.9 Договору сторони узгодили, що випадку, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії даного договору ні одна із сторін не заявить про його закінчення, то даний договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах.

Відповідно до п. 8.3 Договору даний договір вступає в силу з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом 12 місяців.

Матеріали справи свідачать про те, що листом від 01.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" повідомило про відмову від пролонгації Договору.

Таким чином, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Договір припинився 31.12.2014 року у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Судова колегія не приймає до уваги, як необґрунтовані, посилання апелянта на те, що позивач не заперечував фактичне виконання маркетингових досліджень та отримання маркетингових звітів, оскільки, в матеріалах справи міститься лист позивача № 39-67 від 08.05.2014 року про відмову від прийняття звітів про маркетингові дослідження лютий 2014 року (Том І, а.с.49), а також повідомлення № 22-67 від 24.02.2014 року про відмову від замовлення послуг (Том І, а.с. 44).

Крім цього, 21.05.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" із вимогою щодо повернення попередньої оплати за Договором у розмірі 922 050,00 грн.

За приписами ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 11.03.2011 року у справі №2-22/1351-2009, від 12.06.2012 року у справі №55/385 та від 23.07.2014 року у справі №910/24568/13.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012 р. передбачено, з огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи зазначені вище обставини справи та норми чинного законодавства, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" було зобов'язане повернути позивачу отриману від нього передоплату у розмірі 922 050,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, 20.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" (кредитор) та Приватним підприємством "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" (поручитель) було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором на суму не більше 20 000,00 грн. за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" своїх зобов'язань, які виникли на підставі Договору.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки поручитель та Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань по основному договору, з врахуванням вимог чинного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1-2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Матеріали справи свідчать про те, що 04.06.2015 року позивач звернувся до Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" з вимогою, в якій просив погасити заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" згідно Договору у розмірі 20 000,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Судовою колегією встановлено, що на виконання умов договору поруки від 20.01.2014 р. Приватним підприємством "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" були перераховані на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. в якості часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет".

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на користь позивача попередньої оплати у розмірі 902 050,00 грн. та стягнення з Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" на користь позивача грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на рішення Господарського суду м. Києва від 03.08.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 03.08.2016 року у справі № 910/19937/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/19937/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська