ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа № 917/1917/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача - Зорівчак Н.В.

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Горішні Плавні (вх. №2463 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 19.07.16 року у справі № 917/1917/15

за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Полтава

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Горішні Плавні

про стягнення 272 000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 19.07.2016 по справі № 917/1917/15 (суддя Сірош Д.М.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь загального фонду Державного бюджету України на користь Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із зарахуванням зазначених сум до загального фонду Державного бюджету України на рахунок Управління державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні 136000,00 грн. штраф, 136000,00 грн. пені. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в доход Державного бюджету України 4080,00 грн судового збору.

Відповідач із даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи, а висновки, що викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить рішення господарського суду Полтавської області від 19.07.2016 по справі №917/1917/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Відповідач вважає, що висновок місцевого господарського суду суперечить вимогам ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» в частині визначення терміну «суб'єкт господарювання», посилаючись на те, що в передбаченому чинним законодавством порядку ФОП ОСОБА_2 не визнаний таким, що займає монопольне (домінуюче) становище, в зв'язку з чим відповідач зазначає про відсутність підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_2 штрафу та пені, як відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбачених п. 2 ст. 50, п.п. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилається на її необґрунтованість та безпідставність, вважає рішення господарського суду першої інстанції таким, що відповідає чинному законодавству України. Просить рішення господарського суду Полтавської області від 19.07.2016 року по справі №917/1917/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач посилається на те, що порушені відповідачем питання щодо правомірності рішення територіального відділення від 10.07.2014 № 02/174-рш у справі № 02-02-5/95-2014 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку ФОП ОСОБА_2 вже були розглянуті судовими інстанціями у справі № 917/1685/14.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 розгляд справи відкладено на 25.10.2016 в зв'язку з неявкою представника відповідача.

25.10.2016 відповідач знову не з'явився в призначене судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с.119, 131).

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання необхідних доказів по справі, приймаючи до уваги, що всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте відповідач не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 25.10.2016 за відсутності представника відповідача.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноваженого представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, за результатами розгляду матеріалів справи № 02-02-50/95-2014 адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 10.07.2014 року прийнято рішення № 02/174-рш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та накладення штрафу.

Зокрема, пунктом першим резолютивної частини рішення визнано, що ФОП ОСОБА_2 за підсумками роботи за 2010-2013 роки займає монопольне (домінуюче) становище на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ)" в межах м. Комсомольськ з часткою, що перевищує 35%.

Пунктом другим резолютивної частини даного рішення визнано, що ФОП ОСОБА_2 вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ)", шляхом становлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умовах існування значної конкуренції на ринку, а саме: встановленні економічно необґрунтованої вартості торгового місця для торгівлі продовольчими та промисловими товарами.

Пунктом третім резолютивної частини рішення визнано, що ФОП ОСОБА_2 вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується пунктом 2 статті 50, пунктом 2 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ)" шляхом застосування різної ціни для рівнозначних угод із суб'єктами господарювання, покупцями без об'єктивно виправданих на те причин, а саме: встановлення різної ціни за надання торгового місця для підприємців, що здійснюють торгівлю на ринку.

Пунктом четвертим резолютивної частини рішення за порушення, визначене у пункті 2 Рішення, на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Пунктом п'ятим резолютивної частини рішення за порушення, визначене у пункті 3 рішення, на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

Вказане рішення було направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 супровідним листом №02/4195 від 11.07.2014.

У зв'язку з неможливістю вручення рішення від 10.07.2014 № 02/174-рш ФОП ОСОБА_2, враховуючи неодержання ФОП ОСОБА_2 кореспонденції, на лист територіального відділення у Всеукраїнській громадсько - політичній газеті "Зоря Полтавщини" від 22.07.2014 № 107-108 (22416-22417) на сторінці 5 опубліковано повідомлення про прийняття адміністративною колегією територіального відділення вищезазначеного рішення.

Отже, рішення від 10.07.2014 № 02/174-рш є таким, що вручене ФОП ОСОБА_2 01.08.2014, тобто відповідач повинен був сплатити штрафні санкції до 01.10.2014 включно.

Таким чином, 01.10.2014 минув встановлений, відповідно до частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", двомісячний строк, протягом якого відповідач мав сплатити штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений Рішенням від 10.07.2014 № 02/174-рш.

Разом з цим, позивач при зверненні до господарського суду посилається на те, що ФОП ОСОБА_2 подано позов до господарського суду Полтавської області про визнання недійсним вказаного рішення.

Так, ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.08.2014 порушено провадження у справі № 917/1685/14 за позовом ФОП ОСОБА_2 до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 10.07.2014 № 02/174-рш.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.06.2016 у справі № 917/1685/14 залишено без змін рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, на даний час розгляд справи № 917/1685/14 завершений, проте штраф відповідно до рішення від 10.07.2014 № 02/174-рш відповідачем не сплачений.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 136000,00 грн. та пені в розмірі 136000,00 грн. з урахуванням вимог ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», враховуючи закінчення розгляду справи № 917/1685/14 та тривалість зупинення нарахування пені на час перебування справи в суді.

На підставі таких встановлених обставин справи, враховуючи періоди знаходження справи № 917/1685/14 на розгляді в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, керуючись ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог та визнав їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З даним висновками повністю погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом доказування у даній справі, а висновки, викладені в рішенні узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини, що призвело до прийняття правомірного рішення.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено господарським судом, адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 10.07.2014 року прийнято рішення № 02/174-рш у справі № 02-02-50/95-2014 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та накладення штрафу.

Зокрема, пунктом першим резолютивної частини рішення визнано, що ФОП ОСОБА_2 за підсумками роботи за 2010-2013 роки займає монопольне (домінуюче) становище на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ)" в межах м. Комсомольськ з часткою, що перевищує 35%.

Пунктом другим резолютивної частини даного рішення визнано, що ФОП ОСОБА_2 вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ)", шляхом становлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умовах існування значної конкуренції на ринку, а саме: встановленні економічно необґрунтованої вартості торгового місця для торгівлі продовольчими та промисловими товарами.

Пунктом третім резолютивної частини рішення визнано, що ФОП ОСОБА_2 вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується пунктом 2 статті 50, пунктом 2 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ)" шляхом застосування різної ціни для рівнозначних угод із суб'єктами господарювання, покупцями без об'єктивно виправданих на те причин, а саме: встановлення різної ціни за надання торгового місця для підприємців, що здійснюють торгівлю на ринку.

Пунктом четвертим резолютивної частини рішення за порушення, визначене у пункті 2 Рішення, на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Пунктом п'ятим резолютивної частини рішення за порушення, визначене у пункті 3 рішення, на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

Відповідачем штраф відповідно до рішення від 10.07.2014 № 02/174-рш не сплачений.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Згідно з п. 7 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 01.10.2014 минув встановлений, відповідно до частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", двомісячний строк, протягом якого відповідач мав сплатити штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений рішенням від 10.07.2014 № 02/174-рш.

ФОП ОСОБА_2 подано позов до господарського суду Полтавської області про визнання недійсним вказаного рішення.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.08.2014 порушено провадження у справі № 917/1685/14 за позовом ФОП ОСОБА_2 до територіального відділення про визнання недійсним рішення.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 30.10.2014 позов задоволено, визнано недійсним рішення адміністративної колегії територіального відділення 10.07.2014 №02/174-рш.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 у справі № 917/1685/14 рішення господарського суду Полтавської області від 30.10.2014 залишено без змін, а апеляційну скаргу територіального відділення - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 у справі № 917/1685/14 касаційну скаргу територіального відділення задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 та рішення господарського суду Полтавської області від 30.10.2014 у справі № 917/1685/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 31.07.2015 справу № 917/1685/14 призначено до нового розгляду.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.10.15 у справі № 917/1685/14 ФОП ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою суду апеляційної інстанції від 19.11.2015 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.06.2016 касаційну скаргу "ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 - без змін.

Отже, на час розгляду даної справи, розгляд справи № 917/1685/14 завершений.

Станом на 02.07.2016 штраф відповідно до рішення від 10.07.2014 № 02/174-рш відповідачем не сплачено.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладання штрафу. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розмір штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету про накладання штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Оскільки, тривалість зупинення нарахування пені визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений у абзацах третьому - п'ятому статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розгляд чи перегляд господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу і в цей період не включається час перебування матеріалів справи у суді, коли згаданий розгляд чи перегляд не здійснюється, тому, територіальним відділенням на момент подання позову була розрахована пеня за періоди з 31.10.014 по 29.01.2015 (з моменту прийняття рішення судом першої інстанції до прийняття ухвали судом апеляційної інстанції), з 19.03.2015 по 27.05.2015 (з моменту прийнятні постанови Харківським апеляційним господарським судом до прийняття ухвали судом касаційної інстанції) та з 09.07.2015 по 30.07.2015 (з моменту винесення постанови Вищим господарським судом України до прийняття ухвали господарським судом Полтавської області про призначення справи до нового розгляду) та становила 373 240,00 грн.

Разом з тим, враховуючи закінчення розгляду справи № 917/1685/14, за періоди нового розгляду справи, а саме: з 08.10.2015 по 27.10.2015 (з моменту прийняття рішення судом першої інстанції до прийняття ухвали судом апеляційної інстанції, з 20.11.2015 по 05.04.2016 (з моменту прийняття постанови Харківським апеляційним господарським судом до прийняття ухвали судом касаційної інстанції) та з 02.06.2016 по 02.07.2016 (з моменту прийняття постанови Вищим господарським судом України по час складання даної заяви) розмір пені повинен становити 385560,00 грн.

Враховуючи те, що відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, сума пені за вказані періоди складає 136000,00 грн.

За таких обставин, у позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача 136000,00 грн. штрафу на виконання рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України від 10.07.2014 № 02/174-рш у справі № 02-02-50/95-2014 та пеню у розмірі 136000,00 грн, яка нарахована за несвоєчасну сплату штрафу та підтверджується обґрунтованим розрахунком.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що в передбаченому чинним законодавством порядку ФОП ОСОБА_2 не визнаний таким, що займає монопольне (домінуюче) становище, в зв'язку з чим відповідач зазначає про відсутність підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_2 штрафу та пені, як відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбачених п. 2 ст. 50, п.п. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Колегія суддів вважає наведені відповідачем доводи необґрунтованими та безпідставними, оскільки предметом розгляду даної господарської справи є стягнення штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України від 10.07.2014 № 02/174-рш у справі № 02-02-50/95-2014 про порушення ФОП ОСОБА_2 законодавства про захист економічної конкуренції, а також стягнення пені, нарахованої за прострочення сплати штрафу, тоді як правомірність рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України від 10.07.2014 № 02/174-рш була предметом оскарження у справі № 917/1685/14.

Рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.07.2014 року №02/174-рш у справі №02-02-50/95-2014 визнано, зокрема що

- ФОП ОСОБА_2 вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується п. 2 ст. 50, п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ)" шляхом встановлення таких цін на ринку, які неможливо було б встановити за умови значної конкуренції на ринку, а саме встановлення економічно необґрунтованої вартості торгових місць;

- ФОП ОСОБА_2 вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується п. 2 ст. 50, п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ)" шляхом застосування різної ціни для рівнозначних угод без об'єктивно виправданих на це причин.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.10.15 у справі № 917/1685/14 ФОП ОСОБА_2, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.11.2015, відмовлено в задоволенні позовних вимог відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішенням Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України від 10.07.2014 № 02/174-рш.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.06.2016 касаційну скаргу "ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 - без змін. При цьому, судом касаційної інстанції визнано обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02/174-рш від 10.07.2014 у справі №02-02-50/95-2014 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому правові підстави для визнання його недійсним відсутні.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З урахуванням викладених обставин та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 136000,00 грн. та 136000,00 грн. пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі. При прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому рішення господарського суду Полтавської області від 19.07.2016 у справі № 917/1917/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст.ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Горішні Плавні залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 19.07.2016 у справі № 917/1917/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.