ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.16р. Справа № 904/8019/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпро

про стягнення 18 869,51 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,свідоцтво № 328992 від 28.07.16р.

ОСОБА_3, довіреність б/н від 27.09.16р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення 17 583,78 грн. заборгованості, 879,18 грн. пені, 181,10 грн. інфляційних втрат, 225,45 грн. 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за Договором оренди нежитлового приміщення від 01.07.2013 р. в частині своєчасної та повної оплати орендних платежів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2016 р. по справі № 904/8019/16 порушено провадження, розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 29.09.2016 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2016 р. розгляд справи відкладено на 18.10.2016 р.

Представники позивача у судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не зявився, вимог суду, викладених в ухвалах про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи не виконав, письмовий відзив на позов не надав. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, доказом чого є поштове повідомлення (судова повістка) про вручення ухвали господарського суду Дніпропетровської області (а.с. 22).

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.10.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладений Договір оренди нежитлового приміщення від 01.07.2013 р. (надалі Договір), за умов п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, без передачі майнових прав, загальною площею 75, кв.м., яке розташоване за адресою: 49050, м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 74 А.

Відповідно до п. 3.1. Договору сума орендної плати за термінове платне користування нерухомим майном (далі по тексту майно), складає 5700 грн. 00 коп. за місяць.

Згідно п. 3.2. Договору орендна плата вноситься орендарем на розрахунковий рахунок щомісячно в строк не пізніше 10 числа наступного місяця та не залежить від результатів господарської діяльності орендаря.

Пунктом 5.2.3. Договору передбачено те, що орендар зобовязаний в строки, встановлені Договором, вносить орендну плату.

Відповідно до акту передачі нежитлового приміщення від 01.07.2013 р., відповідно до якого, орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове користування нежитлове приміщення (а.с.15).

У відповідності до умов Договору позивач виставив відповідачу рахунки на оплату оренди на загальну суму 17 583,78 грн. (а.с. 16).

Проте, в порушення взятих на себе договірних зобовязань відповідач не сплатив орендні платежі, у звязку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 17 583,78 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України та пункт 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Обовязок своєчасної сплати орендної плати орендарем передбачено п. 5.2. Договору оренди, частиною 5 статті 762 Цивільного кодексу України, частиною 3 статті 285 Господарського кодексу України.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (частина 1 статті 286 Господарського кодексу України).

Позивач просить суд, стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати на свою користь у сумі 17 583,78 грн.

З огляду на приписи п. 3.2. Договору строк оплати орендної плати за спірним договором є таким, що настав.

Доказів сплати орендної плати у сумі 17 583,78 грн. відповідачем не надано, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги у цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Водночас, порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 6.2. Договору у випадку несплати орендарем орендної плати нараховується пеня в розмірі 0,05 % від простроченої суми за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач на підставі п. 6.2 Договору нарахував та просить стягнути пеню за прострочення оплати орендних платежів в сумі 879,18 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати орендних платежів позивач нарахував та просить стягнути з відповідача: 3% річних в сумі 225,45 грн. та інфляційні втрати в сумі 181,10 грн.

Перевіривши здійсненні позивачем нарахування розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд визнає їх обґрунтованими, правомірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі: 17 583,78 грн. заборгованості, 879,18 грн. пені, 181,10 грн. інфляційних втрат, 225,45 грн. 3 % річних.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 36, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49055, м. Дніпро, вул. Байкова, буд. 144; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49024, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 17 583,78 грн. (сімнадцять тисяч пятсот вісімдесят три грн. 78 коп.) заборгованості, 879,18 грн. (вісімсот сімдесят девять грн. 18 коп.) пені, 181,10 грн. (сто вісімдесят одна грн. 10 коп.) інфляційних втрат, 225,45 грн. (двісті двадцять пять грн. 45 коп.) 3 % річних, 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України 20 жовтня 2016 р.