ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 жовтня 2016 р. Справа № 903/618/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кобра-схід

до товариства з обмеженою відповідальністю Західмолоко

про стягнення 88754грн.

Суддя Слободян О.Г.

Представники :

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність від 01.04.2016р.

Представнику відповідача розяснено права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України.

Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач ТОВ Кобра-схід звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ТОВ Західмолоко 88754грн., з них 48312грн. основного боргу, 9855грн. 18коп. пені, 2581грн. 18коп. - 3% річних, 28006грн. 42коп. втрат від інфляії на підставі договору про охорону об'єкта №117 від 01.07.2014р.

Свої вимогим обґрунтовує наступним. На підставі укладеного між сторонами договору позивач надавав відповідачу послуги по охороні будівель та майна на території підприємства відповідача. Проте, отримані послуги відповідач вчасно не оплатив, в звязку з чим у нього виникла заборгованість за вересень-листопад 2014р. на суму 48312грн. Крім того, за прострочення виконання договірних зобовязань відповідачу нараховано 9855грн. 18коп. пені згідно п. 7.4 договору, 2581грн. 18коп. - 3% річних та 28006грн. 42коп. інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.

22.09.2016р. позивач на адресу суду надіслав клопотання (вх. № 01-54/8571/16), в якому просив вважати погашеними суму основного боргу та судові витрати у зв'язку з проведенням відповідачем 19.09.2016р. повної оплати послуг позивача за договором №117 від 01.07.2014р. про охорону об'єкта, в сумі 48 312грн. та погашення судового збору в сумі 1378грн. Просив решту заявлених вимог залишити не змінними.

В судове засідання 18.10.2016р. представник позивача не зявився, надіслав клопотання, згідно якого повідомив, що позовні вимоги підтримує, підтвердив оплату відповідачем суму основного боргу та судового збору, просив розглядати справу без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву просить відмовити в позові, при цьому зазначає, що на сьогоднішній день сума основного боргу відповідачем погашена в розмірі 48 312 грн та відшкодована сума судового збору в повному розмірі 1 378 грн.. Вважає, що строк виконання зобовязань відповідачем не настав. Заперечує проти нарахування 2581грн. 18коп. - 3% річних та, 28006грн. 42коп. інфляційних втрат, оскільки така відповідальність не передбачена умовами договору. Водночас, просить суд врахувати сплив строку позовної давності щодо стягнення 9855,18грн. пені.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив наступне.

01.07.2014 року між відповідачем ТОВ «Західмолоко» (Замовник) та позивачем ТОВ «Кобра-Схід» укладено договір №117 про охорону обєкта.

Згідно п.1.1 договору Замовник доручає, а Відповідач бере під охорону будівлі, споруди, приміщення, майно та територію підприємства Замовника, що розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Іванова, 55 на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 7.1. Договору, сума договору становила 16 104 грн., в тому числі ПДВ щомісяця.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що оплата за надані охоронні послуги в поточному місяці здійснюються Замовником у наступному місяці протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання Акту здачі-прийняття робіт та отримання від Виконавця відповідного оригіналу рахунку на оплату.

Водночас, пунктом п.7.3 договору передбачено, що Замовник протягом 3 робочих днів, після закінчення надання послуг за відповідний місяць, але не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним, зобовязаний підписати Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), або надати вмотивовану письмову відмову від приймання послуг. Якщо Замовник протягом 5-ти календарних днів після закінчення надання послуг за відповідний місяць, не підписує Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та не виставляє вмотивованих письмових претензій до Виконавця, то вважається, що послуги надані Виконавцем у повному обсязі, а Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) підписаний та підлягає виконанню з боку Замовника.

Надані послуги по охороні обєкту по серпень 2014р. відповідач повністю оплатив. За вересень листопад 2014р. оплати здійснено не було. В результаті наданих послуг у вересні, жовтні, листопаді 2014 року у ТОВ «Західмолоко» виникла заборгованість перед ТОВ «Кобра-Схід» в розмірі 48 312 грн..

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Водночас, на день розгляду спору (після подання позивачем позову до суду (22.08.2016р.)), згідно банківської виписки від 19.09.2016р. відповідачем погашено основний борг на суму 48312грн., що не заперечується сторонами. А тому провадження у справі в цій частині необхідно припинити на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Згідно ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п.7.4 договору у випадку несвоєчасної сплати Замовник платить пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої платні, за кожен день прострочення.

В звязку з порушенням відповідачем термінів проплати, відповідачу нараховано 9855,18грн. пені за період з 08.10.2014р. по 07.06.2015р., яка є підставною.

Водночас, відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимоги про стягнення 9855,18грн. пені.

Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Позовна давність - це встановлений законом строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Частина 5 статті 261 ЦК України передбачає, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 257, ч.1 ст.258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок за надані послуги за вересень 2014 року мав здійснитися відповідачем до 07.10.2014 року; за жовтень 2014 року - до 07.11.2014 року; за листопад 2014 року - до 05.12.2014 року.

Позовна заява, згідно штемпеля укрпошти на конверті, подана до суду 22.08.2016р.

Строк позовної давності щодо стягнення пені за надані послуги за вересень 2014р. закінчився 08.10.2015р., за жовтень 2014р. - 08.11.2015р., за листопад 2014р. - 06.12.2015р.

Тобто позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені, а тому в позові в частині стягнення 9855,18грн. пені слід відмовити.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В звязку з простроченням оплати, відповідачу нараховано 2581,18грн. 3% річних за період з 08.10.2014р. по 19.08.2016р. та 28006,42грн. інфляційних втрат за вересень 2014р. липень 2016р., які є підставними та підлягають до стягнення.

Перевірка розрахунків позивача здійснена судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ".

Доводи відповідача щодо безпідставності нарахування річних та інфляційних втрат, в звязку з тим, що такі нарахування не передбачені умовами договору, не приймаються судом до уваги, оскільки інфляційні та річні слід стягнути згідно ст.625 ЦК України.

В пунктах 4.1, 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Отже, нарахування 3% річних та інфляційних втрат встановлюється законом, а не договором.

Згідно банківської виписки від 19.09.2016р. відповідач повністю оплатив позивачу судовий збір у розмірі 1378грн., що не заперечується сторонами.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 258, 261, 546, 549, 612, 625, Цивільного кодексу України, ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, п. 1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Західмолоко (43005, Волинська область, м.Луцьк, вул..Дубнівська, 23, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Кобра-схід (03110, м.Київ, вул..Соломянська, 18-А, оф.18, ) 30587грн. 60коп. (з них: 2581,18грн. - 3% річних та 28006,42грн. інфляційних втрат).

3. Провадження у справі в частині стягнення 48312грн. основного боргу припинити.

4. В позові в частині стягнення 9855грн. 18коп. пені відмовити.

Повний текст рішення складено

20.10.2016

Суддя О. Г. Слободян