ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 Справа № 917/1318/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Сіат-Лтд", вул. Ярмарочна, 11, м. Кременчук, 39600

до Публічного акціонерного товариства "Автокразбанк", вул. Київська, 8, м. Кременчук, 39600

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вул. Січових стрільців, б. 17, м. Київ, 04053

про стягнення збитків

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: не з'явилися

від відповідачів 1, 2: не з'явилися

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача збитків у вигляді відсотків сплачених за кредитним договором №Д - 1538 від 12.11.2014; № Д-1538 від 21.05.2015; №Д - 1604 від 10.08.2015; № Д - 1807 від 16.02.2016 у розмірі 8487,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до ст. 8 ОСОБА_1 України Про платіжні системи і переказ коштів в Україні Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з випискою Банку станом на 22.04.2014 на банківському рахунку позивача в Банку знаходились кошти в сумі 457150,00 грн, тобто достатня сума для здійснення вищевказаного платежу.

Проте, з часу подання зазначеного платіжного доручення, а саме: з 22.04.2014 та станом на час розгляду даної справи відповідачем 1 виконання переказу коштів за цим платіжним документом здійснено не було.

Як зазначає позивач, всупереч вимог 1.12 Інструкції НБУ № 22 Банк не повідомив ТОВ Фірма Сіат-Лтд про причини невиконання ним переказу коштів за платіжним дорученням, що призвело до не виконання позивачем умов господарського договору, укладеного із ПАТ Харківський машинобудівний завод Світло шахтаря, відповідно до якого позивач намагався придбати прес САН 1600.

Позивач вказує, що наслідком невиконання позивачем вищевказаного договору стало розірвання контракту № 03/2014 від 05.05.2014, укладеного між позивачем та "SAHINCE OTOMOTIVE SANAYI VETICARET A.S." (Туреччина), що встановлено рішенням господаревого суду Полтавської області від 08.07.2014 у справі №917/1066/14, яке набрало законної сили.

Позивач зазначає, що з офіційного повідомлення на сайті відповідача 1 він дізнався, що на підставі постанови Правління НБУ за № 320 від 30.05.2014 відповідача 1 віднесено до категорії неплатоспроможних банків, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач 2), прийнято рішення за № 40 про відкликання банківської ліцензії та запроваджено з 30.05.2014 по 29.08.2014 року тимчасову адміністрацію банку.

Листом від 07.04.2015 за № 21-100087/15 відповідач 2 повідомив позивача, що починаючи з 29.08.2014 здійснюється процедура ліквідації Банку.

Таким чином, у відповідача 1 знаходяться не перераховані, відповідно до платіжного доручення від 22.04.2014 та не повернуті позивачу кошти в сумі 457150,24 грн.

Крім того позивач зазначає, що відповідачі порушили його право на вільне володіння та розпорядження належними йому на праві власності коштами, а тому їх відповідальність щодо повернення коштів та сплати інших передбачених чинним законодавством нарахувань є солідарною. Платіжне доручення № 2023 від 22.04.2014 на перерахування 442500,00 грн, надане позивачем для виконання Банком, не виконувалося ним у зв'язку з наявністю вини Банку, і є результатом порушення ним норм чинного банківського законодавства. Вищевказана сума була благодійною допомогою одного із засновників (Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Сіат-Лтд) і призначалася для поповнення обігових коштів для господарської діяльності та оплати ПАТ Харківський машинобудівний завод Світло шахтаря товару: пресу гарячого кувального зусилля 1600 тон. Позивач був позбавлений можливості виконати умови договору від 07.03.2014 та здійснити його оплату власними коштами. Такі дії відповідача 1 зірвали виконання контракту № 03/2014 від 05.05.2014, укладеного позивачем з фірмою SAHINCE OTOMOTIV SANAYI VE TICARET A.S., термін дії якого закінчився 31.05.2014.

Строки оплати контракту та поставки товару, порушені Позивачем, тому останній був змушений укласти кредитні угоди із ПАТ Приватбанк для продовження здійснення господарської діяльності підприємства на невигідних для нього умовах, а саме: 12.11.2014 позивачем та ПАТ Приватбанк укладено договір № Д-1383 у виді відновлюваної кредитної лінії в лімітній сумі 200534,00 грн, з яких: 190000,00 грн - на поповнення обігових коштів та у розмірі 34,00 грн - для оплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами, зазначеними в п. 2.1.1 цього договору, під 23% річних за користування кредитом; рахунок для обслуговування кредиту 3810, із кінцевим терміном повернення кредиту 03.05.2015. За зазначеним договором позивачем сплачено 23% річних (2275,87 грн), що підтверджується звітом по кредиту. Погашено кредит 17.01.2015.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що з вини відповідача 1 він зазнав збитків в сумі 8187,43 грн.

Відповідач 1 у відзиві на позов проти позову заперечує, посилаючись на те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобовязань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку. За умови достатності коштів, які надійдуть від реалізації майна банку, що ліквідується та задоволення вимог кредиторів попередньої черги, ПАТ АКБ Банк виконає своє зобов'язання перед ТОВ Фірма Сіат-Лтд у розмірі, що акцептований відповідно до його заяви про визнання кредитором, а саме: 457150,24 грн.

Також, відповідач 1 вказує, що позивачем не доведено взаємозв'язок між неперерахуванням грошових коштів відповідно до наданого ним платіжного доручення та необхідністю укладення кредитних договорів із ПАТ КБ Приватбанк.

Відповідач 2 у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що Фонд не порушував права позивача як споживача банківських послуг, оскільки Фонд не надавав дані послуги, не укладав з позивачем жодних договорів. Подав клопотання про припинення провадження у справі у звязку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

02.06.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Сіат-Лтд (надалі - позивач) та Публічне акціонерне Товариство "Автокразбанк" (надалі - відповідач 1, Банк) уклали договір банківського рахунку № 02.06-2011/8189-БР.

Відповідно до умов договору відповідач 1 відкрив позивачу рахунок № 8189 в гривні та взяв на себе зобов'язання щодо здійснення його розрахунково-касового обслуговування у валютах, визначених клієнтом у заяві (ях), і щодо надання пов'язаних з цим послуг (п. 1.1, п. 2.4 договору).

Однак, відповідач 1 не виконав свої зобов'язання по договору та не здійснив перерахування коштів, відповідно до вищевказаного платіжного доручення, у передбачений договором та чинним законодавством термін.

22.04.2014 позивач звернувся до відповідача 1 з платіжним дорученням № 2023 на здійснення перерахування коштів в сумі 442500,00 грн на рахунок ПАТ Харківський машинобудівний завод Світло шахтаря.

21.05.2015 позивачем та ПАТ Приватбанк укладено договір 1538 у виді відновлюваної кредитної лінії в лімітній сумі 200534,00 грн, з яких: 190000,00 грн - на поповнення обігових коштів, та у розмірі 34,00 грн - для оплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухового майна шляхом перерахування за реквізитами, зазначеними в п.2.1.1 цього договору, під 31,3% річних за користування кредитом з кінцевим погашенням (поверненням) до 05.08.2015. За зазначеним договором позивачем сплачено 31,3% річних (1173,75 грн), що підтверджується звітом по кредиту. Погашено кредит 24.07.2015.

10.08.2015 та 16.02.2016 позивачем та ПАТ Приватбанк укладено договір № Д-1604 та договір № Д-1807 для поповнення обігових коштів та оплати за реєстрацію предметів застави, відповідно, кінцевий термін погашення кредиту 03.05.2015, сплачено 25% річних в сумі 4035,03 грн; кінцевий термін погашення кредиту 07.08.2016, сплачено 23% річних в сумі 702,78 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.08.2014 №537 Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Автокразбанк" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 29.08.2014 прийнято рішення №76 Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ Банк та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію.

На підставі частини п'ятої статті 44 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23.07.2015 № 141 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ АКБ Банк на 1 рік до 29.08.2016 включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ АКБ Банк ОСОБА_2 до 29.08.2016 включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 11.08.2016 № 1476, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ АКБ БАНК на один рік - до 29.08.2017 включно.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ АКБ БАНК ОСОБА_2 на один рік - до 29.08.2017 включно.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua).

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Цим ОСОБА_1 встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (п. 1 ст. 1 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб).

Положеннями статті 2 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Як зазначає відповідач 1 у відзиві на позов, 08.09.2014 TOB Фірма Сіат-Лтд звернулося до Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ АКБ Банк із заявою про визнання кредитором на суму 457150,24 грн. Вимоги ТОВ Фірма Сіат-Лтд акцептовані рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів у зазначеному розмірі.

Зазначена вище сума становить залишок грошових коштів на поточному рахунку ТОВ Фірма Сіат-Лтд, що, зокрема, відображено у рішенні господарського суду Полтавської області у справі № 917/1066/14.

ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено спосіб задоволення вимог кредиторів, який полягає в наступному.

Відповідно до ст. 50 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції, яка є чинною на даний час) з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл.

Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб'єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб'єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку.

Інвентаризація майна банку та формування ліквідаційної маси мають бути завершені у строк до шести місяців з дня прийняття рішення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії. Результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно зі ст. 51 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, виконавча дирекція Фонду затверджує заходи з передпродажної підготовки майна одного або кількох банків (майно, об'єднане у пули активів, цілісні майнові комплекси, пакети акцій тощо), ремонту основних засобів, добудови об'єктів незавершеного будівництва, реалізації девелоперських проектів (зокрема операцій з експлуатації нерухомості) на належних банку земельних ділянках із залученням інвестицій, вилучення з непридатного для експлуатації майна окремих деталей, вузлів, агрегатів тощо для подальшої реалізації. Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим ОСОБА_1 та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації. Фонду заборонено відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду способу, порядку, складу та умов відчуження майна такого банку, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодження, а також у випадках, передбачених цим ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 52 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим ОСОБА_1, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього ОСОБА_1, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб-підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб -підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов'язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п'ятою цієї статті.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Іншого способу задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку законодавством України не передбачено.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 36 ОСОБА_1 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Згідно частини 1 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 37 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Пунктом 1 частини 4 статті 37 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що на виконання своїх повноважень уповноважена особа фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Згідно частини 3 статті 37 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду діє від імені банку.

Таким чином, у відповідності до наведених положень, з моменту прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації банку з делегуванням цій особі відповідних повноважень, призначена у відповідності до вимог ОСОБА_1 уповноважена особа приймає функції органів управління банку, має право підпису документів, діє від імені банку без довіреності, у тому числі має право заявляти від імені банку позови.

Отже, ПАТ Автокраз Банк позбавлений права самостійно від власного імені виступати учасником судового процесу, в даному випадку бути відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ГПК України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подану не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного позивача належним позивачем.

Пленум ВГСУ у Постанові № 18 від 26.12.2011 у п. 1.3 розяснив, що заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи може розглянути справу в межах заявлених позовних вимог і відмовити в позові, оскільки відповідач не є належним.

У справі вказана заява відсутня.

Згода позивача на заміну відповідача 1 на належного до суду не надходила.

З огляду на вищевикладене суд відмовляє в позові до відповідача 1.

Щодо заявлених позивачем вимог до відповідача 2 суд зазначає наступне:

Згідно з ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичною особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи позивача у справі.

Порушення своїх прав та необхідність їх захисту, особи, що звертаються до суду, повинні довести належними та допустимими доказами.

Позивачем до Фонду гарантування заявлено вимоги, які не відносяться до його компетенції.

Спірні правовідносини виникли між позивачем та ПАТ Автокразбанк, управління яким здійснюється саме Уповноваженою особою. Тобто, Фонд гарантування не може нести відповідальність за зобов'язаннями учасником яких він не є. Фонд гарантування навіть в контексті ОСОБА_1 України Про захист прав споживачів не надавав позивачу жодних послуг як учасник договірних відносин.

Відповідно до преамбули вищевказаного ОСОБА_1 він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 3 ОСОБА_1, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд не являється виробником і продавцем товарів, виконавцем робіт і надавачем послуг. Також, Фонд не є органом влади у сфері захисту прав споживачів і до його повноважень не входить захист прав споживачів.

ОСОБА_1 Про захист прав споживачів не передбачено права споживачів звертатися за відшкодуванням шкоди, в тому числі моральної, до органів державної влади та державних установ із спеціальними функціями, які не мають відношення до виробництва і продажу товарів, виконання робіт і надання послуг.

Виходячи з правового статусу Фонду, Фонд не порушував права позивача як споживача банківських послуг, оскільки Фонд не надавав дані послуги позивачу. та не укладав з позивачем жодних договорів тощо.

Зокрема ст. 20 ОСОБА_1 чітко визначає на які цілі повинні використовуватись кошти Фонду.

У відповідності до статті 20 ОСОБА_1 України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для:

1) виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього ОСОБА_1;

2) покриття витрат, пов'язаних з виконанням покладених на Фонд функцій та повноважень, зокрема, пов'язаних з процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду, у тому числі витрат Фонду, передбачених частиною восьмою статті 39 цього ОСОБА_1;

21) погашення облігацій і виплати доходів за ними (сплати фінансових векселів), враховуючи витрати, пов'язані з їх випуском (видачею) та розміщенням;

3) забезпечення поточної діяльності Фонду, утримання його апарату, розвитку його матеріально-технічної бази в межах кошторису витрат, затвердженого адміністративною радою Фонду;

4) надання фінансової підтримки приймаючому банку;

5) надання позик працівникам Фонду в межах кошторису витрат, затвердженого адміністративною радою Фонду, та у порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Фонду;

6) надання цільової позики для авансування виплат вкладникам банку відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього ОСОБА_1 протягом дії тимчасової адміністрації;

7) надання цільової позики банку для оплати витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності банку, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 36, пунктами 7 і 8 частини другої статті 37 та частиною четвертою статті 47 цього ОСОБА_1;

8) формування статутного капіталу перехідного банку, спеціалізованої установи;

9) надання фінансової допомоги у випадках, визначених цим ОСОБА_1;

10) повернення гарантійних внесків, перерахованих учасниками відкритого конкурсу у випадках, передбачених цим ОСОБА_1.

Відповідно до частини другою статті 1 ОСОБА_1, його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів порушення відповідачем 2 прав ТОВ "Фірма Сіат-Лтд".

Отже, відповідач 2 не є належним відповідачем за даним позовом.

З огляду на приписи чинного законодавства, позовні вимоги позивача щодо стягнення коштів з Фонду гарантування є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові до Публічного акціонерного товариства "Автокразбанк".

Відмовити в позові до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суддя Д.М. Сірош