КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р. Справа№ 911/4195/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Габрик О.І., довіреність б/н від 01.09.2016,

Кур'ян А.М., довіреність б/н від 01.09.2016,

відповідача: Овчинніков С.О., довіреність б/н від 19.09.2016,

прокуратури: Шиленко М.В., посвідчення №029582 від 13.10.2014.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Коцюбинської селищної ради

на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2015

у справі №911/4195/15 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд"

до Коцюбинської селищної ради

про стягнення 11 648, 32 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-Буд" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Коцюбинської селищної ради про стягнення 11 648,32 грн, з яких: 1 278, 00 грн основної заборгованості, 904, 44 грн пені, 956, 03 грн інфляційних збитків, 102, 94 грн 3% річних, 8 406, 93 грн штрафу.

В подальшому, позивач звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просив накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку відповідача та всіх інших відомих рахунках відповідача в межах розміру суми позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.10.2015 позов задоволено частково.

Стягнуто з Коцюбинської селищної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд" 1 278,00 грн основної заборгованості, 91,38 грн пені, 938, 05 грн інфляційних збитків, 102, 94 грн 3% річних, 3 131, 10 грн штрафу та 579, 44 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд" про вжиття заходів до забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Коцюбинської селищної ради звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київського області від 07.10.2015 у справі №911/4195/15 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити ТОВ "Край-Буд" у задоволенні позову в цій частині. Судові витрати стягнути з позивача на рахунок прокуратури Київської області.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт зазначив, що у зв'язку з тим, що при розгляді судом спору у справі №911/4195/15 захист інтересів держави належним чином Коцюбинською селищною радою не здійснено, оскільки своєчасно не було оскаржено рішення суду у даній справі про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт, які фактично не виконувались, та враховуючи, що такими діями позивача прямо порушуються інтереси держави шляхом безпідставного стягнення коштів з бюджету територіальної громади селища, зазначені обставини зумовлюють необхідність вжиття прокуратурою Київської області заходів представницького характеру в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" в інтересах держави в особі Коцюбинської селищної ради.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд залишити без змін рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2015 у справі №911/4195/15, з огляду на його законність та обґрунтованість, а апеляційну скаргу Коцюбинської селищної ради без задоволення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/4195/15 за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Коцюбинської селищної ради передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Шапрана В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Коцюбинської селищної ради прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.09.2016.

06.09.2016 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) КАГС від представника відповідача надійшло письмове клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення відповідності виконаних будівельних робіт (ремонту, реконструкції) та об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Також, 06.09.2016 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) КАГС від представника відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копії Акту ревізії Державної фінансової інспекції України від 25.07.2016 №15-21/12. Відповідач зазначив, що вищевказаний доказ доводить обґрунтування Коцюбинської селищної ради, що за договором №193 від 20.12.2012 роботи не проводились. Згідно Договору №193 розроблення проектної документації передбачалось з дня укладення правочину, а саме з 20.12.2012, що унеможливлює будь-які роботи по авторському нагляду за правочином №193 від 20.12.2012, що свідчить про порушення законодавства, а роботи не відповідають загальним принципам цивільного законодавства щодо настання правових наслідків. За таких обставин, на думку відповідача, позивач намагається безпідставно стягнути бюджетні кошти.

В судовому засіданні 06.09.2016 головуючим ставились на обговорення подані відповідачем клопотання про призначення судової експертизи та долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Представник позивача заперечував щодо задоволення поданих клопотань.

Представник відповідача підтримав подані ним клопотання про призначення судової експертизи та долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Представник прокуратури підтримав вказані клопотання.

Розглянувши в судовому засіданні подане клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копії Акту ревізії Державної фінансової інспекції України від 25.07.2016 №15-21/12, колегія суддів вирішила долучити його до матеріалів справи, однак відзначає, що вказаний документ не береться судом до уваги, оскільки наданий акт не підписаний уповноваженими особами від відповідача: заступником Коцюбинського селищного голови Пушанко П.П. та начальником обліку та звітності Коцюбинського селищного голови Ткаченко Т.В., а містить лише підпис представника органу перевірки. Відповідно до законодавства після отримання акта керівник, головний бухгалтер та інші визначені працівники установи зобов'язані ознайомитись з актом ревізії та у разі погодження з викладеними у ньому фактами підписати отримані примірники такого акта. Таким чином, відповідачем було порушено процес підписання вказаного акту. За таких обставин, суд відмовляє Коцюбинській селищній раді у задоволенні зазначеного клопотання.

Клопотання про призначення судової експертизи колегія суддів вирішила розглянути після пояснень сторін по суті спору.

06.09.2016 в судовому засіданні оголошено перерву до 29.09.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2016 розгляд справи відкладено на 13.10.2016 у зв'язку із неявкою представника відповідача.

В судове засідання, яке відбулось 13.10.2016 з'явились представники сторін та прокуратури, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Крім того, розглянувши в судовому засіданні раніше подане клопотання відповідача про призначення судової експертизи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки доказів на підтвердження наявності обставин для проведення судово-будівельної експертизи апелянтом не надано. Крім того, експертизу кошторисної частини проекту було здійснено та отримано позитивний звіт експертизи при розроблені проекту позивачем (копія експертного звіту міститься в матеріалах справи).

За таких обставин, суд відмовляє Коцюбинській селищній раді у задоволенні зазначеного клопотання.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2012 між Коцюбинською селищною радою (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-Буд" (позивач, виконавець) було укладено Договір на проведення авторського нагляду №193 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання по проведенню авторського нагляду за будівельними роботами по реконструкції каналізаційних мереж по вул. Бакала №№ 8-38 в смт Коцюбинське Київської області, що надалі іменується "об'єкт", а замовник зобов'язується прийняти і оплатити результати виконаних робіт на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 3.2. Договору, договір набирає сили 20.12.2012 р. і закінчується 31.12.2012 р.

Відповідно до п. 4.1. Договору вартість робіт по проведенню авторського нагляду за реконструкцією об'єкта згідно розрахунку вартості проведення авторського нагляду складає 1 278, 00 грн.

Форма оплати - безготівкова, на особовий рахунок виконавця (п. 4.2. Договору).

Пунктом 5.1. Договору визначено, що виконавець здає, а замовник приймає виконані роботи по акту прийому виконаних робіт. У разі непогодження з результатами робіт, замовник впродовж 3-х робочих днів відправляє виконавцю протокол непогоджень по тим пунктам, до яких в нього є претензії. При відсутності претензій до виконавця замовник зобов'язаний впродовж 3-х робочих днів надати виконавцю підписаний акт виконаних робіт.

20.12.2012 між сторонами підписано Додаток А (Форма № 3-П ДБН Д.1.1-7-2000).

На виконання умов договору позивачем у грудні 2012 року було виконано для відповідача роботи на загальну суму 1 278, 00 грн, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт №5 від 24.12.2012 згідно договору №193 від 20.12.2012, наявним у матеріалах справи.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати за виконані позивачем роботи згідно договору на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк, станом на час розгляду справи, відповідач обов'язок щодо оплати виконаних позивачем робіт не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 1 278, 00 грн, що підтверджується договором на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012, Актом №5 здачі-приймання робіт згідно договору №193 від 20.12.2012 складений 24.12.2012, Додатком А (Форма №3-П ДБН Д.1.1-7-2000) від 20.12.2012, наявними у матеріалах справи.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 1 278, 00 грн за договором на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012 є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню, передбачену договором на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012, за період прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті виконаних робіт з 01.01.2013 по 07.09.2015 всього на загальну суму 904, 44 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею), у відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що у разі несвоєчасної оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент такого прострочення, від простроченої суми, за кожний день прострочення.

При цьому, суд відзначає, що при укладенні договору на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012 позивач та відповідач не досягли згоди щодо встановлення у договорі положень щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання за період більш тривалий, ніж як встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, судом встановлено, що розрахунок пені від суми основної заборгованості, здійснений позивачем, є невірним та не відповідає ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Судом здійснено правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором, відповідно до якого: період заборгованості - з 01.01.2013 - по 24.06.2013, сума основної заборгованості - 1 278, 00 грн, кількість днів заборгованості - 175 днів, розмір облікової ставки НБУ - 7,5%, 7,0%. Таким чином, розрахунок пені від суми основної заборгованості обраховується наступним чином: 1 278, 00 грн х 7, 5 % х 2 х 160/365 = 84, 03 грн; 1 278, 00 грн х 7, 0 % х 2 х 15/365 = 7, 35 грн.

Отже, загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012, за розрахунком суду у вищевказаний період становить 91, 38 грн.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 91, 38 грн.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні збитки у розмірі 956, 03 грн та 3% річних у розмірі 102, 94 грн від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті виконаних робіт з 01.01.2013 по 07.09.2015, у відповідності до здійсненого ним розрахунку.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, здійснений позивачем, є невірним.

Враховуючи наведене, судом здійснено правильний розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, що обраховується наступним чином: 1 278, 00 грн х 1, 734 = 2 216, 05 грн; 2 216, 05 грн - 1 278, 00 грн = 938, 05 грн.

Отже, загальний розмір інфляційних збитків від суми основної заборгованості згідно договору на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012, за розрахунком суду у вищевказаний період становить 938, 05 грн.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 938, 05 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості, здійснений позивачем, є обгрунтованим та вірним.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних від суми основної заборгованості за договором на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012, у вищевказаний період в розмірі 102, 94 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача штраф, передбачений договором на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті виконаних робіт у розмірі 8406,93 грн, відповідно до здійсненого ним розрахунку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п. 7.3. Договору, у випадку порушення строків сплати робіт більше ніж на 20 календарних днів замовник додатково сплачує виконавцю штраф у розмірі 5 (п'яти) відсотків від договірної ціни за кожні 20 календарних днів прострочення, починаючи з дня початку прострочення.

Судом встановлено, що розрахунок штрафу від суми основної заборгованості, здійснений позивачем, є невірним.

Враховуючи наведене, судом здійснено правильний розрахунок штрафу від суми основної заборгованості, що обраховується наступним чином:

Період прострочення - з 01.01.2013 по 07.09.2015 (980 днів).

5% від договірної ціни (1278, 00 грн) становить 63, 90 грн.

Отже, загальна сума штрафу за договором на проведення авторського нагляду №193 від 20.12.2012, за розрахунком суду становить 980/20 * 63, 90 = 3 131, 10 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафу від суми основної заборгованості за договором у розмірі 3 131, 10 грн.

На підставі викладеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд" підлягають задоволенню частково.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій останній просив суд вжити заходи до забезпечення позову, а саме накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку відповідача та всіх інших відомих рахунках відповідача в межах розміру суми позовних вимог, слід відзначити наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Враховуючи те, що позивач не зазначив жодних обставин та доказів на підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Беручи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2015 у справі №911/4195/15 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Коцюбинської селищної ради задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Коцюбинської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2015 у справі №911/4195/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2015 у справі №911/4195/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/4195/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран