КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Справа№ 910/4835/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

ОСОБА_1

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від прокуратури: ОСОБА_2, посв. № 035414 від 01.09.2015р.

від позивачів: не зявились

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 1088 від 28.12.2015р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва

на рішення Господарського суду міста Києва

від 31.05.2016 року

у справі № 910/4835/16 (суддя Отрош І.М.)

за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури

№ 3 в інтересах держави в особі:

1. Державної екологічної інспекції у Львівській області

2. Волицької сільської ради Сокальського району

Львівської області

3. Опарівської сільської ради Дрогобицького району

Львівської області

4. Дашавської селищної ради

5. Кам'янка-Бузької міської ради,

6. Бібрської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 77000 грн. 10 коп.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області, Волицької сільської ради Сокальського району Львівської області, Опарівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, Дашавської селищної ради, Кам'янка-Бузької міської ради, Бібрської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 77 000 грн. 10 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем завдано шкоду державі, внаслідок здійснення в межах Сокальського проммайданчика Волицького ЛВУМГ, Опарського виробничого управління підземного зберігання газу, Дашавського виробничого управління підземного зберігання газу, Камянка-Бузького промислового майданчика Волицького ЛВУМГ, Бібрського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів видобутку підземних вод для виробничих потреб підприємства відповідача без спеціального дозволу на користування надрами, що зафіксовано в акті №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, складеному Державною екологічною інспекцією у Львівській області. З огляду на вищенаведене, прокурор вважає, що відповідач повинен відшкодувати державі шкоду, завдану незаконним видобуванням підземних вод, що розраховується на підставі Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №389 від 20.07.2009, та становить 77000,10 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 року у справі № 910/4835/16 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, заступник прокурора м. Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 року у справі № 910/4835/16 в та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва від 05.07.2016 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Сітайло Л.Г., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2016 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Сітайло Л.Г., Дідиченко М.А. прийнято апеляційну скаргу Заступника прокурора м. Києва у справі № 910/4835/16 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 29.08.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 р. по справі № 910/4835/16 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у звязку із перебуванням у відпустці судді (яка не є суддею - доповідачем) Дідиченко М.А.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.08.2016 р. для розгляду справи № 910/4835/16 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Сітайло Л.Г., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 р. у справі № 910/4865/16 колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Сітайло Л.Г., прийнято апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва у справі № 910/4835/16 до провадження колегії суддів у названому складі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 р. у справі № 910/4865/16 відкладено розгляд справи на 10.10.2016р.

Представник прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 31.05.2016р. у справі № 910/4835/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники позивачів у судове засідання не зявились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивачів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Протягом 16.11.2015 по 04.12.2015 Державною екологічною інспекцією у Львівській області на підставі наказу від 13.11.2015 №282-і/п, від 23.11.2015 №292-і/п було проведено планову перевірку відповідності дотримання Філією Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами, за результатами якої Державною екологічною інспекцією у Львівській області складено акт №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (копія акту долучена прокурором до позову).

Відповідно до розділу Охорона земельних ресурсів акту №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, складеного Державною екологічною інспекцією у Львівській області, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" є постійним користувачем земельних ділянок, що розташовані на території: Опарівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області; Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області; Камянка-Бузької міської ради Камянка-Бузького району Львівської області; Волицької сільської ради Сокальського району Львівської області; Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області, що також підтверджується долученими до відзиву на позов копіями державних актів на право постійного користування земельною ділянкою І-ЛВ №002923, ІІ-Л №001167, ІІ-ЛВ №004105, І-ЛВ № 000954, ІІ ЛВ №003883.

Відповідно до розділу Охорона та раціональне використання водних ресурсів акту №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, складеного Державною екологічною інспекцією у Львівській області, водопостачання на підрозділах УМГ Львівтрансгаз здійснюється централізованим водопостачанням, а також із власних підземних водозаборів, зокрема: Сокальського проммайданчика Волицького ЛВУМГ, Опарського виробничого управління підземного зберігання газу, Дашавського виробничого управління підземного зберігання газу, Камянка-Бузького промислового майданчика Волицького ЛВУМГ, Бібрського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів.

Згідно з розділом Охорона та раціональне використання водних ресурсів акту №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, складеного Державною екологічною інспекцією у Львівській області, КС Сокаль-Волицького ЛВУМГ за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 2,75тис. м3 води (1,37 тис. м3 води на госппитні потреби; 1,38 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015); Опарським ВУПЗГ за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 55,77 тис. м3 води (33,51 тис. м3 води на госппитні потреби; 22,26 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015); Дашавським ВУПЗГ за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 9,2 тис. м3 води . (4,7 тис. м3 води на госппитні потреби; 4,5 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015); Камянка-Бузьким промисловим майданчиком ЛВУМГ за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 2,46 тис. м3 води (1,19 тис. м3 води на госппитні потреби; 1,27 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015); Бібрським ЛВУМГ КС Бібрка за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 4,85 тис. м3 води (4,49 тис. м3 води на госппитні потреби; 0,36 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015).

Як вбачається з матеріалів справи, на запит Державної екологічної інспекції у Львівській області від 30.11.2015 №03-4373, відповідачем було надано довідку №5983/27-01 від 02.12.2015 відбору води УМГ Львівтрансгаз ПАТ Укртрансгаз по Львівській області за період з 21.12.2013 по 03.12.2015, відповідно до якої відповідач зазначив, що за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по Дашавському ВУПЗГ було відібрано всього 9,2 тис. м3 води (4,7 тис. м3 води на госппитні потреби; 4,5 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню; у процесі транспортування газу вода участі не приймає); за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по Бібрському ЛВУМГ було відібрано всього 4,85 тис. м3 води (4,49 тис. м3 води на госппитні потреби; 0,36 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню та поповнення пожежного резервуару; у процесі транспортування газу вода участі не приймає); за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по Опарському ВУПЗГ було відібрано всього 55,77 тис. м3 води (33,51 тис. м3 води на госппитні потреби; 22,26 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню; у процесі транспортування газу вода участі не приймає); за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по Камянка-Бузькому проммайданчику було відібрано всього 2,46 тис. м3 води (1,19 тис. м3 води на госппитні потреби; 1,27 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню; у процесі транспортування газу вода участі не приймає); за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по КС-Сокаль було відібрано всього 2,75 тис. м3 води (1,37 тис. м3 води на госппитні потреби; 1,38 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню; у процесі транспортування газу вода участі не приймає).

Судом встановлено, що з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання Філією Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної з 16.11.2015 по 04.12.2015 держінспекторами з ОНПС Львівської області, Державною екологічною інспекцією у Львівській області складено припис №146-03 від 08.12.2015, відповідно до якого приписано до 08.06.2016 отримати спеціальний дозвіл на користування надрами для добування підземних прісних вод для Опарського ВУПЗГ, Бібрського ЛВУМГ КС Бібрка, Волицького ЛВУМГ Камянка-Бузького проммайданчика, Волицького ЛВУМГ КС Сокаль, Дашавського ВУПЗГ.

21.12.2015 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення №007689, відповідно до якого ОСОБА_4, який працює на посаді начальника відділу екології, природних ресурсів та енергозбереження Філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, допущено порушення державного права власності на надра, яке виявлено під час проведення планової перевірки Філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз. Виявлено забір та використання підземних вод для забезпечення технологічного процесу виробництва (на виробничі потреби) при відсутності спеціального дозволу на користування надрами, що є порушенням ст.ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра.

Постановою Державної екологічної інспекції у Львівській області про закриття справи про адміністративне правопорушення від 21.12.2015 №530/03 справу про адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4, закрито, матеріали перевірки скеровано в прокуратуру Львівської області.

Так, Державна екологічна інспекція у Львівській області вважає, що відповідач використовував воду не тільки на власні госппитні потреби, а і на виробничі потреби свого підприємства, що унеможливлює застосування ст. 23 Кодексу України про надра.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44, стаття 49 Водного України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування право на їх використання.

За змістом ст. 23 Кодексу України про надра в редакції від 16.10.2012, чинній станом на період часу, який був предметом здійсненої позивачем перевірки відповідності дотримання Філією Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз вимог природоохоронного законодавства, зокрема, в галузі водних ресурсів (21.12.2013-02.12.2015), землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є:

а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;

б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;

в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі ст. 92 Земельного кодексу України Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових чи питних потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод підприємством для інших цілей вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Судом встановлено щодо наявності у відповідача права постійного користування спірними земельними ділянками та прокурором не оспорюються.

За таких обставин, до предмету доказування у даній справі входять обставини, що стосуються визначення цілей (питних/господарсько-побутових чи інших) забору протягом 21.12.2013 по 02.12.2015 підземних вод відповідачем, з метою встановлення наявності чи відсутності підстав для отримання ним на вказаний період спеціального дозволу для видобутку підземних вод.

З матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз є транспортування газу трубопроводами (60.30.2).

Відповідно до глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), а саме ст. 61 Водного кодексу України, підземні води питної якості повинні використовуватися у першу чергу для задоволення потреб питного і господарсько-побутового водопостачання населення, а також харчової промисловості та тваринництва.

Відповідно до глава 13 Водного кодексу України (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) передбачає норми, що стосуються особливостей спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб сільського і лісового господарства (ст. 65), особливостей спеціального водокористування та користування водними об'єктами для промислових і гідроенергетичних потреб (ст. 66), особливостей користування водними об'єктами для потреб водного транспорту (ст. 67), особливостей спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб рибного і мисливського господарства (ст. 68), особливостей користування водними об'єктами для протипожежних потреб (ст. 69).

Відповідно до чинного Державного стандарту Союзу ССР ГОСТ 17.1.1.04-80 Класифікація підземних вод за цілями водокористування, що затверджений постановою Державного комітету СССР по стандартам від 31.03.1980 року за № 1452, класифікація цілей користування підземними водами здійснюється на: Господарсько-питні та комунально-побутові потреби населення; Лікувальні, курортні та оздоровчі цілі; Потреби сільського господарства (без зрошення та обводнення); Зрошення та обводнення; Промислові потреби (без теплоенергетики); Потреби теплоенергетики; Територіальний перерозподіл стоку поверхневих вод та поповнення запасів підземних вод; Скидання стічних вод; Інші потреби. В свою чергу кожен вид водокористування з переліченої класифікації поділяється на підкласи з визначенням відповідного класу підземних вод, що застосовується в кожному конкретному виді водокористування.

Так, до господарсько-питних та комунально-побутових потреб населення входить виключно: господарсько-питне водопостачання (централізоване та нецентралізоване) територій житлової забудови та громадських будівель міських промислових районів та сільськогосподарських районів; кондиціонування повітря в громадських та житлових будівлях; полив та миття територій населених пунктів (вулиць, площ, зелених насаджень), робота фонтанів тощо; полив посадок в міських та селищних теплицях і парниках; інші потреби (в тому числі гасіння пожеж, промивання водопровідних та каналізаційних мереж).

В свою чергу, до промислових потреб (без теплоенергетики) входять:

- господарсько-питні та комунально-побутові потреби промислових підприємств (і гасіння пожеж) з використанням як води питної, так і води технічної;

- технічні потреби будівництва, підприємств по переробці сировини (виготовлення харчових продуктів, хіміко-фармацевтичних препаратів, промислових виробів та інші): забезпечення водою виробничих процесів; кондиціонування повітря; розробка твердих корисних копалин: технічне водопостачання шахт, розрізів, рудників, карєрів, забезпечення водою виробничих процесів на збагачувальних фабриках; видобування промислових хімічних компонентів із підземних вод.

З огляду на вищенаведене, зазначений стандарт ГОСТ 17.1.1.04-80 Класифікація підземних вод за цілями водокористування, що затверджений постановою Державного комітету СССР по стандартам від 31.03.1980 року за № 1452, передбачає, що підприємство може мати як свої власні господарсько-питні та комунально-побутові потреби, тобто господарсько-побутові потреби підприємства, не повязані з потребами населення, так і, так-звані, технічні (виробничі) потреби підприємства (забезпечення водою виробничих процесів, тобто у тих випадках, коли технологічний процес виробництва продукту (тощо) неможливий без участі води). При цьому, суд відзначає, що як власні господарсько-побутові потреби підприємства (що не повязані з потребами населення), так і технічні (виробничі) потреби підприємства за критерієм цілі використання віднесені до промислових потреб підприємства, що не повязані з потребами населення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що будь-які потреби підприємства у водних ресурсах (чи то комунально-побутові, питні, чи то технічні при використанні води безпосередньо в самому процесі виробництва) є його промисловими потребами, найменування яких зазначені в розділі 13 Водного кодексу України.

Водночас, кожне підприємство може мати власні господарсько-побутові потреби, як-от забезпечення санітарно-гігієнічних умов працівникам відповідача, миття території, обладнання, пожежогасіння тощо. Разом з тим, вказані цілі водоспоживання жодним чином не пов'язані безпосередньо з забезпеченням технологічного процесу виробництва.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 01.04.2015 у справі №3-32гс15, зазначено, що із системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) Водного кодексу України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби".

Враховуючи правову позицію Верховного суду України стосовно того, що виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби", оскільки останні за своїм змістом є ширшими поняттями, які, з огляду на викладені обставини, в тому числі, включають в себе так-звані виробничі (технічні) потреби підприємства (потреба у воді, коли вона приймає безпосередню участь у процесі виробництва). Таким чином, виробничі потреби підприємства не збігаються за обсягом понять з потребами підприємства (промисловими потребами), так як останні можуть включати в себе питні, комунально-побутові, власне виробничі (у розумінні використання в технологічних цілях для забезпечення виробничого процесу) тощо.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про те, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб лише населення, з огляду на наступне.

Наведені вище спеціальні статті глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення) Водного кодексу України не встановлюють правило, за яким господарсько-побутовими потребами є виключно потреби населення (не ототожнюють дані поняття), а фактично входять до глави кодексу, що регулює особливості порядку спеціального водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб такого субєкта, як населення. При цьому, відсутність в структурі Водного кодексу України спеціального розділу щодо порядку водокористування для задоволення господарсько-побутових потреб самої юридичної особи-землевласника/землекористувача не виключає можливості існування у такої особи власних господарсько-побутових потреб, необхідних для забезпечення функціонування самого підприємства та забезпечення умов праці на підприємстві, тим більше, що положення статті 23 Кодексу України про надра в редакції від 16.10.2012 надають землевласникам і землекористувачам (всім) в межах наданих їм земельних ділянок право без спеціальних дозволів видобувати підземні води для власних господарсько-побутових потреб та забезпечення господарсько-питного водопостачання (як власного, так і водопостачання населення), з відповідними обмеженнями продуктивності водозаборів підземних вод до 300 кубічних метрів на добу.

За таких обставин, за умови, коли норма ст. 23 Водного кодексу України передбачає можливість використання без дозволу землевласником чи землекористувачем (по суті, як фізичною, так і юридичною особою, що, в свою чергу можуть здійснювати як комерційну, так і некомерційну господарську діяльність) видобутих підземних вод для забезпечення власних господарсько-побутових потреб, та, відповідно передбачає можливість існування таких власних господарсько-побутових потреб у підприємства, суд вважає, що вузьке розуміння даного поняття в контексті господарсько-побутових потреб лише населення (лише у звязку з тим, що Водний кодекс містить спеціальний розділ такого змісту, та не містить визначення господарсько-побутових потреб підприємств), та віднесення всіх інших потреб, що охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби", тобто, по суті, усіх потреб водокористування будь-якої юридичної особи, яке не повязане із обслуговуванням населення, - до виробничих потреб підприємства, є, на думку суду, необґрунтованим та неповним. У звязку з вищенаведеним, суд дійшов висновку, що господарсько-побутові потреби, які повязані з функціонуванням самого підприємства та забезпечення умов праці на підприємстві, однак не беруть участі у технологічному процесі виробництва, також є промисловими потребами підприємства, поряд з виробничими (технічними).

Наведене вище дає підстави для висновку, що видобуток підземних вод для забезпечення саме виробничих (технічних) потреб землевласника/землекористувача, які повязані із забезпеченням технологічного процесу виробництва, вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу, з огляду на положення ст. 23 Кодексу України про надра в редакції від 16.10.2012.

Як встановлено судом, на запит Державної екологічної інспекції у Львівській області від 30.11.2015 №03-4373, відповідачем було надано, в тому числі, довідку №5983/27-01 від 02.12.2015 відбору води УМГ Львівтрансгаз ПАТ Укртрансгаз по Львівській області за період з 21.12.2013 по 03.12.2015, відповідно до якої відповідач зазначив, що за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по Дашавському ВУПЗГ було відібрано всього 9,2 тис. м3 води (4,7 тис. м3 води на госппитні потреби; 4,5 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню; у процесі транспортування газу вода участі не приймає); за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по Бібрському ЛВУМГ було відібрано всього 4,85 тис. м3 води (4,49 тис. м3 води на госппитні потреби; 0,36 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню та поповнення пожежного резервуару; у процесі транспортування газу вода участі не приймає); за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по Опарському ВУПЗГ було відібрано всього 55,77 тис. м3 води (33,51 тис. м3 води на госппитні потреби; 22,26 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню; у процесі транспортування газу вода участі не приймає); за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по Камянка-Бузькому проммайданчику було відібрано всього 2,46 тис. м3 води (1,19 тис. м3 води на госппитні потреби; 1,27 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню; у процесі транспортування газу вода участі не приймає); за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 по КС-Сокаль було відібрано всього 2,75 тис. м3 води (1,37 тис. м3 води на госппитні потреби; 1,38 тис. м3 води на виробничі потреби забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню; у процесі транспортування газу вода участі не приймає).

Згідно з розділом Охорона та раціональне використання водних ресурсів акту №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, Державна екологічна інспекція у Львівській області, використовуючи відомості з наданої відповідачем довідки №5983/27-01 від 02.12.2015 встановила обставини щодо використання відповідачем частини видобутих ним підземних вод для госппитних потреб, а частини для виробничих.

Державною екологічною інспекцією у Львівській області зазначено, що КС Сокаль-Волицького ЛВУМГ за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 2,75тис. м3 води (1,37 тис. м3 води на госппитні потреби; 1,38 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015); Опарським ВУПЗГ за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 55,77 тис. м3 води . (33,51 тис. м3 води на госппитні потреби; 22,26 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015); Дашавським ВУПЗГ за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 9,2 тис. м3 води . (4,7 тис. м3 води на госппитні потреби; 4,5 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015); Камянка-Бузьким промисловим майданчиком ЛВУМГ за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 2,46 тис. м3 води (1,19 тис. м3 води на госппитні потреби; 1,27 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015); Бібрським ЛВУМГ КС Бібрка за період з 21.12.2013 по 02.12.2015 було видобуто 4,85 тис. м3 води (4,49 тис. м3 води на госппитні потреби; 0,36 тис. м3 води на виробничі потреби) без спеціального дозволу на користування надрами (довідка №5983/27-01 від 02.12.2015).

Таким чином, інформація щодо цілей водокористування була взята позивачем 1 саме з вищевказаної довідки №5983/27-01 від 02.12.2015, наданої відповідачем.

Суд зазначає, що передбачені приписами ст. 23 Кодексу України про надра норми кількості водозабору (300м3 за добу) відповідачем порушені не були, вказаний факт не заперечується учасниками судового процесу.

Крім того, відповідачем щодо кожного зі спірних водозаборів було надано відомості про цілі використання видобутих вод, які були іменовані як госппитні потреби та виробничі потреби. При цьому, біля кожної вказівки на виробничі потреби відповідачем надано деталізацію таких цілей водокористування: забезпечення санітарних умов працівників/опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню/ поповнення пожежного резервуару; у процесі транспортування газу вода участі не приймає.

Як встановлено судом, господарсько-побутові потреби підприємства не відносяться до виробних потреб (технологічних, які беруть участь у процесі виробництва). Саме до таких потреб (господарсько-побутових) і відносяться зазначені відповідачем у довідці №5983/27-01 від 02.12.2015 цілі використання підземних вод, а саме: забезпечення санітарних умов працівників, опалення та підігрів води в господарських приміщеннях через котельню, поповнення пожежного резервуару.

Відповідно до ст. 69 глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) Водного кодексу України, забір води для протипожежних потреб здійснюється з будь-яких водних об'єктів без дозволу на спеціальне водокористування в кількості, необхідній для ліквідації пожежі.

Водночас, позивач 1, посилаючись на довідку відповідача №5983/27-01 від 02.12.2015 в акті №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, встановив обставини щодо використання відповідачем води, зокрема, у Бібрському ЛВУМГ, в тому числі, для виробничих потреб у розмірі 0,36 тис. м3, в той час, як вказаний обєм води, в тому числі, було використано для протипожежних потреб, натомість приписи ст. 69 Водного кодексу України передбачають, що забір води для протипожежних потреб здійснюється з будь-яких водних об'єктів без дозволу на спеціальне водокористування в кількості, необхідній для ліквідації пожежі.

Наведене вище дає підстави для висновку, що видобуті з власних водозаборів підземні води використовувались відповідачем для власних питних та господарсько-побутових потреб (санітарних, опалювальних, протипожежних), натомість використання таких вод безпосередньо в технологічному процесі транспортування газу (технічні/виробничі потреби) відповідачем здійснено не було, доказів протилежного суду не надано, тим більше, що позивач 1 у складеному ним акті №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами при встановленні обставин використання відповідачем підземних вод для виробничих потреб прямо посилається на відомості, зазначені відповідачем у довідці №5983/27-01 від 02.12.2015.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що найменування цілей використання підземних вод, які суперечать чи не враховують детальний опис таких цілей із вказівками на особливості використання вод (їх розшифрування), не є підставою для часткового/усіченого застосування позивачем 1 в процесі здійснення ним перевірки діяльності відповідача відомостей, наданих самим земле-, водо-, надрокористувачем (відповідачем), на шкоду такому користувачу.

Таким чином, суд бере до уваги не формальну назву водокористування, зазначену відповідачем у довідці (виробничі потреби), а саме фактичні цілі водокористування, які розшифровані відповідачем у довідці, яка була взята до уваги інспекцією при перевірці.

Надані прокурором 31.05.2016 Звіти про використання води, відповідно до яких прокурор зазначає про використання відповідачем вод для виробничих потреб, судом не приймаються до уваги, оскільки обставини щодо такого використання позивачем 1 були встановлені на підставі довідки №5983/27-01 від 02.12.2015, яка вказана в акті №427,413/03/653 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову, оскільки прокурором та позивачами не доведено обставин використання відповідачем видобутих ним без спеціального дозволу із власних водозаборів в межах Сокальського проммайданчика Волицького ЛВУМГ, Опарського виробничого управління підземного зберігання газу, Дашавського виробничого управління підземного зберігання газу, Камянка-Бузького промислового майданчика Волицького ЛВУМГ, Бібрського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів підземних вод з метою їх використання для інших, крім господарсько-побутових потреб підприємства відповідача.

Крім того, заявляючи позов про відшкодування збитків, як на підставу виникнення права вимагати їх відшкодування, прокурор вказує на делікт вчинення відповідачем видобування підземних вод без спеціального дозволу, що є порушенням норм Кодексу України про надра та Водного кодексу України, а отже, виходячи з предмету та підстав позову, прокурором фактично заявлено вимогу про відшкодування шкоди (глава 82 Цивільного кодексу України).

Стаття 1166 Цивільного кодексу України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідним є доведення таких фактів:

а) неправомірність поведінки особи: неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди, зокрема, втрату або пошкодження майна потерпілого. При цьому, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

З огляду на вищенаведене, за умови недоведення прокурором наявності підстав вважати, що відповідачем було порушено норми ст. 23 Кодексу України про надра, а саме, що було використання відповідачем підземних вод не для забезпечення власних господарсько-побутових потреб, відсутні підстави для притягнення такої особи до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обовязків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 31.05.2016р. у справі № 910/4835/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 31.05.2016р. у справі № 910/4835/16 без змін.

2. Матеріали справи № 910/4835/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

ОСОБА_1