РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"25" жовтня 2016 р. Справа № 902/742/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 від 07.12.2009р.);

ОСОБА_2 (довіреність від 19.08.2016р.);

відповідача- Волян В.В. (довіреність від 13.04.2016р. №02-1-555),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Калинівської місь-кої ради на рішення господарського суду Вінницької області від 20.09.2016 року у справі №902/742/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Калинівка Вінницької обл.

до Калинівської міської ради м.Калинівка Вінницької обл.

про визнання протиправним та скасування рішення,-

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 Господарсь-кого процесуального кодексу України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового про-цесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 20.09.2016р. у справі №902/742/16 (суддя Маслій І.В.) задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (на-далі в тексті - Підприємець) до Калинівської міської ради (надалі в тексті - Міська рада) про виз-нання протиправним та скасування рішення від 19.05.2016р. №102.(арк.справи 37-40).

Приймаючи рішення суд виходив з того, що оскаржуване рішення Калинівської міської ра-ди №25 від 30.01.2014р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеуст-рою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ФОП ОСОБА_1.» вичерпало свою дію шляхом виготовлення Позивачем технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Крім того, статтями 19, 144 Конституції України та статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що орган місцевого самоврядуван-ня не може скасовувати свої попередні акти.(арк.справи 38-39).

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського Вінницької області від 20.09.2016р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на Позивача.(арк.справи 48-51).

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуван-ням норм матеріального права та неповним з'ясуванням усіх істотних обставин справи. Зазначає, що суд безпідставно не врахував рішення Калинівського районного суду Вінницької області у спра-ві №2-15/11, а саме рішення від 05.05.2011р. та ухвалу про роз'яснення рішення від 13.01.2015р. Ці судові рішення вказують, що як на момент прийняття Міською радою рішення №25 від 30.01.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встанов-лення меж земельної ділянки в натурі ФОП ОСОБА_1.», так і на момент прийняття оскаржува-ного рішення №102 від 19.05.2016р. існували об'єктивні підстави для їх прийняття. Також вважає, що судом не враховано, що з часу надання Калинівською міською радою дозволу ФОП ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі набрали чинності зміни частини другої ст.79 Земельного Кодексу України та аб-зацу 3 частини першої ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр». У зв'язку з цими обставинами, суд невірно встановив момент виникнення та припинення прав та обов'язків сторін у спірних правовідносинах. На думку Скаржника, судом першої інстанції не враховано, що ухвалою Калинівського районного суду від 13.01.2015р. роз'яснено рішення у справі №2-15/11: «Договір оренди землі №83, укладений 20.11.2006р. між Калинівською міською радою та ОСОБА_1 ви-знано незаконним і підлягає скасуванню так як укладений з врахуванням незаконного рішення Ка-линівської міської ради від 27.10.2006р. в частині земельної ділянки, на якій знаходиться АДРЕСА_1 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки несільськогосподар-ського призначення для комерційного використання та надання її в довгострокову оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.».(арк.справи 49-50, 75-76).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.10.2016р. прийнято до про-вадження та призначено розгляд скарги Відповідача на 25.10.2016р. у складі колегії: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В.(арк.справи 46).

Напередодні судового засідання 24.10.2016р. поштою від Позивача надійшли заперечення, у яких він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції - без змін.(арк.справи 60-62).

У зв'язку із перебуванням у щорічній відпустці судді Розізнаної І.В. і на підставі розпоряд-ження керівника апарату від 24.10.2016р. автоматизованою системою документообігу суду прове-дено автоматичну заміну складу колегії суддів, визначено колегію: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Василишин А.Р. Зазначена колегія ухвалою від 25.10.2016р. прийняла до провадження апеляційну скаргу Калинівської міської ради.(арк.справи 64, 65, 66).

Представник Відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, надав свої пояс-нення, просив суд її задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийнти нове про відмову у задоволенні позову.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційної інстанції 25.10.2016р. запе-речили проти апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення в обґрунтування своєї право-вої позиції. Крім того, зазначили, що на спірній земельній ділянці перебуває нерухоме майно По-зивача та просили долучити до матеріалів справи рішення Калинівського районного суду у справі №2-405 від 06.04.2004р., яким визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна на спі-рній земельній ділянці і визнано право власності на це майно за ОСОБА_1; договір купівлі-продажу заправочного пункту від 22.07.1992р. і реєстраційне посвідчення від 25.04.2005р.(арк. справи 69-71).

Апеляційний суд зауважує, шо межі перегляду справи в апеляційній інстанції встановлені статтею 101 ГПК України. Так, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наяв-ними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази прий-маються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з при-чин, що не залежали від нього.

Враховуючи, що обставини, на які посилається Позивач, заперечуючи проти апеляційної скарги - не повідомлялись місцевому господарському суду, а подані докази не витребовувались і не досліджувались останнім, колегія суддів, з підстав ч.1 ст.101 ГПК України, у судовому засіданні прийняла зазначені додаткові докази до розгляду і долучила їх до матеріалів справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як стверджується матеріалами справи, Калинівське сільське споживче товариство-прода-вець та ОСОБА_1-покупець 22.07.1992р. уклали договір купівлі-продажу запра-вочного пункту по АДРЕСА_1. Рішенням Калинівсько-го районного суду від 06.04.2004р. у справі №2-405, яке набрало законної сили - визнано дійсним договір купівлі-продажу від 22.07.1992р. заправочного пункту у АДРЕСА_1 без номе-ру та визнано право власності на це майно за ОСОБА_1. На підставі даного рішення Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації посвідчило за ОСОБА_1 право власності на будівлю заправочного пункту у АДРЕСА_1 та видало 25.04.2005р. реєстраційне посвідчення.(арк.справи 70,71).

Матеріалами справи стверджується, що 30.01.2014р. Міська рада прийняла рішення №25 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ФОП ОСОБА_1.», яким Підприємцеві надано дозвіл на виготов-лення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтованою площею 0,43га по АДРЕСА_1 для комерційного використання для пода-льшого укладення договору оренди.(арк.справи 10).

На підставі вказаного рішення Міської ради, на замовлення Підприємця за договором №520 від 23.06.2015р. виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земе-льної ділянки в натурі (на місцевості).(арк.справи 13-18).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2016р. Підприємець звернувся до Міської ради із заявою про погодження Акта погодження та закріплення меж земельної ділянки, проте зазначена заява була залишена Відповідачем без відповіді та без задоволення.(арк.справи 11).

Матеріалами справи стверджено, що на 10 сесії 7 скликання Калинівська міська рада прий-няла рішення від 19.05.2016р. №102 «Про скасування деяких рішень міської ради», зокрема, пунк-тами 1.1, 1.2, 1.3 та 1.4 якого скасувала власне рішення 28 сесії 6 скликання №25 від 30.01.2014р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФОП ОСОБА_1.». Підставою такого рішення заз-начено зволікання з виготовленням технічної документації із землеустрою на земельну ділянку пло-щею 0,43га у АДРЕСА_1 та неоформлення договору оренди землі. Зобов'язано гр.ОСОБА_1 у місячний термін привести земельну ділянку в попередній стан, звільнити та передати її міській раді за актом приймання-передачі. Застережено, що у разі невиконання вимоги з приве-дення земельної ділянки в попередній стан та передачі її Міській раді буде вжито заходів до відш-кодування з гр.ОСОБА_1 втрат, пов'язаних із невиконанням даної вимоги. Також вирішено за-рахувати спірну земельну ділянку до земель запасу Калинівської міської ради.(арк.справи 9).

Крім того, матеріали справи містять:

- копію позовної заяви Міської ради до Калинівського районного суду про зобов'язання ОСОБА_1 привести самовільно зайняту земельну ділянку у АДРЕСА_1 в попередній стан, звільнення та передачу її Міській раді за актом приймання-передачі та копію ухвали Кали-нівського районного суду у справі №132/2242/16-ц від 12.08.2016р. про відкриття провадження за вказаним позовом.(арк.справи 25-27, 28);

- роздруківку з бази даних «Єдиний державний реєстр судових рішень» рішення Калинівсь-кого районного суду Вінницької області від 05.05.2011р. у справі №2-15/11 та ухвалу у цій же спра-ві від 13.05.2015р. про роз'яснення рішення, які долучені до матеріалів справи №902/742/16 судом апеляційної інстанції.(арк.справи 72-76).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга безпідставна і не підлягає за-доволенню, з огляду на наступне:

Предметом даного спору є законність рішення органу місцевого самоврядування, яким ска-совано попереднє рішення.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», питання регулювання земельних відносин вирішуються сільськими, селищними та міськими радами виключно на їх пле-нарних засіданнях.

Згідно з ст.80 ЗК України (надалі в тексті - ЗК України), суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізу-ють це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі дер-жавної власності.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приват-ної власності. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім зе-мельних ділянок приватної та державної власності та земельні ділянки, на яких розташовані будів-лі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розта-шування.(ст.ст. 83, 84 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, набуття права власності та права користування земель-ними ділянками із земель державної або комунальної власності відбувається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що підставами виникнення, змі-ни та припинення земельних відносин є юридичні факти - юридично значимі обставини, які поді-ляються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але та-кі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які пере-дбачені законом як підстави виникнення земельних прав та обов'язків; судові рішення, які уста-новлюють земельні права і обов'язки; набуття земельних прав та обов'язків на підставах, які доз-волені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов'язує виникнення, зміну і припинення земельних відносин. Зазначене ко-респондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

В силу приписів ч.1 ст.122 ЗК України - сільські, селищні, міські ради передають земельні ді-лянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки здійс-нюється відповідною місцевою державною адміністрацією або сільською, селищною, міською ра-дою.(ч.7 ст.118 ЗК України).

Місцевим господарським судом правомірно встановлено, що рішенням №25 від 30.01.2014 року Міська рада надала Підприємцеві дозвіл на виготовлення технічної документації із землеуст-рою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтованою площею 0,43га по АДРЕСА_1 для комерційного використання з подальшим укладенням договору оренди.(арк. справи 23).

Колегія суддів зауважує, що саме по собі рішення про надання дозволу на розроблення тех-нічної документації із землеустрою, прийняте Міською радою як суб'єктом владних повноважень -не призводить до виникнення у Позивача права власності чи іншого речового права на земельну ділянку. За загальним правилом, таке право на земельну ділянку виникає після укладення відповід-ного договору з місцевою радою як розпорядником землі і державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційного визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до припи-сів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з тим, в силу статті 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Матеріали справи свідчать про існування правовстановлюючого юридичного факту - заре-єстрованого 25.04.2005р. за ОСОБА_1 в установленому порядку права власності на будівлю заправочного пункту по АДРЕСА_1 Вінницької області.(арк.справи 70,71).

Тому, захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або ук-ладання договору оренди юридичною чи фізичною особою - має вирішуватися згідно з нормами цивільного законодавства.

Обов'язок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

Заявлену вимогу Позивач обґрунтовує тим, що оспорюване рішення Міської ради від 19.05. 2016р. №102, зокрема, пункти 1.1, 1.2, 1.3 та 1.4 якими скасовано рішення 28 сесії 6 скликання №25 від 30.01.2014р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою що-до встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФОП ОСОБА_1.» та зобов'язано звільнити і повернути спірну земельну ділянку порушують його право як власника нерухомого ма-йна, розташованого на цій ділянці щодо набуття права користування вказаною земельною ділян-кою.

При цьому, обґрунтовуючи апеляційну скаргу Міська рада вказує на обставини, які зумови-ли прийняття як рішення від 30.01.2014р. №25, так і оскаржуваного рішення від 19.05.2016р. №102. Такими вважає: рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05.05.2011р. у спра-ві №2-15/11 та ухвалу цього суду про роз'яснення рішення, згідно яких укладений Міською радою і Підприємцем договір оренди від 2006 року визнано недійсним та повернуто спірну земельну ді-лянку Міській раді, а також - внесення змін до Закону України «Про Державний земельний ка-дастр», відповідно до яких чинність рішення від 30.01.2014р. №25 суперечитиме статті 21 вказа-ного Закону.

Розглядаючи дану справу, колегія суддів зауважує, що статтею 19 Конституції України зак-ріплено правовий порядок в Україні, який ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не мо-же бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування базового рівня, статус та повноваження яких визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 144 Конституції України визначено, що рішення органів місцевого самоврядуван-ня з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому за-коном порядку з одночасним зверненням до суду.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Колегія суддів звертає увагу, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16.04. 2009р. №7-рп/2009 «У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіцій-ного тлумачення положень частини 2 статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин 1, 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (спра-ва про скасування актів органів місцевого самоврядування)» зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямова-ність діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи міс-цевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними осо-бами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інте-ресів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, пород-жуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового засто-сування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Калинівської міської ради від 30.01.2014р. №25 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із земле-устрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ФОП ОСОБА_1.» - вичерпало свою дію фактом виготовлення такої технічної документації, оскільки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який після виконання не може скасовуватися суб'єктом його прийнят-тя.

Із зазначеного мотиву, пункти 1.1, 1.2, 1.3 та 1.4 рішення Калинівської міської ради від 19.05.2016р. №102 «Про скасування деяких рішень міської ради», якими: скасовано рішення 28 се-сії 6 скликання №25 від 30.01. 2014р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документа-ції з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФОП ОСОБА_1» у зв'язку зі зволіканням виготовлення технічної документації із землеустрою на земе-льну ділянку площею 0,43га у АДРЕСА_1 та неоформленням договору оренди землі; зобов'язано гр.ОСОБА_1 у місячний термін привести земельну ділянку в попередній стан, зві-льнити та передати її міській раді за актом приймання-передачі; передбачено у разі неприведення земельної ділянки в попередній стан та передачі її міській раді відшкодування з гр.ОСОБА_1 втрат, пов'язаних із виконанням даної вимоги; вирішено зарахувати земельну ділянку площею 0,43га у АДРЕСА_1 до земель запасу Калинівської міської ради - суперечать Конс-титуції України та вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і тому підля-гають визнанню недійсними та скасуванню, як вірно встановлено судом першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» - суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рі-шення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Таким чином, дані Єдиного державно-го реєстру судових рішень є офіційною інформацією. Відтак, посилання Скаржника на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05.05.2011р. у справі №2-15/11 та ухвалу у цій же справі від 13.05.2015р. про роз'яснення рішення, роздруківки яких з бази даних «Єдиний державний реєстр судових рішень» долучені до матеріалів справи апеляційним судом, не можуть слугувати доказом, оскільки не стосуються предмету даного спору. Разом з тим, посилання Скарж-ника на внесення змін у Закон України «Про Державний земельний кадастр», відповідно до яких чинність рішення від 30.01.2014р. №25 суперечитиме статті 21 вказаного Закону відхиляються апе-ляційним судом, оскільки зміни до зазначеної статті внесено Законом №497-VIII від 02.06.2015р., а статтею 58 Конституції України встановлено, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, рішення від 30.01.2014р. №25 не оспорювалося у встановленому за-коном порядку.

Таким чином, доводи Скаржника не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Враховуючи зазначені обставини в сукупності, апеляційний суд не вбачає підстав для перео-цінки висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи спростовуються доводи Скар-жника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо незаконності рішення органу місцевого самоврядування, рівно як і твердження про невмотивованість рішення суду.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржува-ного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Калинівської міської ради на рішення господарського суду Вінницької області від 20.09.2016р. у справі №902/742/16 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №902/742/16 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Василишин А.Р.