ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"18" жовтня 2016 р. Справа № Б8/191-10

за заявою Приватного акціонерного товариства «Росава», Київська обл., м. Біла Церква () - Кредитор

до Відкритого акціонерного товариства «Росава», Київська обл., м. Біла Церква () - Боржник/Банкрут

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

учасники у справі про банкрутство згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б8/191-10 за заявою ОСОБА_1 «Росава» про банкрутство ВАТ «Росава», порушена ухвалою від 14.12.2010 за редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (також «Закон про банкрутство»), чинною до 19.01.2013.

Постановою господарського суду Київської області від 17.11.2015 припинено процедуру розпорядження майном Боржника ВАТ «Росава»; визнано банкрутом ВАТ «Росава» та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2; вирішено інші процедурні питання у справі.

У вказаній постанові суд беручи до уваги положення ч. 1-1 розд. 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про банкрутство, в ред., що набрала чинності 19.01.2013, звернув увагу учасників провадження у справі на те, що в подальшому під час здійснення провадження у справі № Б8/191-10 підлягають застосуванню положення Закону про банкрутство в редакції, яка набрала чинності 19.01.2013.

10.08.2016 через канцелярію суду надійшла скарга УПФ України у м. Білій Церкві Київської області від 09.08.2016 № 14228/11 (вх. № 16556/16) на бездіяльність ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2 щодо передачі обєктів житлового фонду, у тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та обєктів комунальної інфраструктури територіальній громаді міста Біла Церква.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.08.2016 розгляд зазначеної скарги призначено на 07.09.2016; зобовязано ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2 на призначене судове засідання надати суду письмові пояснення по суті поданої скарги.

В подальшому розгляд скарги неодноразово відкладався судом.

07.09.2016 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення ліквідатора Банкрута від 07.09.2016 № 02-9/169 (вх. № 18234/16) проти скарги, згідно яких ліквідатор просив суд залишити скаргу без задоволення.

07.09.2016 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 «Росава» від 07.09.2016 № 14/4797 (вх. № 18237/16) щодо поданої скарги, згідно яких Кредитор фактично заперечив проти поданої скарги.

04.10.2016 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення Прокуратури Київської області б/№, б/дати (вх. № 20486/16) по суті скарги, з яких вбачається, що прокуратурою скарга на бездіяльність ліквідатора підтримана повністю.

18.10.2016 через канцелярію суду надійшло клопотання Білоцерківської міської ради від 18.10.2016 б/№ (вх. № 21700/16) про залучення додаткових доказів, у тому числі рішення Білоцерківської міської ради від 08.09.2016 № 236-15-VII про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква, з додатком.

18.10.2016 у судове засідання зявились представники кредиторів ОСОБА_1 «Росава», КП БМР «Білоцерківтепломережа», УПФ України у м. Білій Церкві Київської області, Прокуратури Київської області, Білоцерківської міської ради і ліквідатор Банкрута.

Детально дослідивши подану скаргу та матеріали справи в цілому, заслухавши пояснення представників учасників у справі про банкрутство суд зазначає таке.

У своїй скарзі кредитор УПФ України у м. Білій Церкві Київської області просить суд зобовязати ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2 здійснити дії по передачі обєктів житлового фонду, у тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та обєктів комунальної інфраструктури у порядку, встановленому законодавством, територіальній громаді м. Біла Церква.

В обґрунтування поданої скарги кредитор посилається на ч. 1 ст. 42 та ч. 13 ст. 41 Закону про банкрутство і зазначає, що згідно листа ліквідатора від 25.07.2016 № 02-9/156 майно ВАТ «Росава» буде реалізовано як цілісний майновий комплекс в порядку Закону про банкрутство, однак на сьогодні у Боржника наявне нерухоме майно, яке Боржник згідно з законодавством зобов'язаний передати територіальній громаді (обєкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки та обєкти комунальної інфраструктури).

В той же час Білоцерківською міською радою підтримано подану скаргу кредитора на бездіяльність ліквідатора і надано суду копію рішення Білоцерківської міської ради від 08.09.2016 № 236-15-VII про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква, до якого в тому числі включено: Палац культури «Росава»: нежитлова будівля літ. «А-3» площею 9194,5 кв.м., нежитлова будівля літ. «Б» площею 1126,7 кв.м., що розташовані за адресою м. Біла Церква, вул. Леваневського, 53, а також поліклініка площею 5917,8 кв.м., що розташована за адресою м. Біла Церква, вул. Леваневського, 140.

Крім цього, як вбачається з письмових пояснень Прокуратури Київської області, прокуратурою підтримано подану скаргу на бездіяльність ліквідатора щодо передачі обєктів комунальної інфраструктури територіальній громаді.

При цьому прокурор надає власний аналіз та тлумачення понять «обєкти соціальної сфери» та «обєкти комунальної інфраструктури» і посилаючись на положення ст. 2 Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності», п. 17 ст. 1 Закону України «Про культуру», Тимчасовий перелік обєктів, які відносяться до соціальної сфери та Постанову КМУ № 222 від 19.02.1996 «Про поетапну передачу до комунальної власності обєктів соціальної інфраструктури, які належать субєктам підприємницької діяльності», зазначає, що санітарно-медичні частини, плаци та будинки культури (в даному випадку Палац культури ВАТ «Росава» і поліклініка) повинні бути передані ліквідатором Банкрута арбітражним керуючим ОСОБА_2 у власність територіальній громаді м. Біла Церква.

Заперечуючи проти доводів скарги УПФ України у м. Білій Церкві Київської області ліквідатор Банкрута зазначає, що рішенням Білоцерківського міськвиконкому № 523 від 11.11.2008 затверджено акти приймання-передачі в комунальну власність м. Біла Церква гуртожитків, що перебували на балансі ВАТ «Росава»: № 2 по вул. Шолом-Алейхема, 84; № 4 по вул. Молодіжній, 20; № 5 по вул. Молодіжній, 22; № 9 по вул. Східній, 4; № 10 по вул. Молодіжній, 24; № 11 по вул. Молодіжній, 26.

Разом з тим, в ході ліквідаційної процедури ліквідатором неодноразово були отримані інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно яких гуртожитки № 5, 11, 2, 9 продовжують рахуватись за Банкрутом на підставі наказу Фонду державного майна України № 76-АТ від 24.10.1996.

На неодноразові звернення ліквідатора Банкрута до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради (№ 58 від 23.02.2016; № 02-9/127 від 31.03.2016; № 02-9/143 від 22.06.2016) щодо вжиття заходів по переоформленню зазначеного майна, ліквідатором було отримано лист Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07.07.2016 № 2364/1-13, згідно якого повідомлено, що питання державної реєстрації на гуртожитки буде вирішено балансоутримувачем вказаних гуртожитків відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином доводи скаржника щодо невжиття ліквідатором Банкрута заходів по передачі обєктів житлового фонду спростовуються матеріалами справи.

Щодо непередачі ліквідатором Банкрута обєктів комунальної інфраструктури (як вказує скаржник), а саме палацу культури ВАТ «Росава» та поліклініки (медико-санітарної частини ВАТ «Росава») в комунальну власність Білоцерківській міській раді ліквідатор зазначає наступне.

Згідно Наказу Фонду державного майна України № 76-АТ від 24.10.1996 Білоцерківське державне виробниче об'єднання «Білоцерківшина» було перетворене у ВАТ «Росава».

Зазначене майно Банкрута - палац культури ВАТ «Росава» та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ «Росава») передане ВАТ «Росава» відповідно до вказаного вище Наказу ФДМ, внесено до статутного фонду, належить Банкруту на праві власності та зареєстровано за Банкрутом відповідно до законодавства.

Зокрема відповідно до розділу 2 плану приватизації ВО «Білоцерківшина», правонаступником якого є ВАТ «Росава», затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 03.10.1996, до складу підприємства входять: головний шинний завод, житлово-комунальне господарство, радгосп «Шинник», комбінат громадського харчування і обєкти соціально-побутового і медичного призначення: три дитячі дошкільні заклади, Будинок юних техніків, дитячий оздоровчий табір з базою відпочинку, медико-санітарну частину, санаторій-профілакторій, палац культури і техніки, спортивний клуб «Рось».

Згідно Додатку до акту № 2 оцінки вартості цілісного майнового комплексу Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина», затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 15-014 від 31.05.1996, не підлягали приватизації лише такі обєкти, як: дитячі дошкільні заклади № 32, 33, 48; Будинок юних техніків; човнова станція на р. Рось; будівлі та основні засоби: бомбосховищ № 5, 6; воєнізованої пожежної частини; автомобільна дорога між селами Завадівка-Лобачів Володарського району Київської області.

Палац культури та медико-санітарна частина ВАТ «Росава» (поліклініка) згідно п. 3.4. та розділу ІХ «Порядок і умови використання обєктів» «І. Що включені до статутного фонду АТ» Плану приватизації, обліковуються на балансі підприємства-банкрута, включені до статутного фонду створюваного акціонерного товариства та будуть використовуватися за їх прямим призначенням.

Зазначені обєкти нерухомого майна Банкрута внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно і відповідна інформація відображена в статуті товариства.

Таким чином, вказане майно Банкрута - палац культури ВАТ «Росава» та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ «Росава») є приватизованим ВАТ «Росава» в установленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону про банкрутство, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Частиною 13 статті 41 Закону про банкрутство визначено, що у разі ліквідації підприємства - банкрута, зобов'язаного згідно із законодавством передати територіальній громаді об'єкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки, дитячі дошкільні заклади та об'єкти комунальної інфраструктури, арбітражний керуючий (ліквідатор) передає, а орган місцевого самоврядування приймає такі об'єкти без додаткових умов у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності», об'єктами передачі згідно з цим Законом є: об'єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об'єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров'я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про культуру» надано визначення поняття «об'єкти культурного призначення», зокрема це цілісні майнові комплекси клубних закладів (клубів, будинків культури, палаців культури тощо), парків культури та відпочинку, бібліотек, музеїв, архівів історико-культурних заповідників, театрально-видовищних закладів (театрів, філармоній, концертних організацій, музичних колективів, ансамблів тощо), кінотеатрів, інших закладів культури; пам'ятки культурної спадщини, предмети колекцій, зібрання, фонди, будівлі, споруди культурного призначення та інші культурні цінності.

Як зазначив прокурор у своїх поясненнях, постановою КМУ № 222 від 19.02.1996 «Про поетапну передачу до комунальної власності обєктів соціальної інфраструктури, які належать субєктам підприємницької діяльності» визначено поетапну передачу до комунальної власності обєктів соціальної інфраструктури, які належать субєктам підприємницької діяльності, заснованим на загальнодержавній власності та зазначено, що до обєктів соціальної інфраструктури належать будинки культури.

В той же час, як вбачається з наведеної постанови КМУ, згідно п. 1, визнати за необхідне проведення у 1996-1998 роках поетапної передачі до комунальної власності об'єктів соціальної інфраструктури, які належать суб'єктам підприємницької діяльності, заснованим на загальнодержавній власності, в таких обсягах: житлового фонду (крім гуртожитків): 1996 рік - 30, 1997 рік - 35, 1998 рік - 35 відсотків загальної площі; дитячих дошкільних закладів, будинків культури: 1996 рік - 20, 1997 рік - 30, 1998 рік - 50 відсотків наявної кількості; будинків відпочинку, пансіонатів, інших оздоровчих закладів: 1996 рік - 20, 1997 рік - 30, 1998 рік - 50 відсотків загальної кількості місць.

Пунктом 3 тієї ж постанови вказано, що передача об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність здійснюється відповідно до Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував в повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 листопада 1995 № 891.

Отже у відповідності до зазначеної постанови відбувалась передача вказаних в ній обєктів протягом 1996-1998 років, і непередача протягом зазначеного періоду майна Банкрута, а саме палацу культури ВАТ «Росава» та поліклініки (медико-санітарної частини ВАТ «Росава»), повязана насамперед з тим, що вказане майно перебувало безпосередньо у власності товариства.

Також, згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності», не можуть бути об'єктами передачі з державної у комунальну власність об'єкти, щодо яких є відповідне рішення про їх приватизацію.

Таким чином посилання прокурора на постанову КМУ № 222 від 19.02.1996 «Про поетапну передачу до комунальної власності обєктів соціальної інфраструктури, які належать субєктам підприємницької діяльності», а також Закон України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності» є безпідставним.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що в межах даного провадження судом не надається оцінка законності та обґрунтованості рішення Білоцерківської міської ради від 08.09.2016 № 236-15-VII про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква.

Поряд з викладеним вище суд відзначає, що згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 того ж Закону, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

ОСОБА_1 приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. ОСОБА_1 приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Враховуючи викладене, зокрема те, що зазначені обєкти нерухомості - палац культури ВАТ «Росава» та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ «Росава») були приватизовані Банкрутом в установленому порядку і є приватною власністю підприємства, вказані обєкти хоч і є обєктами соціальної сфери, однак не відносяться до обєктів комунальної інфраструктури, які в порядку ст. 41, 42 Закону про банкрутство підлягають передачі в комунальну власність територіальній громаді, суд погоджується з позицією ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2 про відсутність підстав для передачі палацу культури ВАТ «Росава» та поліклініки (медико-санітарної частина ВАТ «Росава») в комунальну власність.

Таким чином доводи скарги УПФ України у м. Білій Церкві Київської області на бездіяльність ліквідатора Банкрута, а також позицій Прокуратури Київської області і Білоцерківської міської ради не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у справі доказами, внаслідок чого відповідна скарга УПФ України у м. Білій Церкві Київської області залишається судом без задоволення.

Керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги УПФ України у м. Білій Церкві Київської області від 09.08.2016 № 14228/11 (вх. № 16556/16) на бездіяльність ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2

2. Копію ухвали надіслати учасникам у справі про банкрутство.

Повний текст ухвали підписано 21.10.2016

Суддя С.Ю. Наріжний