ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р.Справа № 923/407/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А., Поліщук Л.В.

при секретарі - Мукієнко О.Ф.

за участю представників:

Від прокурора: Лянна О.А.

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

Від 1 третьої особи: не зявився

Від 2 третьої особи: не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації

на рішення господарського суду Херсонської області від 16.06.2016 року

у справі № 923/407/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Югтранс

до Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Генічеської районної державної адміністрації,

2) Департаменту фінансів Херсонської обласної державної адміністрації

за участю прокуратури Херсонської області

про стягнення 907 068, 81 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Югтранс звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації про стягнення 907 068,81 грн. заборгованості з компенсації витрат за пільгове перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах за період з січня по червень 2015 року.

Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації заперечувало проти позову посилаючись на те, що станом на 01.01.2015 року закінчився термін дії договору № 132 від 02.09.2009р. на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування, укладеного між Управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та позивачем, внаслідок чого за відсутності чинного договору на перевезення пасажирів, укладення якого є обовязковим в силу закону, правові підстави для проведення компенсаційних виплат за перевезення пільгових категорій громадян у спірний період були відсутні.

Ухвалами господарського суду Херсонської області від 25.04.2016р. та від 17.05.2016р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 районну державну адміністрацію та Департамент фінансів Херсонської обласної державної адміністрації.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 16 червня 2016 року (суддя Ярошенко В.П.) позов задоволено з мотивів обґрунтованості позовних вимог. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Югтранс" 907068 грн. 81 коп. заборгованості з компенсації витрат за пільгові перевезення пасажирів автомобільним транспортом за період січень-червень 2015 року, а також судовий збір у розмірі 13606 грн. 04 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме: ст. 526 ЦК України, ст. ст. 7, 31, 37, 39 Закону України „Про автомобільний транспорт, ст. ст. 48, 89,102 Бюджетного кодексу України. Скаржник, зокрема, вказує те, що позивач перевезення пасажирів у спірний період здійснював з порушенням вимог Закону України „Про автомобільний транспорт і тому права на отримання компенсаційних виплат за перевезення пільгової категорії громадян не має, але господарським судом дані заперечення не прийняті до уваги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу були повідомлені заздалегідь належним чином, проте сторони та треті особи не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. Незявлення представників сторін та третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними в справі матеріалами згідно з приписами ст. ст. 75, 101 ГПК України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 02.09.2009 року між Управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (організатор) та ТОВ Компанія Югтранс (перевізник) згідно з протоколом конкурсного комітету від 28.08.2009р. було укладено договір № 132 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських і міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування, за умовами якого організатор надав перевізнику право на перевезення пасажирів у відповідності з паспортом маршруту, погодженим в установленому порядку та затвердженим організатором, на визначених у п.2.1.1 маршрутах (рейсах), на яких перевізник визнаний переможцем, згідно з рішенням конкурсного комітету (протокол № 36 від 28.08.2009р.)

За умовами пунктів 2.2.1, 2.2.12 даного договору перевізник зобовязався здійснювати перевезення пасажирів на умовах, передбачених Законом України Про автомобільний транспорт, цим договором, постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2007р. № 1184 Про внесення змін до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, за маршрутами визначеними у п. 2.1.1, що були закріплені за ним рішенням конкурсного комітету, з узгодженими та затвердженими розкладом і схемою руху, у відповідності з розробленими та затвердженими паспортами маршрутів, забезпечувати дотримання законодавчих актів, законів України, постанов Кабінету Міністрів України та інших нормативно правових документів, що регламентують пасажирські перевезення, включаючи перевезення пільгових категорій громадян, а також забезпечення безпеки дорожнього руху, якості та безпеки перевезень.

Після укладення даного договору з організатором на перевезення пасажирів, укласти з районним управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, як головним розпорядником коштів державної субвенції, договір на відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян, надавши відповідні розрахунки обсягів пільгових перевезень.

Згідно з п. 3.1 даного договору перевізник зобовязався надати відповідні розрахунки та укласти договір з управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації на перевезення пільгових категорій громадян, відповідно до Закону України Про державний бюджет з обовязковим наданням в автобусах пільгових місць.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що даний договір діє з моменту його укладання і до проведення нового конкурсу на перевезення пасажирів на маршрутах у 2014 році (термін 5 років).

Разом з тим, такі договори на відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян, укладені між позивачем та районним управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації на виконання п.п. 2.2.12, 3.1 вищевказаного договору № 132, в матеріалах справи відсутні.

Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації листом від 26.02.2015р. № 09/02.12-363 у відповідь на звернення позивача щодо припинення надання компенсації за перевезення пільгових категорій населення в Генічеському районі повідомило останнього про те, що станом на 01 січня 2015 року строк дії договору № 132 від 02.09.2009р. на перевезення пасажирів закінчився та з посиланням на ст. 7 Закону України Про автомобільний транспорт, згідно з якою забезпечення організації пасажирських перевезень на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, покладається на районні державні адміністрації, рекомендувало звернутися до Генічеської районної державної адміністрації щодо укладання договору на перевезення пасажирів.

19.06.2015 року між Генічеською районною державною адміністрацією (замовник) та ТОВ Компанія Югтранс (перевізник) було укладено договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських автобусних маршрутах загального користування, згідно з п. 1.1 якого замовник до проведення конкурсу на перевезення в установленому чинним законодавством порядку надає перевізникові право на перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування: Генічеськ АС Новоолексіївка; Новогригорівка Генічеськ АС; Генічеськ АС Щасливцеве; Генічеськ АС Москаленка по окремих днях неділі вівторок, пятниця.

За умовами п. 2.1.13 даного договору перевізник зобовязався забезпечити безкоштовний проїзд пільгових категорій громадян згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п. 6.1 договір укладається з 19.06.2015р. і діє до проведення конкурсу на перевезення пасажирів.

24.06.2015 року між Управлінням соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації (платник) та ТОВ Компанія Югтранс (перевізник) було укладено договір № 05/пп.-02.10/2015 на компенсацію витрат по перевезенню пільгових категорій громадян на приміських маршрутах загального користування, за яким перевізник тимчасово, до оголошення та проведення конкурсу на перевезення пасажирів у встановленому чинним законодавством порядку і визначення його результатів, здійснює безплатні перевезення громадян пільгових категорій, визначених п. 5 статті 102 Бюджетного кодексу України, які відповідно до чинного законодавства України мають право на безплатний проїзд, на приміських автобусних маршрутах загального користування: Генічеськ АС Новоолексіївка; Новогригорівка Генічеськ АС; Генічеськ АС Щасливцеве; Генічеськ АС Москаленка по окремих днях неділі вівторок, пятниця (п. 1.1).

Згідно з п. 1.2 платник проводить відшкодування витрат, повязаних з наданням послуг з перевезення пільговим категоріям громадян на зазначених в п. 1.1 приміських автобусних маршрутах загального користування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевому відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117.

Згідно з п.п. 2.1.5, 3.1, 3.2, 3.3 цього договору перевізник зобовязаний розраховувати вартість послуг, наданих пільговикам у минулому місяці; для отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян перевізник щомісяця до 4 числа надає платнику списки та звіти про фактично понесені збитки для проведення компенсації витрат, повязаних з перевезенням пільгових категорій громадян, до 10 числа надає акти звіряння розрахунків; за наданими перевізником списками, звітами та актами звірки платник щомісячно, до 15 числа місяця, наступного за звітним, готує узагальнену інформацію про фактично нараховані суми компенсаційних виплат фінансовому управлінню; платник, при надходженні від фінансового управління коштів на компенсаційні виплати за перевезення пільгових категорій населення відповідно до бюджетних призначень, у 5-ти денний строк здійснює пропорційний розподіл коштів між перевізниками та сплачує кошти перевізнику.

Пунктами 7.1, 11.1 договору передбачено, що він набирає чинності з дати підписання та діє до проведення конкурсу на перевезення пасажирів. Договір є дійсним при наявності у перевізника діючої ліцензії на право здійснення пасажирських перевезень та діючого договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських автобусних маршрутах загального користування.

Звернувшись до господарського суду з даним позовом, позивач в обґрунтування предявлених вимог посилався на те, що ТОВ Компанія Югтранс фактично виконувало свої обовязки по наданню пільгового проїзду окремих категорій громадян та щомісячно готувало і надавало головному розпоряднику бюджетних коштів Управлінню соціального захисту населення звіти (розрахунки) фактичних видатків на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян на автомобільному транспорті приміського сполучення. Так, витрати позивача на приміських маршрутах склали: в січні 2015р. 224 371,51 грн.; в лютому 2015р. 228 033,75 грн.; в березні 2015р. 226 352,31 грн.; в квітні 2015р. 219 200,29 грн.; в травні 2015р. 105 519,01 грн.; в червні 2015р. 96 829,94 грн., а всього за січень - червень 2015 року - 1 100 306,81 грн. Управлінням соціального захисту населення Генічеської райдержадміністрації було проведено відшкодування витрат за вказаний період частково в сумі 193 238 грн. Не відшкодовано витрати по перевезенню пільгових категорій громадян на приміських маршрутах за вказаний період в сумі 907 068,81 грн. А тому, позивач з посиланням на ч. 2 ст. 29, ч. ч. 1, 2 ст. 37 Закону України Про автомобільний транспорт, положення Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі за текстом Порядок № 256), просив стягнути з відповідача компенсацію за пільгове перевезення пасажирів як таку, що має отримуватися перевізником на позадоговірних засадах.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд керувався приписами ч. ч. 1, 2 ст. 37 Закону України Про автомобільний транспорт, положеннями вищезазначеного Порядку, та на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що ТОВ Компанія Югтранс фактично виконало свої обовязки по перевезенню пільгових категорій громадян у період з січня по червень 2015 року, понісши при цьому документально підтверджені витрати, а тому відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для звільнення Управління соціального захисту населення Генічеської райдержадміністрації від виконання грошового зобовязання, взятого на себе державою.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду з огляду на таке.

Так, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є вимоги ТОВ Компанія Югтранс до Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації про стягнення 907 068,81 грн. заборгованості з компенсації витрат за пільгове перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах за період з січня по червень 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на ч. 2 ст. 29, ч. ч. 1, 2 ст. 37 Закону України Про автомобільний транспорт, положення Порядку № 256.

Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" забезпечення організації пасажирських перевезень на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), покладається на обласні державні адміністрації; на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, - на районні державні адміністрації.

Статтею 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобовязання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та підїзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

При цьому, статтями 43-46 даного Закону встановлено, що договори про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті укладаються строком від трьох до пяти років після проведення конкурсу.

Як зазначено вище, пунктом 4.1 договору № 132 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських і міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування, який укладався між перевізником та Управлінням промисловості та розвитку інфраструктури, було передбачено, що даний договір діє з моменту його укладання і до проведення нового конкурсу на перевезення пасажирів на маршрутах у 2014 році (термін 5 років).

Дослідивши вказані положення Закону України "Про автомобільний транспорт", суд апеляційної інстанції зазначає, що внутрішньообласні перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування здійснюються на підставі відповідних строкових угод, які підписуються між органом обласної державної адміністрації та переможцем конкурсу. При цьому, пролонгація такого договору на період проведення нового конкурсу ані чинним законодавством, ані умовами договору не передбачена, а тому після закінчення строку, на який договір було укладено, повинен проводитися новий конкурс на право здійснення перевезення.

Відповідно до ст. 29 Закону "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Наведене дає підстави для висновку, що субєкт господарювання зазначений в ч. 1 ст. 29 вказаного Закону має право на отримання компенсації за пільгове перевезення пасажирів від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування лише за наявності чинних договірних правовідносин. І лише в такому випадку надання компенсації є прямим обовязком органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування.

Згідно зі статтями 89 та 102 Бюджетного кодексу України видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорії громадян визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002.

Згідно п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (абз.4 п.5 Порядку №256).

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (абз.4 п.6 Порядку №256).

Таким чином, перевізник, який відповідає вимогам ч. 1 ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» та на умовах чинного договору здійснює пільгове перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами має право на компенсацію виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян від головних розпорядників коштів у відповідності з нормами Порядку № 256.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015р. у справі № 821/1915/15-а, яка набрала законної сили, встановлено факт, що договір № 132 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських і міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування від 02.09.2009р. мав термін дії до проведення нового конкурсу на перевезення пасажирів на маршрутах у 2014 році (термін 5 років), а тому відсутні підстави вважати зазначений договір чинним в 2015 році, до моменту укладення договору від 19.06.2015р. з Генічеською райдержадміністрацією.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом наведеної процесуальної норми, неодмінною умовою її застосування є, зокрема, участь тих самих осіб, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається.

Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі де брали участь ті ж самі сторони, а тому вони не повинні доводитися знову у даній справі.

Преюдиціальні факти є обовязковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у звязку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» № 28342/95, п. 61, ЕСHR 1999-VII).

Отже, у даному спорі не підлягає доведенню знову встановлений судом під час розгляду справи № 821/1915/15-а факт, що укладений між позивачем та Управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації договір № 132 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських і міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування, який був укладений з терміном дії до проведення нового конкурсу на перевезення пасажирів на маршрутах у 2014 році, припинив свою дію 31.12.2014 року, а тому з січня по червень 2015 року включно перевезення пасажирів відповідачем здійснювалося без відповідного договору, тобто нелегально.

В інформаційному листі Міністерства фінансів України № 31-07310-1024/16584 від 30.06.2011 стосовно реєстрації згідно з частинами 5 та 6 ст. 48 Бюджетного Кодексу України бюджетних зобовязань зазначено, що зважаючи на те, що розрахунки компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян здійснюється не з громадянами, а з підприємствами надавачами послуг, зазначена компенсація транспортним підприємствам повинна провадитися відповідно до укладених договорів між головним розпорядником бюджетних коштів та транспортним підприємством в межах, передбачених у відповідному місцевому бюджеті коштів на зазначену мету в міру надходжень з державного бюджету.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, у період з січня і до 24 червня 2015 року договору, на підставі якого відбувалась би компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян, укладення якого є обов'язковим в силу закону, між позивачем, як транспортним підприємством і надавачем послуг, та відповідачем, як головним розпорядником бюджетних коштів, відповідно до вимог чинного законодавства не укладалось.

Крім того, пунктом 11.1 договору № 05/пп.-02.10/2015 на компенсацію витрат по перевезенню пільгових категорій громадян на приміських маршрутах загального користування від 24.06.2015р. визначено, що договір є дійсним при наявності у перевізника діючої ліцензії на право здійснення пасажирських перевезень та діючого договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських автобусних маршрутах загального користування.

Таким чином, договори, які є правовою підставою для перерахування сум компенсацій за перевезення пільгових категорій громадян, в період з січня по червень 2015 року, були відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду про те, що позивач фактично виконав свої обовязки по перевезенню пільгових категорій громадян у період з січня по червень 2015 року, понісши при цьому документально підтверджені витрати, а тому відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для звільнення Управління соціального захисту населення Генічеської райдержадміністрації від виконання грошового зобовязання, взятого на себе державою, оскільки перевезення пасажирів здійснювалося ним всупереч установленим правилам.

Також помилковим слід визнати посилання місцевого суду на те, що позивач разом з актами звіряння розрахунків подавав до Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації розрахунки фактичних видатків на компенсаційні виплати за пільговий проїзд громадян на автомобільному транспорті приміського сполучення по Генічеському району за січень червень 2015 року, в яких показники фактичних витрат і їх суми дорівнюють сумам, зазначеним в актах звіряння, оскільки розрахунок компенсації пільгових перевезень сам по собі не може бути передумовою для виплати компенсації, тому що його складання прямо встановлено договором на компенсацію витрат від 24.06.2015 року, положення якого не діяли у спірний період.

Колегія суддів вважає безпідставним та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи висновок місцевого суду про те, що оскільки матеріали справи містять рішення Генічеської районної ради від 27.01.2015р. № 730 "Про районний бюджет на 2015 рік", яким було передбачено бюджетні кошти державної субвенції на відшкодування видатків за пільговий проїзд соціально вразливих категорій громадян автомобільним транспортом в сумі 2396000 грн. 00 коп., то суд вважає доведеним, що у державному бюджеті було передбачено на спірний період достатня кількість коштів на компенсаційні виплати на пільговий проїзд автомобільним транспортом окремих категорій громадян, проте, відповідач, як головний розпорядник бюджетний коштів, всупереч вимог законодавства, не перерахував позивачу кошти за фактичні перевезення пасажирів у січні-червні 2015р.

Так, зазначене рішення Генічеської районної ради про затвердження бюджету району на 2015 рік з подальшими змінами до нього свідчить лише про затвердження певного обсягу видатків району на 2015 рік за тимчасовою класифікацією видатків та кредитування місцевих бюджетів, та не підтверджує фактичного надходження грошових коштів на рахунки відповідача. Закладення відповідної суми у місцевому бюджеті на відповідний звітний період за відсутності фактичного фінансування та надходження коштів на рахунок відповідача не є достатньою підставою для виплати позивачу компенсації за пільгове перевезення автомобільним транспортом окремих категорій громадян.

Посилання місцевого суду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, не стосуються спірних правовідносин у звязку з тим, що названою нормою врегульовано поведінку перевізника під час виконання чинного договору, якого у спірний період не існувало.

Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню з урахуванням предмета та підстав позову, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача 907 068,81 грн. заборгованості з компенсації витрат за пільгове перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах за період з січня по червень 2015 року.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову місцевий господарський суд надав невірну юридичну оцінку обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, у звязку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ст. ст. 44, 49 ГПК України за рахунок позивача відповідачеві підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 14 966,64 грн.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 16 червня 2016 року у справі № 923/407/16 скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Югтранс" (74900, Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Леніна, буд. 35, код 31740177) на користь Управління соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації (75500, Херсонська обл., Генічеський р-н, м. Генічеськ, проспект Миру, буд. 43, код 03198184) судові витрати в сумі 14 966,64 грн.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ з зазначенням правильних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_2