донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.10.2016 справа №908/403/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача від відповідача від ДВС розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 не зявився не зявився не зявився Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м.Краматорськ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від08.08.2016 р.
за скаргою на дії у справіПублічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк, м. Київ Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р у справі №908/403/15-г. №908/403/15-г (суддя Попова І.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк, м. Київ
до Державного підприємства Артемвугілля, м. Словянськ, м. Святогірськ Донецької області
про стягнення 7245512 грн. 07 коп. основного боргу за кредитним договором № 84/КЛ/10 від 29.12.2010 р., 402703 грн. 89 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1427004 грн. 30 коп. пені

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якій, з врахуванням заяви № КНО-61.1/946 від 05.08.2016р., просило: скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження №48477124 від 28.08.2015р. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесену Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області;

скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження №48477124 від 13.06.2016р. на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесену Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області;

зобовязати Відділ Примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області поновити виконавче провадження № 48477124 з примусового виконання наказу №908/403/15-г від 03.06.2015р.;

визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в частині винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №48477124 від 28.08.2015р. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та постанови про зупинення виконавчого провадження № 48477124 від 13.06.2016р. на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

визнати протиправними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 та головного державного виконавця Відділу Балдинюка М.Ю., в частині винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №48477124 від 28.08.2015р. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та постанови про зупинення виконавчого провадження № 48477124 від 13.06.2016р. на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

зобовязати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 здійснити заходи, передбачені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014р. №440 з метою виконання Наказу про примусове виконання судового рішення №908/403/15-г від 03.06.2015р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.08.2016 р. у справі №908/403/15-г доводи скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області визнано правомірними частково, скаргу задоволено частково; визнано недійсною (незаконною) постанову Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 28.08.2015 р. про зупинення виконавчого провадження (ВП 48477124); визнано недійсною (незаконною) постанову Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 13.06.2016 р. про зупинення виконавчого провадження (ВП 48477124); зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області поновити виконавче провадження ВП 48477124. В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області по справі №908/403/15-г від 08.08.2016р.; прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.08.2016 р. такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути зупинено у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини. Тобто це є правом державного виконавця, яким він скористався відповідно до Закону.

Наполягає, що на вимогу державного виконавця про надання інформації щодо наявності майна, належного на праві власності та не застосованого у виробничому процесі, боржником надано відповідь, що усі виробничі та адміністративно-господарські обєкти підприємства, у тому числі автотранспорт, знаходяться на тимчасово непідконтрольній території у м. Горлiвцi. Оскільки, за результатами розшуку майна боржника, державним виконавцем не виявлено іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, окрім транспортних засобів, розшук цього майна та його подальшу реалізацію вважає єдиним заходом для реального виконання рішення суду.

Зазначає, що відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств». Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2012 року № 987 затверджено перелік обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, до складу якого входить Державне підприємство «Артемвугілля» з окремо виділеними структурними підрозділами, а саме: Структурний підрозділ «Шахта ім. В.І. Леніна», Структурний підрозділ «Шахта імені ОСОБА_6», Структурний підрозділ «Ордена Трудового Червоного Прапора шахтоуправління ім. Румянцева», Структурний підрозділ «Шахта імені A.I. Гайового». Згідно зі ст.13 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюється мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

У зв»язку з цим, Постановою від 13.06.2016 р. виконавче провадження з примусового виконання наказу №908/403/15-г зупинено на строк до трьох років з моменту завершення приватизації вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прийнято до провадження.

У звязку з відпусткою судді Гези Т.Л., протоколом автоматичної зміни складу судової колегії від 17.10.2016р., сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий - Дучал Н.М., судді Склярук О.І., Ушенко Л.В.

Ухвалами від 11.10.2016р. та від 18.10.2016р., у звязку з відсутністю технічної можливості, судом не задоволені клопотання ПАТ «Перший український міжнародний банк» та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

ПАТ «ПУМБ» проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві № КНО-61.1.3/132 від 13.10.2016р. на апеляційну скаргу. Просить залишити ухвалу господарського суду Запорізької області по справі № 908/403/15-г від 08.08.2016р. без змін, апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області без задоволення.

В судовому засіданні 18.10.2016р. представник ПАТ «ПУМБ» підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Розгляд апеляційної скарги відкладався.

Відповідач та Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду сторони та інші учасники процесу не зобовязувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання.

Згідно з положеннями ст.ст.101, 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвал місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п. п. 2, 3, 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України).

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 24.03.2015р. по справі № 908/403/15-г позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_7» задоволені. Стягнуто з Державного підприємства "Артемвугілля" (84130, Донецька область, м.Слов'янськ, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, 66, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) 7 245 512,07 грн. основного боргу, 402 703,89 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 427 004,30 грн. пені, 73080,00 грн. судового збору.

На примусове виконання рішення по справі № 908/403/15-г, 03.06.2015 р. господарським судом Запорізької області був виданий відповідний наказ, який предявлено стягувачем до виконання.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2015 р. (ВП № 48477124).

За результатами отримання відомостей з Управління державної автомобільної інспекції Головного Управління МВС України в Донецькій області про наявність транспортних засобів, що належать ДП «Артемвугілля» та знаходяться в м. Горлівка Донецької області, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в межах виконавчого провадження ВП № 47309580 при примусовому виконанні вимоги про сплату боргу від 05.02.2015 р. Словянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 9 188 784,14 грн., винесено постанову № ВП 47309580 від 14.08.2015 р. про розшук майна боржника, якою оголошено розшук транспортних засобів у кількості 140 шт. згідно з додатком, що належать боржнику ДП «Артемвугілля».

Постановою від 28.08.2015 р. обєднано виконавче провадження № 48477124 примусового виконання з виконавчим провадженням № 47309580.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 28.08.2015 р., зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 908/403/15 г, виданого 03.06.2015 р. господарським судом Запорізької області, на підставі п. 4 ст. 38, 39 Закону України «Про виконавче провадження», до виявлення майна.

На вимогу державного виконавця № 198/5-15П від 26.10.2015р. щодо надання інформації про майно, що належить боржнику та не застосовується у виробничому процесі, правовстановлюючих документів, ДП «Артемвугілля» листом № 12.11/2 від 12.11.2015р. надано відповідь, що з 28.11.2014р. ДП «Артемвугілля» припинило виробничу діяльність на території міста Горлівка Донецької області. Адміністративні будівлі підприємства, транспортні засоби та інше належне підприємству майно захоплене незаконними озброєними формуваннями терористичної організації ДНР. Вжиття заходів щодо вивезення майна, документації, печаток, штампів ДП «Артемвугілля» та його структурних підрозділів результатів не дало.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13.06.2016 р., з посиланням на п.17 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», зупинено виконавче провадження з виконання наказу №908/403/15-г, виданого 03.06.2015 р. господарським судом Запорізької області, на строк до трьох років з моменту завершення приватизації.

Підставою для винесення постанови виконавцем зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2012 року № 987 затверджено перелік обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, до складу якого входить Державне підприємство «Артемвугілля» з окремо виділеними структурними підрозділами, а саме: Структурний підрозділ «Шахта ім. В.І. Леніна», Структурний підрозділ «Шахта імені ОСОБА_6», Структурний підрозділ «Ордена Трудового Червоного Прапора шахтоуправління ім. Румянцева», Структурний підрозділ «Шахта імені A.I. Гайового». Відповідно до п. 17. ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації. 05.05.2012р. набрав чинності Закон України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», ст.13 якого визначено, що з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюється мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюється мораторій на застосування примусової реалізації майна об»єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження.

ПАТ «ПУМБ» не погодився з такими діями державного виконавця, проаналізувавши Положення Постанови Кабінету Міністрів України від 19.09.2012р. № 987, разом з затвердженим переліком об»єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, з'ясувавши, що державне підприємство «Артемвугілля» в Переліку відсутнє, а отже зупинення виконавчого провадження здійснено на підставі недостовірної інформації, звернувся до суду зі скаргою на дії органу виконання судових рішень, наполягаючи, окрім іншого, що вказане рішення суду має виконуватися відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до положень Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Однією з засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 115 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ст. 116 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу (ст.ст.1, 2 Закону України Про виконавче провадження).

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом (ст. 4 Закону України «Про державну службу»).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону України Про виконавче провадження).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (п.п.1,2 ст.11 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Заходами примусового виконання рішень, є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням ( ст.32 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ (п.1).

У разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини, відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути зупинено.

Як встановлено приписами п.п. 2, 3, 4 ст. 40 наведеного Закону, розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача. Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 02.04.2012 № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Матеріали скарги не містять доказів вчинення виконавцем належних та реальних дій, направлених на розшук майна боржника, що визначені наведеними вище положеннями законодавства. Відсутні також докази про вихід державного виконавця за місцезнаходженням боржника, відомості про організацію розшуку транспортних засобів боржника, передання постанови про розшук майна боржника до органів внутрішніх справ для виконання в матеріалах справи відсутні.

В якості підстави для винесення постанови від 14.08.2015р. про зупинення виконавчого провадження, виконавцем зазначено лише постанову про розшук майна від 14.08.2015р., в підставу якої покладено лише довідку УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про реєстрацію за боржником транспортних засобів.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі дії державного виконавця не були спрямовані на реальне виконання судового рішення, а постанова від 28.08.2015 р. про зупинення виконавчого провадження є немотивованою, винесеною без встановлення та викладення фактичних обставин, та такою, що не може призвести до відновлення прав стягувача, а тому підлягає визнанню недійсною (незаконною).

Згідно з п.17 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

Постановою від 13.06.2016р. на підставі вказаної норми закону виконавче провадження з примусового виконання наказу №908/403/15-г зупинено на строк до трьох років з моменту завершення приватизації, відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про незаконність дій Відділу примусового виконання рішень з прийняття Постанови від 13.06.2016р. ВП 48477124 про зупинення виконавчого провадження.

Постановою Кабінету Міністрів України № 987 від 19.09.2012 р. затверджений Перелік об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, до якого увійшли, зокрема, структурний підрозділ "Шахта ім. В.І. Леніна", місто Горлівка, структурний підрозділ "Шахта ім. М.І. Калініна", місто Горлівка, структурний підрозділ "Шахта ім. К.А. Румянцева", місто Горлівка, структурний підрозділ "Шахта ім. А.І. Гайового", місто Горлівка. Відомостей про приватизацію ДП «Артемвугілля», та відомостей, що вказані структурні підрозділи є підрозділами ДП «Артемвугілля» Перелік не містить.

Особливості правового, економічного та організаційного регулювання приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості їх діяльності у післяприватизаційний період визначені Законом України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" від 12.04.2012 року, відповідно до статті 1 цього Закону вугледобувне підприємство - гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції; а завершенням приватизації є оформлення документів, що підтверджують право власності покупця на єдиний майновий комплекс або усі акції, які належать державі у статутних капіталах акціонерних товариств, утворених у процесі приватизації чи корпоратизації державних вугледобувних підприємств, крім тих, що продаються працівникам підприємства згідно з умовами пільгового продажу.

За статтею 4 Закону до об'єктів приватизації належать: вугледобувні підприємства, як єдині майнові комплекси; шахти (шахтоуправління) як єдині майнові комплекси; розрізи як єдині майнові комплекси; акції, які належать державі у статутних капіталах акціонерних товариств, утворених у процесі приватизації чи корпоратизації державних вугледобувних підприємств.

Статтею 13 Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" передбачено, що з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Тобто, сама постанова Кабінету Міністрів України № 987, якою затверджено перелік об»єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012- 2014 роках, та на яку зроблено посилання Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області в оспорюваній Постанові від 13.06.2016р. про зупинення виконавчого провадження, не є рішенням про приватизацію.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного майна» порядок приватизації державного майна передбачає: 1) публікування списку об»єктів, які підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації та місцевій пресі; 2) прийняття рішення про приватизацію; 3) опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об'єкта; 4) проведення аудиторської перевірки фінансової звітності підприємства, що приватизується; 5) проведення у випадках, передбачених законодавством, екологічного аудиту об'єкта приватизації; 6) затвердження плану приватизації або плану розміщення акцій акціонерних товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, та їх реалізацію.

Крім того, відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 13.12.2012 р. № 1004 керівника ДП «Артемвугілля» зобов»язано здійснити у термін до 01.05.2013 р. передприватизаційну підготовку об»єкта.

Втім, станом на час прийняття Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області постанови від 13.06.2016р. про зупинення виконавчого провадження, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.06.2015р. № 344 визнано таким, що втратив чинність наказ від 13.12.2012 р. № 1004 «Про здійснення передприватизаційної підготовки».

В наказі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.06.2015р. № 344 «Про передприватизаційну підготовку підприємств» ДП «Артемвугілля» не зазначено.

Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження на підставі п. 17 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на наведені норми законодавства та встановлені обставини суд дійшов вірного висновку про обгрунтованість доводів скаржника в цій частині, незаконність та неправомірність дій державного виконавця з винесення постанови від 13.06.2016 р. про зупинення виконавчого провадження, внаслідок чого постанову про зупинення виконавчого провадження від 13.06.2016 у виконавчому провадженні ВП № 48477124 визнано недійсною (незаконною).

Наслідком визнання недійсними постанов про зупинення виконавчого провадження є поновлення виконавчого провадження ВП 48477124.

Конституційним Судом України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012р. у справі № 11-рп/2012 зазначено, що за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

За положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі «Півень проти України» судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст. 6 Конвенції.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2004р. справа «Войтенко проти України», суд нагадав свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1.

Щодо вимог скарги про зобов»язання начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області здійснити заходи, передбачені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», судом першої інстанції вірно зазначено, що в контексті приписів Закону України «Про виконавче провадження» бездіяльність - це форма поведінки особи, пов'язана з невиконанням нею дій, які вона повинна була і могла вчинити в силу покладених на неї посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України. Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, повязані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, але може зобов»язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких він ухиляється.

На час розгляду скарги виконавче провадження з виконання наказу № 908/403/15-г є зупиненим, тому вимога про зобов»язання вчинити зазначені скаржником дії є передчасною та необґрунтованою.

Крім того, за приписами ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 30 наведеного Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлено ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за приписами п.1 якої виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (п.2). Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача (п.3).

Отже, обов'язок органу ДВС здійснювати дії, передбачені ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у вигляді подання керівником відповідного органу державної виконавчої служби до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, для забезпечення виконання рішення суду про стягнення коштів із державного підприємства за рахунок коштів державного бюджету пов'язується із встановленням підстав, визначених положеннями п.п. 2 4, 9 частини першої ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення виконавчого документа стягувачу (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій).

Зазначене підтверджується і п.7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, у відповідності до якого у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Тому, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги в цій частині.

Щодо вимоги скарги про визнання протиправними (незаконними) дій Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 28.08.2015 р. та постанови про зупинення виконавчого провадження від 13.06.2016 р. слід зазначити, що підставою для визнання судом першої інстанції недійсними постанов від 28.08.2015 р. та від 13.06.2016 р. стали саме неправомірні дії органу виконання судових рішень, отже відмова у задоволенні скарги в цій частині є безпідставною, ухвала в цій частині на підставі ст.104 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення по скарзі про задоволення вимог скарги в цій частині.

В іншій частині ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.08.2016р. у справі № 908/403/15-г залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.08.2016р. у справі № 908/403/15-г скасувати в частині відмови у задоволенні вимог скарги ПАТ «Перший український міжнародний банк» про визнання протиправними (незаконними) дій Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №48477124 від 28.08.2015р. та постанови про зупинення виконавчого провадження № 48477124 від 13.06.2016р.

Прийняти нове рішення по скарзі ПАТ «Перший український міжнародний банк» в цій частині.

Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №48477124 від 28.08.2015р. та постанови про зупинення виконавчого провадження № 48477124 від 13.06.2016р.

В іншій частині ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.08.2016р. у справі № 908/403/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_3

Надруковано: 6 екз.

1-позивачу

1-відповідачу

1-ДВС

1-у справу 1-ДАГС

1- ГСЗО