КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р. Справа№ 927/601/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників cторін:

позивача не з'явився

відповідача Чумак А.В. довіреність № б/н від 18.08.16

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Пушан-Компані"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 04.08.2016

у справі № 927/601/16 ( суддя Книш Н.Ю.)

за позовом Приватного підприємства "Пушан-Компані",

до Приватного акціонерного товариства "Локон",

про визнання договору оренди продовженим на новий строк

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством "Пушан-Компані" подано позов до приватного акціонерного товариства "Локон" про визнання продовженим договору оренди приміщення, що знаходиться за адресою: 14027, м. Чернігів, вул. Одинцова, 2, загальною площею 86 кв.м, від 01.07.2015, укладеного між приватним акціонерним товариством "Локон" та приватним підприємством "Пушан-Компані", на строк до 30 червня 2017 року.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2016 у справі №927/601/16 у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПП "Пушан-Компані" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2016 у справі №927/601/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та визнати продовженим договір оренди приміщення, що знаходиться за адресою: 14027, м. Чернігів, вул. Одинцова, буд. 2, загальною площею 86 кв.м. від 01.07.2015 укладений між ПП "Пушан-Компані" та ПП «Локон» на строк до 30.06.2017. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Відповідач в своєму письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд відмовити скаржнику (позивачу) в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2016 у справі №927/601/16 залишити без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2016 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Пушан-Компані" передано до розгляду колегії суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Пушан-Компані" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.09.2016.

12.09.2016 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) КАГС від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

20.09.2016 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) КАГС від представника позивача надійшло письмове клопотання про фіксування судового процесу.

Також, 20.09.2016 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) КАГС від представника позивача надійшло письмове клопотання щодо вмотивованості та обґрунтованості рішення суду, в якому останній просив суд для забезпечення всебічного, об'єктивного та неупередженого вирішення справи по суті спору, в мотивувальній частині обґрунтувати наступні питання:

- чи містить рекомендоване повідомлення про поштове відправлення інформацію про вміст цього відправлення?

- чи є належним доказом у господарському процесі надіслання конкретного документу та рекомендоване повідомлення про поштове відправлення?

- чи є в матеріалах справи докази отримання ПП «Пушан Компані» саме цього інформаційного листа з текстом зачитаним в судовому засіданні 07 липня 2016 року, яке начебто було доставлено 31 травня 2016 року в офіс позивача?

В судове засідання, яке відбулось 20.09.2016 з'явились представники позивача та відповідача, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі. Головуючим суддею було задоволено клопотання представника позивача про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ч. 7 ст. 81-1 ГПК України.

Головуючий суддя ставив на обговорення клопотання позивача щодо вмотивованості та обґрунтованості судового рішення, присутні представники надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в клопотанні. Заслухавши пояснення представників сторін стосовно питань, які були вказані в клопотанні позивача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем було направлено позивачу повідомлення за №6 від 30.05.2016 про намір припинення дії договору оренди, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 31.05.2016 та фіскальним чеком про відправлення рекомендованого листа від 30.05.2016.

Також у п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 "Про судове рішення" встановлено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Достовірність - це властивість доказу, яка характеризує його точність, правильність відображення обставин, що входять до предмета доказування. Оцінити достовірність доказів - означає виявити відповідність дійсності відомостей про факти.

Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Господарський суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Відповідно до вищенаведених правил, працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля

Отже, як вбачається з копії опису вкладення до цінного листа на ім'я керівника ПП «Пушан Компані», з описом найменування предметів (лист з вимогою про розірвання договору оренди), де міститься відтиск штемпелю поштового відділення та підпис особи, яка перевіряла вкладення, колегія суддів дійшла висновку, що при відправленні вказаного листа було дотримано норми Правил надання послуг поштового зв'язку, а отже наявні докази відповідають вимогам, які зазначені в ст. 32 та 33 ГПК України.

В судовому засіданні 20.09.2016 було оголошено перерву до 13.10.2016.

13.10.2016 в судове засідання не з'явився представник позивача, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений про час та день судового засідання належним чином.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв'язку з таким.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2015 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди приміщення (далі - договір), відповідно до п.1.1, п.1.2 якого орендодавець зобов'язався передати орендареві, а орендар зобов'язався прийняти у тимчасове користування (оренду) частину приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності. Частина приміщення, яка передається в оренду за договором знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова, 2, загальною площею 86 кв.м.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу №1-1801 від 08.06.2001 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.07.2006, власником нежилого приміщення за адресою: м. Чернігів, вул. Рокоссовського, буд.8 / вул. Одинцова, буд.2, загальною площею 145,5 кв.м. є Закрите акціонерне товариство "Локон".

За умовами п.1.3. договору приміщення передається орендареві для використання його як магазину у діяльності орендаря.

Згідно з п. 5.1 договору передача орендодавцем та прийняття орендарем приміщення в оренду засвідчується актом здачі-приймання приміщення у оренду. Повернення приміщення орендодавцеві здійснюється за актом здачі-приймання. Обов'язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору.

У п.5.2 договору сторони встановили, що приміщення та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцеві/орендареві з моменту підписання акта здачі-прийняття. У момент підписання цього акта орендар/орендодавець передає орендодавцеві/орендареві ключі від приміщення.

Відповідно до Акту здачі-приймання приміщення від 01.07.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова,2, загальною площею 86 кв.м згідно плану орендованого приміщення.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що цей договір набуває чинності з 01 липня 2015 і діє до 30 червня 2016 року. У разі якщо не пізніше 1 місяця до закінчення дії Договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається продовженим на тих же самих умовах на строк, встановлений при укладанні Договору.

За умовами п.7.3 договору зміни в договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Сторони домовились, що до положень договору не застосовуються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та постанови Кабінету Міністрів України №786 "Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" (п.7.5 договору).

У п.7.9 договору сторони зазначили, що після закінчення терміну оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право перед третіми особами на продовження договору оренди на новий термін.

Отже, як вже було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач на підтвердження своєї однозначної позиції щодо не продовження дії договору оренди від 01.07.2015 на адресу орендаря (позивача у справі) 12.07.2016 направив цінним листом з описом лист №8 від 12.07.2016, в якому повідомив, що дія договору від 01.07.2015 оренди приміщення загальною площею 86 кв.м за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова, буд.2 закінчилась 30.06.2016, що подальше використання даного приміщення необхідно для власних потреб, відповідно до ст.764 ЦК України ПрАТ "Локон" заперечує щодо подальшого використання орендарем приміщення, та керуючись ч.4 ст.284 ГК України заявляє про припинення договору оренди і вимагає звільнення приміщення. У вказаному листі також йде посилання на направлення 30.05.2016 рекомендованим листом позивачу попередження про не продовження дії договору оренди від 01.07.2015 у зв'язку з виробничими потребами підприємства.

Також у зазначеному листі вказано, що дія договору оренди закінчується 30.06.2016, що орендна плата за останній місяць договору, а саме червень 2016 сплачена, що станом на 30.05.2016 ПП "Пушан-Компані" не розрахувалося за оренду за травень 2016 в сумі 8000,00 грн та комунальні послуги за березень і квітень в сумі 3303,26грн, що відповідач просить погасити дану заборгованість до 01.06.2016.

Відповідно вказаний лист отримано позивачем 12.07.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням №0221 та не заперечувалось позивачем.

Відповідно до приписів ст.319 та ст. 320 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Судом першої інстанції було зазначено, що матеріали справи не містять доказів, щодо намірів відповідача використовувати спірне приміщення не для власних потреб.

Отже статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що норми законодавства передбачають по суті автоматичне поновлення договору оренди на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору, а, по-друге, відсутні заперечення щодо продовження (щодо поновлення) договору, висловлені на адресу орендаря протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

При цьому пріоритетним критерієм при вирішенні питання пролонгації договору оренди є перш за все відсутність заперечення орендодавця.

Виходячи із системного аналізу змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, автоматична пролонгація договору оренди (продовження його дії на той самий строк та на тих самих умовах) відбувається в позасудовому порядку та має місце в разі відсутності заяв однієї із сторін договору про припинення договору оренди. Після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

При цьому норми діючого законодавства не містять вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення (заперечення) орендарем в строк до закінчення дії договору, про зобов'язання орендодавця перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата.

Отже враховуючи те, що на дату закінчення строку договору оренди, протягом місяця після закінчення цього строку (до 30 липня 2016) мали місце заперечення орендодавця щодо подальшого використання орендарем спірного приміщення, щодо продовження дії договору оренди приміщення від 01.07.2015, тому суд дійшов висновку що відповідач у встановлений законодавством спосіб вчинив всі дії на доведення позивачу своєї позиції щодо припинення дії договору оренди приміщення від 01.07.2015. Тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, тому рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2016 у справі №927/601/16 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п.1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Пушан-Компані" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2016 у справі №927/601/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2016 у справі №927/601/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/601/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов