КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р. Справа№ 910/7065/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

ОСОБА_1

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність № 58Д-10 від 22.01.2016,

відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 010-01/5434 від 10.08.2015,

третьої особи 1: не зявився,

третьої особи 2: не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Креатив Постач

на рішення Господарського суду м. Києва

від 21.07.2016

у справі № 910/7065/16 ( суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Креатив Постач

до Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України

треті особи Приватне акціонерне товариство Креатив, Товариство з обмеженою відповідальністю Регіонпродукт-Україна

про визнання договорів поруки припиненими

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Креатив Постач звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, треті особи Приватне акціонерне товариство Креатив, Товариство з обмеженою відповідальністю Регіонпродукт-Україна про визнання договору поруки №151214Р20 від 30.07.2014 припиненим.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.07.2016 у справі №910/7065/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Креатив Постач подало апеляційну скаргу, в якій просило скачувати рішення Господарського суду м. Києва від 21.07.2016 у справі №910/7065/16, винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити, визнати поруку за Договором №151214Р20 від 30.07.2014, що укладений між ПрАТ «Креатив», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ТОВ «Регіонпродукт - Україна» та ТОВ «Креатив Постач», та поруку за Догвором №151213Р23 від 21.08.2013, що укладений між ПрАТ «Креатив», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Креатив Постач», припиненими. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2016 для розгляду справи №910/7065/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Креатив Постач було сформовано колегію суддів під головуванням судді Андрієнка В.В., суддів Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Креатив Постач було прийнято до провадження у визначеному складі суддів та призначено до розгляду на 20.09.2016.

В судове засідання, яке відбулось 20.09.2016 не зявились представники позивача, відповідача та третьої особи 2. Про час та дату судового засідання були повідомили належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Враховуючи вищенаведене розгляд справи було відкладено на 13.10.2016.

13.10.2016 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) КАГС від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Креатив Постач відмовити в повному обсязі, а рішення залишити без змін.

13.10.2016 в судове засідання не зявились представники третіх осіб, про час та дату судового засідання були повідомили належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомили.

Головуючи суддя ставив на обговорення питання, стосовно можливості слухання справи без участі представників третіх осіб, присутні представники позивача та відповідача вважали можливий розгляд справи без участі третіх осіб. Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час та дату судового засідання, колегія суддів ухвалила слухати справу у відсутності представників третіх осіб. Представники позивача та відповідача надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі. Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, головуючим суддею, після проведення колегією суддів наради, було оголошену вступну та резолютивну частини постанови у справі №910/7065/16.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2008 між Відкритим акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України (банк) та Закритим акціонерним товариством Креатив (позичальник) було укладено Генеральну кредитну угоду №15130N2 (Генеральна угода).

Відповідно до п.1.1., 1.2. Генеральної угоди, генеральна угода регулює загальні засади співпраці між банком та позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності Позичальника, яка містить усі напрями діяльності підприємства позичальника, зазначені у Бізнес-плані позичальника.

Метою цієї Генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності позичальника, яке здійснюється відповідно до цієї Генеральної угоди.

Згідно з п.4.1. Генеральної угоди, відповідно до умов цієї Генеральної угоди банк проводить Кредитні операції в межах лімітів, визначених п.4.5. Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитного договору, укладеного в рамках цієї Генеральної угоди.

За змістом п.п.4.5.1. Генеральної угоди загальний ліміт заборгованості за Генеральною угодою: загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за цією Генеральною угодою не може перевищувати екв. 25000000 (двадцять пять мільйонів) доларів США. Сторони погодили, що загальний ліміт заборгованості за Генеральною угодою поширюється на кредитні договори, які будуть укладені в рамках Генеральної угоди протягом її дії.

Відповідно до п.п.4.5.2. Генеральної угоди ліміт заборгованості за кредитним договором встановлюється в порядку та на умовах, визначених у кредитному договорі, укладеному банком з позичальником, який є невідємною частиною Генеральної угоди.

Згідно з п.п.4.5.3. Генеральної угоди загальна сума всіх чинних лімітів заборгованості за кредитними договорами в будь-який момент дії Генеральної угоди не може перевищувати суми загального ліміту заборгованості за Генеральною угодою.

Відповідно до п. 4.3 Генеральної угоди строк користування кредитом за цією Генеральною угодою встановлюється до 17.11.2011.

Згідно з п.п.5.2.8. Генеральної угоди позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за кредитним договором.

Відповідно до п.10.1. Генеральної угоди, Генеральна угода набуває чинності з дати її підписання повноважними представниками позичальника та банку і залишається чинною до дати повного виконання сторонами зобовязань за генеральною угодою.

В подальшому між Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України (банк) та Приватним акціонерним товариством Креатив (позичальник) було укладено Кредитні договори №151213К17 від 21.08.2013, №151214К12 від 10.06.2014 та №151214К16/EEP-17-EXIM від 19.09.2014.

17.11.2008 між Відкритим акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України (банк) та Закритим акціонерним товариством Креатив (позичальник) було укладено ряд додаткових договорів, зокрема, Додатковою угодою №151213К17-4 від 11.12.2013 до Кредитного договору сторони погодили збільшити комісію за невиконання певних пунктів Кредитного договору.

Додатковою угодою №151213К17-23 від 16.10.2014 до Кредитного договору сторони погодили, що позичальник сплачує банку комісію за зміну умов договору в сумі 60000 грн.

Додатковою угодою №151213К14-24 від 02.12.2014 до Кредитного договору сторонами погоджено, що строк погашення кредиту повинен здійснюватись в сумі не менше ніж 21888750 дол. США кожні 90 днів, починаючи з дати укладання цього додаткового договору. Також сторонами було обумовлено сплату комісії за зміну умов договору в розмірі 600000 грн.

В якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №151213К17, 21.08.2013 між ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (кредитор), ПрАТ Креатив (позичальник) та ТОВ Креатив Постач (поручитель) було укладено Договір поруки №151213Р23, відповідно до умов п.п.3.1., 3.2. якого поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобовязання.

У випадку невиконання позичальником основного зобовязання кредитор має право вимагати виконання цього зобовязання у поручителя та/або позичальника, як у солідарних боржників.

Згідно з п.п.2.1.6. Договору поруки, поручитель підтверджує, що він ознайомився з умовами кредитної угоди (включаючи всі додатки до Кредитної угоди, що є чинними на дату укладання цього договору), укладеної між кредитором і позичальником, поінформований про фінасово-економічний стан позичальника і повністю розуміє свої обовязки згідно з цим договором.

Відповідно до п.п.2.1.7. Договору поруки, поручитель надає згоду на забезпечення цією порукою всіх зобовязань позичальника за кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до Кредитної угоди, що будуть укладені в майбутньому.

Додатково, 30.06.2015 між сторонами було укладено Договір №151213Р23-1 про внесення змін до Договору поруки №151213Р23 від 21.08.2013 відповідно до п.1 якого, поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до Кредитної угоди після дати укладення Договору поруки, починаючи з додаткового договору №151213К17-1 від 28.08.2013 до додаткового договору №151213К17-25 від 30.06.2015.

Відповідно до п.2 зазначеного договору, поручитель підтверджує, що всі зміни, які були внесені до Кредитної угоди після дати укладення Договору поруки, вносилися за його попередньою згодою.

Разом з тим, в якості забезпечення виконання зобовязань за Генеральною угодою, 30.07.2014 між ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (кредитор), ПрАТ Креатив (позичальник 1), ТОВ Регіонпродукт-Україна (позичальник 2) та ТОВ Креатив Постач (поручитель) було укладено Договір поруки №151214Р20, відповідно до умов п.п.3.1., 3.2. якого поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобовязання.

У випадку невиконання позичальником основного зобовязання кредитор має право вимагати виконання цього зобовязання у поручителя та/або позичальника, як у солідарних боржників.

Згідно з п.п.2.1.6. Договору поруки, поручитель підтверджує, що він ознайомився з умовами кредитної угоди (включаючи всі додатки до Кредитної угоди, що є чинними на дату укладання цього договору), укладеної між кредитором і позичальником, поінформований про фінасово-економічний стан позичальника і повністю розуміє свої обовязки згідно з цим договором.

Відповідно до п.п.2.1.7. Договору поруки, поручитель надає згоду на забезпечення цією порукою всіх зобовязань позичальника за кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до Кредитної угоди, що будуть укладені в майбутньому.

Отже, як вже було зазначено судом, 30.06.2015 між сторонами було укладено Договір №151214Р20-1 про внесення змін до Договору поруки №151214Р20 від 30.07.2014 відповідно до п.1 якого, поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008 після дати укладення Договору поруки, починаючи з додаткової угоди №151308N2-31 від 30.07.2014 до додаткової угоди №151308N2-32 від 22.08.2014.

Відповідно до п.2 зазначеного договору, поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма умовами кредитних договорів, що були укладені між кредитором та позичальником в рамках Генеральної угоди, а саме: кредитного договору №151213К17 від 21.08.2013; кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014 та кредитного договору №151214К16/EEP-17-EXIM від 19.09.2014.

Поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами до ерудитного договору №151213К17 від 21.08.2013, починаючи з додаткового договору №151213К17-20 від 22.08.2014 до додаткового договору 151213К17-25 від 30.06.2015; кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014, починаючи з додаткового договору №151214К12-1 від 22.08.2014 до додаткового договору №151214К12-2 від 30.06.2015; кредитного договору №151214К16/EEP-17-EXIM від 19.09.2014, починаючи з додаткового договору №151214К16/EEP-17-EXIM-1 від 02.02.2014 до додаткового договору №151214К16/EEP-17-EXIM-2 від 30.06.2015.

Згідно з п.3 договору, поручитель підтверджує, що зміни, які були внесені після дати укладання Договору поруки до Генеральної угоди та кредитних договорів, зазначених в п.1 та п.2 цього договору про внесення змін, вносилися за його попередньою згодою.

У відповідності до п.4 договору поручитель підтверджує, що після укладення кредитних договорів №151213К17 від 21.08.2013, №151214К12 від 10.06.2014, №151214К16/EEP-17-EXIM від 19.09.2014 та внесення до них та до Генеральної угоди змін, зазначених в п.1 та п.2 цього договору про внесення змін до договору поруки, порука, надана згідно з Договором поруки, залишатиметься чинною.

Як було вказано в рішенні суду, що спір у справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для визнання поруки за Договорами поруки припиненою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 вказано статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з статтею 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч.1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Припинення поруки означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що припинення поруки спричинюють такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

У свою чергу, порука не припиняється, якщо поручитель надав свою згоду на зміну умов основного зобов'язання. Згода поручителя надається в порядку та у спосіб, який передбачений договором поруки.

Отже, закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання забезпеченого порукою.

Таким чином, на зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 Цивільного кодексу України.

Значить, згідно із частиною першою статті 559 Цивільного кодексу України підставою для припинення поруки є сукупність таких умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Отже, відповідно до Договору про внесення змін №151213Р23-1 до договору поруки №151213Р23 від 21.08.2013 та Договору про внесення змін №151214Р20-1 до договору поруки №151214Р20 від 30.07.2014 визначено, що поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до Кредитної угоди та до Генеральної кредитної угоди.

Тому підписанням зазначених договорів поручитель підтвердив, що всі зміни, які були внесені до Генеральної угоди та кредитних договорів після дати укладання договорів поруки, вносилися за його згодою.

До того ж, спірними договорами поруки позивач поручився за належне виконання позивальником своїх зобовязань за генеральною угодою та кредитним договором у повному обсязі, при цьому договори не містять конкретного розміру зобовязань, за які поручився позивач, а лише мають посилання на умови кредитних договорів та всіх додаткових угод, які можуть бути укладені, зокрема, у майбутньому.

Як встановлено статтею 627 Цивільного кодексу України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сторони при укладенні Договорів поруки були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши Договори поруки.

Беручи до уваги вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, при укладенні Договорів поруки та Договорів про внесення змін до них, Товариство як поручитель підтвердило факт обізнаності з умовами Генеральної угоди та кредитних договорів, які, зокрема, передбачають право Банку змінити розмір комісії за невиконання певних пунктів кредитного договору та комісії за зміну умов договору, визначених умовами вказаних договорів. При цьому вказані зміни фактично не змінили обсягу відповідальності поручителя за договорами поруки.

Оскільки позивачем не доведено суду того, що порука за Договорами поруки припинилася внаслідок збільшення відповідачем розміру відповідальності позивача як поручителя без отримання його згоди на відповідне збільшення, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 21.07.2016 у справі №910/7065/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Креатив Постач задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 21.07.2016 у справі №910/7065/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Креатив Постач - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/7065/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

ОСОБА_1