ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 рокуСправа № 912/2180/16
Господарський суд Кіровоградської області колегією у складі: головуючого судді Шевчук О.Б., суддів Колодій С.Б. та Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/2180/16

за позовом Управління соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області, м. Кіровоград

до Приватного підприємства "Олікс", м. Кіровоград

про зобов'язання укласти неврегульовані пункти договору в редакції позивача

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 (начальник), ОСОБА_2, довіреність № 01-13/3203 від 29.06.2016, ;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 6 від 30.06.2016.

Управління соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просить суд зобов'язати Приватне підприємство "Олікс" укласти неврегульовані пункти договору про компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на маршрутах Кіровоградського району від 22.04.2016 № 30 в редакції Управління соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами був підписаний договір про компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на маршрутах Кіровоградського району від 22.04.2016 № 30, який зі сторони відповідача підписаний з протоколом розбіжностей від 11.05.2016. Оскільки сторонами не досягнуто домовленості по врегулюванню цих розбіжностей, позивач просить врегулювати переддоговірний спір між сторонами та зобовязати відповідача прийняти неврегульовані пункти договору, а саме: преамбулу та пункти - 1, 2.1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.6, 2.2.7, 2.2.8, 3.1, 3.5. в редакції позивача.

Ухвалою від 03.06.2016 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі, справу призначив до розгляду в судовому засіданні 30.06.2016.

Ухвалою від 04.08.2016 господарський суд ухвалив продовжити розгляд даної справи колегією у складі трьох суддів під головуванням судді Шевчук О.Б.

У звязку з необхідністю витребування нових доказів, у звязку зі зміною складу суду розгляд справи відкладався, а у судових засіданнях 06.10.2016 та 17.10.2016 оголошувалась перерва відповідно до 17.10.2016 та 25.10.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач позов не визнав, вважає його необґрунтованим, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградською районною державною адміністрацією на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт", постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081 "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування" було проведено конкурс на перевезення пасажирів за маршрутами "Кіровоград - Соколівське" та "Кіровоград - Вишняківка до Нової Павлівки". Переможцем по даних маршрутах стало Приватне підприємство "Олікс", у звязку з чим 29.01.2015 між Приватним підприємством "Олікс" (надалі ПП "Олікс") та Кіровоградською районною державною адміністрацією (надалі Кіровоградська РДА) було укладено договір про перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті №15-71 (надалі договір перевезення №15-71, а.с. 44 та а.с. 193--195).

При цьому, господарський суд враховує, що договір перевезення №15-71 підписано відповідачем з протоколом розбіжностей від 02.02.2016 (а.с. 78).

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Таким чином, даною статтею встановлена обов'язковість укладення договору перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах.

При цьому, такий договір має містити розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Як вбачається із матеріалів справи договір перевезення №15-17 не містить розміру компенсації витрат відповідача внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, а також механізму їх виплати.

Поряд з цим, в пункті 14 договору перевезення №15-71, підписаного з урахуванням протоколу розбіжностей, сторони передбачили, що перевізник (відповідач) здійснює перевезення пільгових категорій громадян відповідно до чинного законодавства України після укладення із замовником перевезень або його структурними підрозділами договору, в якому встановлюється обєм замовлення та розмір компенсації витрат перевізника внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів, механізм її виплати.

Порядок відшкодування витрат надавачам послуг за пільгове перевезення, зв'язок та інші пільги, передбачені чинним законодавством, форму договору про компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на маршрутах Кіровоградського району, розрахунок видатків на відшкодування витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на приміських маршрутах затверджено розпорядженням голови Кіровоградської РДА №108-р від 11.04.2016. Цим же розпорядженням доручено Управлінню соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації здійснювати відшкодування витрат надавачам послуг за пільгове перевезення окремих категорій громадян автомобільним транспортом на приміських маршрутах (а.с. 50-53).

Із змісту розпорядження голови Кіровоградської РДА №108-р від 11.04.2016 і додатків до нього вбачається, що договір про компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на маршрутах Кіровоградського району має бути укладено перевізником з Управлінням соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації.

На підставі договору перевезення №15-71, рішення Кіровоградської районної ради від 08.04.2016 № 56, відповідно до якого в районному бюджеті на 2016 рік по КФК 170102 "Компенсаційні виплати на пільговий проїзд автомобільним транспортом окремим категоріям громадян" передбачені кошти в сумі 419,0 тис. грн, а також на підставі розпорядження голови Кіровоградської РДА № 108-р від 11.04.2016 Управлінням соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації було розроблено проект договору про компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на маршрутах Кіровоградського району від 22.04.2016 №30 (надалі спірний договір або договір №30, а.с.54) та направлено для підписання ПП "Олікс".

Розглянувши проект спірного договору ПП "Олікс" його підписало 12.05.2016 і повернуло позивачу з супровідним листом від 12.05.2016 № 56 (а.с.55) та протоколом розбіжностей від 11.05.2016 (а.с.56-59), в якому відповідач виклав у власній редакції деякі пункти цього договору, а саме: преамбулу та пункти 1, 2.1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.6, 2.2.7, 2.2.8, 3.1, 3.5 договору №30.

Оскільки, розбіжності, які виникли при укладенні спірного договору не були врегульовані, позивач 02.06.2016 звернувся з даним позовом до господарського суду та просить зобовязати відповідача прийняти неврегульовані пункти договору №30, а саме: преамбулу та пункти - 1, 2.1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.6, 2.2.7, 2.2.8, 3.1, 3.5. в редакції позивача.

Вирішуючи даний спір, господарський суд враховує положення статей 11, 509 Цивільного кодексу України, статті 174 Господарського кодексу України, відповідно до яких зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Частинами 2, 4, 5-7 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до частини 3 статті 184 Господарського процесуального кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно з частиною 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

В даному випадку, господарський суд виходить з того, що обов'язковість укладення спірного договору випливає з положень статті 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" з урахуванням умов укладеного сторонами договору перевезення №15-71.

При цьому, розпорядженням голови Кіровоградської РДА №108-р від 11.04.2016 затверджено форму договору про компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на маршрутах Кіровоградського району (примірний договір), відповідно до якої і було розроблено позивачем спірний договір.

Досліджуючи пункти договору №30, викладені в редакції позивача, господарський суд враховує, що вони узгоджуються з умовами примірного договору, затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської РДА №108-р від 11.04.2016.

При цьому, надаючи оцінку змісту цього розпорядження та додатків до нього, господарський суд також враховує, що залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Крім того, в статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" дано визначення регуляторного акта. Це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; або прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене та оцінюючи зміст розпорядження голови Кіровоградської РДА №108-р від 11.04.2016, господарський суд прийшов до висновку, що дане розпорядження не відноситься ні до регуляторних актів, ні до актів нормативного характеру, а є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом).

Відповідно до частини 5 статті 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" акти місцевих державних адміністрацій індивідуальної дії, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо самими актами не встановлено пізніший строк введення їх у дію. Ці акти доводяться до їх виконавців, а також обовязково оприлюднюються, крім внутрішньоорганізаційних актів.

Таким чином, розпорядження голови Кіровоградської РДА №108-р від 11.04.2016 набрало чинності з моменту його прийняття.

За частиною 7 статті 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначені в цій статті акти місцевих державних адміністрацій підлягають обовязковому оприлюдненню в порядку, установленому Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.

Статтями 14, 15 цього ж Закону передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; така інформація підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Відповідно до статей 5, 6 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів; право на інформацію забезпечується обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення.

Відповідно до Порядку оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №3 від 04.01.2002, оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади здійснюється з метою підвищення ефективності та прозорості діяльності цих органів шляхом впровадження та використання сучасних інформаційних технологій для надання інформаційних та інших послуг громадськості, забезпечення її впливу на процеси, що відбуваються у державі. Оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади здійснюється шляхом: розміщення і постійного оновлення міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади інформації відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" та цього Порядку на офіційних веб-сайтах. Інформація, розміщена на Веб-порталі та офіційному веб-сайті, оновлюється невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження (ухвалення) документа, після створення та/або зміни інформації, зазначеної у пунктах 8 і 9 цього Порядку.

На підтвердження розміщення вищезазначеного розпорядження голови Кіровоградської РДА № 108-р від 11.04.2016 на офіційному веб-сайті Кіровоградської районної державної адміністрації позивачем надано знімок екрана з сайту райдержадміністрації (а.с.105).

При цьому, відсутність опублікування цього розпорядження в офіційних друкованих виданнях не робить його нечинним.

До того ж, в силу вимог частини 2 статті 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Таким чином, досліджуючи спірну пункти договору №30, а саме: преамбулу договору та пункти: 1., 2.1.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.4., 2.2.5., 3.1., 3.5., господарський суд прийшов до висновку, що вони узгоджуються з вимогами статті 31 Закону України "Про автомобільний транспорт", умовами договору перевезення №15-71 та положеннями розпорядження голови Кіровоградської РДА № 108-р від 11.04.2016.

Стосовно пункту 2.2.6. спірного договору, яким передбачено обов'язок відповідача щомісяця, до 25 числа наступного за звітним, подавати платнику розрахунки витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян за формою "2-Пільга" - розрахунок, господарський суд вважає, що даний пункт договору не підлягає викладенню в редакції позивача з огляду на наступне.

Абзацом першим пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 передбачено, що підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-Пільга".

Поряд з цим в абзаці другому цього пункту йдеться про те, що підприємства та організації, що надають послуги з проїзду в міському та приміському транспорті, у разі неможливості подати розрахунки за формою "2-Пільга" надсилають уповноваженому органу розрахунки за формою, що встановлюється договором на перевезення пільгових категорій громадян.

Проте, в порушення вимог положень пункту 10 цієї постанови, розпорядження голови Кіровоградської РДА № 108-р від 11.04.2016 обмежує права перевізників, в тому числі позивача подавати інші розрахунки, крім форми "2-Пільга".

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

З огляду на викладене господарський суд прийшов до висновку, що до укладення пункту 2.2.6. договору №30 не підлягають застосуванню норми розпорядження голови Кіровоградської РДА № 108-р від 11.04.2016 в частині зобов'язання перевізників щомісяця, до 25 числа наступного за звітним, подавати платнику розрахунки витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян за формою "2-Пільга".

Отже, враховуючи матеріали справи та норми чинного законодавства, господарський суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог лише в частині зобовязання відповідача прийняти неврегульовані пункти договору №30, а саме: преамбулу та пункти - 1, 2.1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.7, 2.2.8, 3.1, 3.5. в редакції позивача.

В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи положення пункту 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд прийшов до висновку, що витрати по сплаті судового збору слід покласти на сторони порівну, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути лише 689,00 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Вважати укладеними неврегульовані пункти договору про компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на маршрутах Кіровоградського району №30 від 22.04.2016 між Приватним підприємством "Олікс" та Управлінням соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації (преамбулу договору та пункти: 1., 2.1.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.4., 2.2.5., 3.1., 3.5.) в редакції позивача, а саме:

преамбула - "Управління соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації, надалі "Платник", в особі начальника управління ОСОБА_1, що діє на підставі Положення про управління, з однієї Сторони, та ПП "Олікс", надалі "Перевізник", в особі директора ОСОБА_4, з іншої Сторони, що діє на підставі Статуту підприємства, які керуються Порядком проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, Законами України "Про транспорт", "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" уклали договір на відшкодування коштів за перевезення пасажирів пільгових категорій у Кіровоградському районі (далі - Договір) про наступне:";

"1. Предмет Договору - 1.1. "Перевізник" зобов'язується надавати транспортні послуги населенню, яке користується пільгами згідно з Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про охорону дитинства", постановами Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 року № 354 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування", від 16 серпня 1994 року № 555 "Про поширення чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 року № 354", від 29 січня 2003 року № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" та інших законів, які визначають право пільговиків на безкоштовний проїзд у приміському транспорті на приміському маршруті: "Кіровоград - Соколівське", "Кіровоград - Вишняківка до Нової Павлівки" на умовах, передбачених цим Договором";

"2.1.1. Здійснює розрахунки в межах затверджених бюджетних асигнувань згідно з поданим "Перевізником" розрахунком за пільгове перевезення громадян при надходженні коштів з місцевого бюджету";

"2.2.2. В рамках дії договору на перевезення пасажирів з "Замовником" (Кіровоградська районна державна адміністрація) забезпечує безпечне, якісне і своєчасне перевезення пасажирів";

"2.2.3. В рамках дії договору на перевезення пасажирів з "Замовником", зобов'язаний безкоштовно перевозити пасажирів, які користуються пільгами відповідно до законів України, зазначених у п. 1.1. цього Договору";

"2.2.4. У разі дострокового розірвання договору з "Замовником", повідомляє "Платника" протягом двох календарних днів";

"2.2.4. (повторно відповідно до нумерації) - Дотримується законодавчих та нормативних актів, що регламентують питання перевезення пасажирів, Договору, Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух", постанов Кабінету Міністрів України: від 31.12.1993 № 1094 "Про затвердження Правил дорожнього руху"; від 05.04.1994 №227 "Про затвердження Положення про службу безпеки дорожнього руху міністерств, інших центральних органів державної виконавчої влади, підприємств, їх об'єднань, установ і організацій"; від 18.02.1997 №176 "Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту";

"2.2.5. Забезпечує належний технічний та санітарний стан транспортного засобу";

"3.1. Договір може бути розірвано з ініціативи однієї із Сторін, або якщо одна Сторона чи обидві порушують його умови. Сторона, яка є ініціатором розірвання Договору, попереджує іншу Сторону не менше, як за 30 днів";

"3.5. Посадові особи Сторін мають усі права щодо захисту їх персональних даних, які передбачено чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про захист персональних даних" та не заперечують проти їх використання".

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства "Олікс" (25018, м. Кіровоград, вул. Московська, 208, ідентифікаційний код 24150709) на користь Управління соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області (юридична адреса: 27602, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Созонівка, вул. Центральна,1а, фактична адреса: 25014, м. Кіровоград, вул. Аерофлотська, 5а, ідентифікаційний код 03197730) - 689,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 27.10.2016.

Головуючий суддя О.Б. Шевчук

Суддя С.Б. Колодій

Суддя Є.М. Наливайко