КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа№ 910/79/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Шутов О.О.

відповідача - Мазур О.Л.

третьої особи-1 - Цуканова С.Г.

третьої особи-2 - Колосюк С.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.08.2016 р.

у справі № 910/79/16 (суддя - Головатюк Л.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко»

треті особи 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2. Національний банк України

про визнання правочину нікчемним

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко» про визнання нікчемним договору застави майнових прав № Д-3/2014 від 04.09.2014 р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.01.2016 р. було залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2016 р. було залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України.

В процесі розгляду справи у суді першої інстанції представником позивача було подано клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.02.2016 р. було призначено у справі № 910/79/16 судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі до надання висновків судової експертизи.

07.07.2016 р. до господарського суду м. Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист № 8134/16-45, в якому дана експертна установа просить надати їй додаткові матеріали для проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.08.2016 р. було поновлено провадження у справі № 910/79/16; задоволено клопотання судового експерта щодо надання додаткових матеріалів; зобов'язано позивача та відповідача надати Київському науково-дослідному інституту судових експертиз додаткові матеріали для проведення експертизи; зупинено провадження у даній справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу до Господарського суду м. Києва для вирішення питання про поновлення провадження у справі з метою проведення судового засідання з викликом сторін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено приписи чинного процесуального законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/79/16 та призначено до розгляду на 18.10.2016 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

За змістом ст. 41 ГПК України судовий експерт користується правами і несе обов'язки, зазначені у ст. 31 цього Кодексу.

Стаття 31 ГПК України надає право судовому експерту просити суд про надання йому додаткових матеріалів.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» додатковими матеріалами є речові та письмові докази. Судового експерта не наділено повноваженнями для пошуку та витребування речових або письмових доказів. Винятком є випадки, коли у процесі дослідження наданого у встановленому порядку для проведення експертизи об'єкта експерт виявляє інші об'єкти, стосовно яких йому не були поставлені питання або дослідження яких відноситься до компетенції експертів іншої спеціальності (спеціальностей): у такому випадку експерт вправі зафіксувати ці об'єкти, відокремити їх від основного об'єкта (якщо це не пов'язано з пошкодженням або знищенням об'єкта), описати їх у висновку та приєднати їх до матеріалів експертизи. У разі коли для вирішення поставлених перед експертом питань йому необхідні додаткові матеріали (документи, зразки тощо) він з огляду на положення частини четвертої статті 31 ГПК вправі просити господарський суд про їх надання. Водночас законом не передбачено повноважень судового експерта щодо витребування та одержання додаткових матеріалів безпосередньо від учасників судового процесу. Тому господарський суд не може покладати на останніх обов'язок надавати додаткові матеріали безпосередньо експертові на його вимогу. Клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів розглядається господарським судом після поновлення провадження у справі; за необхідності для розгляду такого клопотання суд може витребувати матеріали справи з експертної установи, а також повідомити учасників судового процесу про час і місце проведення відповідного судового засідання. Після розгляду клопотання провадження у справі знову зупиняється, а матеріали справи, якщо вони витребувалися судом, надсилаються до експертної установи. При цьому господарським судам слід мати на увазі можливість настання передбачених пунктами 1.13 і 4.9 Інструкції наслідків у вигляді повернення матеріалів справи суду, який призначив експертизу, або повідомлення експертом суду про неможливість надання висновку.

Як передбачено п. 2.3.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експерту заборонено самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної ухвали, місцевим судом було помилково однією ухвалою поновлено та зупинено провадження у справі без виклику сторін.

Крім того, всупереч вимогам вищевказаної постанови Пленуму, місцевим судом було доручено безпосередньо сторонам надати Київському науково-дослідному інституту судових експертиз додаткові матеріали для проведення експертизи, в той час, як такими повноваженнями наділений лише суд.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково було одночасно поновлено та зупинено провадження у справі без виклику сторін, а також безпідставно доручено сторонам надати саме Київському науково-дослідному інституту судових експертиз додаткові матеріали для проведення експертизи, а отже оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського м. Києва від 01.08.2016 р. у справі № 910/76/16 - скасуванню, з переданням вказаної справи на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Стосовно витрат скаржника по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Як вже зазначалось вище, у справі № 910/76/16 судом апеляційної інстанції було переглянуто та скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 7 ст. 106 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, тому розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.08.2016 р. у справі № 910/79/16 скасувати та передати справу на розгляд Господарського суду м. Києва.

3. Матеріали справи № 910/79/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Копію постанови надіслати сторонам та третім особам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран