ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.16р. Справа № 904/8487/16

За позовом Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1, м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення 22 203,93 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Пришедько А.Л. - представник (дов. № 00.01.0201 від 10.10.2016)

від відповідача: ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 22 203,93 грн., з яких: 12555,73 грн. основного боргу, 2616,00 пені, 650,99 грн. 3% річних, 6381,21 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором на відпуск теплової енергії №964л від 01.04.2010, в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.10.2016.

27.10.2016 позивач в судовому подав клопотання, яким просив суд здійснити заміну сторони позивача з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" на Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі".

Ухвалою суду від 27.10.2016 змінено назву позивача з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" на Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі".

Відповідач в судовому засіданні подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи акту звіряння взаємних розрахунків станом на 25.10.2016 та копії квитанцій про сплату основного боргу та судового збору.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що станом на час розгляду справи у відповідача відсутня заборгованість з основного боргу в розмірі 12 555,73 грн. Позовні вимоги про стягнення з відповідача 2616,00 пені, 650,99 грн. 3% річних, 6381,21 грн. інфляційних втрат - підтримав, просив суд їх задовольнити.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27.10.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2010 між Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (правонаступником якого є Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі") (постачальник-позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач- відповідач) було укладено договір на відпуск теплової енергії № 964л (а.с.12-15).

Відповідно до пункту 1.1 договору предметом договору є продаж постачальником споживачеві теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання в кількості, у строки та на інших умовах, що зазначені в цьому договорі.

Згідно з пунктом 2.2 договору постачальник проводить відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання згідно з діючим ДБН по об'єктах споживача, згідно адреси: АДРЕСА_2 (джерело ЛБК).

Облік відпущеної теплової енергії проводиться за приладами обліку (пункт 2.3 договору).

Всі розрахунки за цим договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання теплової енергії, що виписує постачальник споживачу (п. 5.2 договору).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу теплову енергію за період з грудня 2013 по березень 2016 на суму 24 124,21 грн., що підтверджується актами про постачання теплової енергії та платіжними вимогами на оплату поставленої теплової енергії (а.с.36-52).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради (Облдержадміністрацією) або в іншій формі згідно з чинним законодавством. Розрахунковим періодом є календарний місяць, споживач самостійно одержує платіжну вимогу у постачальника, після 10-го числа наступного за розрахунковим місяцем. Споживач на протязі розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість зазначеної в договорі місячної кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок до 20 числа наступного за розрахунковим місяця (пункт 5.1 договору).

Відповідач частково оплатив надані послуги у розмірі 11568,73 грн., в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12 555,73 грн., що стало причиною звернення позивача до господарського суду.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення позивача із позовом до суду (27.09.2016), становила 12 555,73 грн.

28.09.2016 та 24.10.2016, після порушення провадження у справі, відповідач здійснив повну оплату заборгованості у розмірі 12555,73 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки взаємних розрахунків та не заперечується представниками сторін.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина 1 статті 275 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивач звернувся до господарського суду 27.09.2016 року.

28.09.2016 та 24.10.2016, відповідачем було сплачено суму боргу у розмірі 12 555,73 грн., що не заперечується представниками сторін.

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Тому на підставі вищевикладеного, господарський суд припиняє провадження в частині стягнення 12555,73 грн. відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, позивачем нараховано 3% річних за загальний період з 21.01.2014 по 31.07.2016 у сумі 650,99 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6381,21 грн. за загальний період з січня 2014 по липень 2016.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 650,99 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6381,21 грн. - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Абзацом 6 пункту 5.1 договору встановлено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня у розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Нарахування пені проводиться постачальником після 20 числа наступного за розрахунковим місяця при наявності заборгованості у споживача.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позивачем нараховано пеню за загальний період з 21.01.2014 по 31.07.2016 у сумі 2616,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені є обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи.

Одночасно суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 50% від належної до стягнення, з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При прийнятті судом рішення щодо зменшення розміру пені та штрафу, судом враховано той факт, що позивачем не надано доказів того, що він зазнав будь-яких збитків в наслідок неналежного виконання відповідачем умов договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач вчинив всі можливі дії для виконання умов договору та виконав їх у повному обсязі. Розмір стягуваних штрафних санкцій є явно неспіврозмірним із розміром основного боргу та наслідками поведінки винної сторони.

На підставі вищевикладеного, господарський суд вважає за можливе на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір пені на 50% від належної до стягнення суми, що буде становити суму 1313,00 грн. пені.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню пропорційно розміру задоволеним вимогам від суми, яка підлягає стягненню з відповідача, в тому числі й суми пені без урахування її зменшення на підставі п. 3 ст.83 ГПК України, так як зазначена сума нарахована правомірно і зменшена на підставі п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідачем було відшкодовано позивачу сплачену ним суму судового збору, відповідно до квитанції № 0.0.639001692.2. від 21.10.2016 на суму 1378,00 грн., суд не вбачає підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 80, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 12555,73 грн. припинити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (59928, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" (51914, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Петровського, 168; ідентифікаційний код 03342573) - 1313,00 пені, 650,99 грн. 3% річних, 6381,21 грн. інфляційних втрат, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.11.2016

Суддя Я.С. Золотарьова