КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р. Справа№ 910/10854/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Якименко О.В. за дов. № 2224-0 від 01.08.2013

від відповідача: Макарчук Д.І. за дов. № 300-122/01-2 від 12.01.2016

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016

у справі № 910/10854/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення від 19.04.2016 № 206-р

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.08.2016 року по справі № 910/10854/16 в позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання недійсним рішення від 19.04.2016 № 206-р - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 22.08.2016, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 22.08.2016 по справі №910/10854/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/10854/16 у визначено складі суду та призначено до розгляду на 12.10.2016.

В судовому засіданні 12.10.2016 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі 910/10854/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 12.10.2016 представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву поданого під час апеляційного провадження, просив рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі 910/10854/16 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, АМК здійснював розслідування у справі №20-26.13/170-15/105-15, розпочатого за ознаками вчинення публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - Компанія), публічним акціонерним товариством "Нафтопереробний комплекс - Галичина" (далі - Комплекс), товариством з обмеженою відповідальністю "Галнафта" (далі - Товариство), товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" (далі - Торговий дім), товариством з обмеженою відповідальністю "Котлас" (далі - ТОВ "Котлас"), споживчим товариством "Полігональ" (далі - СТ "Полігональ") та товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-УТН" (далі - ТОВ "Гарант-УТН") порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів з продажу нафти сирої та газового конденсату.

Як було встановлено під час проведення розслідування, вказані суб'єкти господарювання, окрім споживчого товариства "Полігональ", мають рахунки, відкриті у Банку, у зв'язку з чим Банку було надіслано вимогу голови АМК від 13.01.2015 №20-29/01-182 (далі - Вимога-1), в якій було запропоновано протягом 10 календарних днів з дня отримання Вимоги-1 надати АМК інформацію стосовно наявності відкритих поточних рахунків у Банку (із зазначенням номерів рахунків, валюти, дат відкриття та закриття відповідних рахунків); операція (із зазначенням дати , суми коштів за дебетом та кредитом, ідентифікаційного коду (код ЗКПО) та/або індивідуального податкового номеру платника та одержувача, реквізитів рахунків контрагента, призначення платежу тощо), в паперовому та в електронному вигляді, за всіма рахунками в Банку (протягом періоду січень - листопад 2015 року включно), відкритими Компанією, Комплексом, Товариством, Торговим домом, ТОВ "Котлас" та ТОВ "Гарант-УТН"; копій всіх довіреностей та/або інших документів, на підставі яких уповноважені особи Компанії, Комплексу, Товариства, Торгового дому, ТОВ "Котлас" та ТОВ "Гарант-УТН" отримали або могли отримати послуги Банка від імені вказаних суб'єктів господарювання, протягом періоду січень - листопад 2015 року включно.

З матеріалів справи, а саме з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №509 вбачається, що вимогу-1 отримано Банком 18.01.2016, отже, останнім днем надання Банком інформації на Вимогу-1 є 28.01.2016.

Своїм листом від 28.01.2016 №Е.30.0.0.0/4-79207 (зареєстрований в АМК 29.01.2016 за №11-20/804) Банк повідомив АМК про відсутність правових підстав для запитування зазначеної у Вимозі-1 інформації та зазначив, зокрема, таке:

вимога АМК за своєю формою і змістом не містить номерів рахунків конкретних юридичних осіб, не містить передбачені Законом України "Про банки і банківську діяльність" підстави для отримання інформації; за своїм змістом вимога АМК в частині запиту інформації щодо наявності відкритих поточних рахунків і надання копій всіх довіреностей та/або інших документів (на підставі яких уповноважені особи отримали або могли отримати протягом періоду січень - листопад 2015 року включно), не відповідає нормам частини другої статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" - перевищено обсяг отримання інформації, яка містить банківську таємницю, на письмову вимогу АМК.

Разом з тим, АМК проводилось розслідування у справі №20-26.13/183-15 за ознаками вчинення товариством з обмеженою відповідальністю "Укргеоекологія" і товариством з обмеженою відповідальністю - НПП "Укргазгеоавтоматика" (далі - ТОВ - НПП "Укргазгеоавтоматика") порушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Під час проведення розслідування було встановлено, що ТОВ - НПП "Укргазгеоавтоматика" має рахунки, відкриті в Банку, у зв'язку з чим Банку було надіслано вимогу голови АМК від 23.12.2015 №20-26.13/01-12841 (далі - Вимога-2), у якій було запропоновано протягом 20 календарних днів з дня отримання Вимоги-2 надати АМК інформацію на пункти Вимоги-2 стосовно операцій (із зазначенням дати, суми коштів за дебетом і кредитом, ідентифікаційного коду (коду ЗКПО) та/або індивідуального податкового номеру платника та одержувача, реквізитів рахунків контрагента, призначення платежу тощо) в паперовому та в електронному вигляді, за всіма рахунками в Банку за період з 01.01.2015 по 01.10.2015 ТОВ - НПП "Укргазгеоавтоматика".

З матеріалів справи, а саме з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №259 вбачається, що вимогу-2 отримано Банком 29.12.2015, отже, останнім днем надання Банком інформації на Вимогу-1 є 18.01.2016.

Своїм листом від 13.01.2016 №Е.30.0.0.0/4-1094 (зареєстрований в АМК 18.01.2016 за №11-20/448) Банк повідомив, що Банк не має права надати запитувану інформацію стосовно операцій за рахунками ТОВ - НПП "Укргазгеоавтоматика", оскільки у Вимозі-2 не вказані номери рахунків вказаного товариства.

Беручи до уваги те, що Банк не подав АМК витребувану інформацію на Вимоги-1,2 у визначений головою АМК строк, розпорядженням державного уповноваженого АМК від 17.02.2016 №08/32-р "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" відповідачем розпочато розгляд справи №20-26.13/22-16 за ознаками вчинення Банком порушень, передбачених пунктом 13 статті 50 Закону, у вигляді неподання інформації АМК на вимоги голови АМК від 13.01.2015 №20-29/01-182 від 23.12.2015 №20-26.13/01-12841 у встановлений ним строк.

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Супровідним листом від 26.04.2016 №20-26.13/06-4379 АМК на адресу позивача було надіслано рішення №206-р.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення №206-р в межах зазначеного строку.

В апеляційній скарзі та позовній заяві позивач зазначає, що: відповідач не наділений правом запитувати інформацію про наявні банківські рахунки клієнтів Банку; посилання АМК в оскаржуваному рішенні на те, що Банк не повинен був застосовувати абзац другий пункту 3.3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою правління Національного банку України від 14.07.2006 №267 (далі - Правила), як на підставу для відмови у наданні інформації щодо всіх наявних у суб'єкта господарювання рахунків, є неправильним.

Отже, позивач вважає, що для належного виконання вимоги АМК останній зобов'язаний дотримуватися не лише абзацу 1 пункту 3.3 Правил, а і абзацу 2 вказаного пункту Правил, та зазначити номери рахунків юридичних осіб, оскільки надання інформації за операціями за всіма рахунками клієнта Банку суперечить вимогам статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

При цьому, за приписами пункту 3 частини першої статті 62 цього Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, органам Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Як передбачено ст. 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", суб'єкти господарювання, інші юридичні особи, їх посадові особи та працівники зобов'язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню. Така інформація може бути надана органам слідства та суду відповідно до закону.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що витребувана відповідачем інформація була необхідна для здійснення АМК передбачених законом обов'язків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 50 Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Разом з тим, відповідно до абзаців 1 і 2 пункту 3.3 Правил вимога відповідного державного органу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, повинна відповідати нормам частини другої статті 62 Закону про банки.

Банки повинні надавати інформацію, що містить банківську таємницю, і в тому разі, коли до належним чином оформленої вимоги відповідного державного органу додається перелік найменувань конкретних юридичних осіб та/або прізвищ, імен та по батькові фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та номерів їх рахунків.

Отже, абзацом 2 пункту 3.3 Правил не встановлено обмежень щодо надання на вимогу АМК інформації, яка містить банківську таємницю, а лише встановлено, що така інформації надається Банком і в разі зазначення номерів конкретних банківських рахунків суб'єкта господарювання, щодо якого АМК просить надати інформацію.

Таким чином, доводи апелянта щодо недотримання АМК вимог абзацу 2 пункту 3.3 Правил є безпідставними.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновки відповідача стосовно наявності в діях позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації АМК у встановлений строк.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону за порушення, передбачені пунктами 9, 13-18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Як вбачається з рішення № 206-р розмір доходу Банка відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік становлять 62 505 277 791 грн., тому штраф в сумі 247 800 грн. розраховано за приписами частини другої і п'ятої статті 52 Закону.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо посилань апелянта на те, що останнім було подано АМК запитувану інформацію 26.02.2016, то слід зазначити, що така інформація була подана на третю вимогу АМК від 03.02.2016 №20-26.13/01-953, а розгляд антимонопольної справи №20-26.13/22-16 було розпочато у зв'язку з невиконанням Банком Вимог-1,2 АМК.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/10854/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/10854/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 у справі № 910/10854/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10854/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

М.Л. Яковлєв