ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.10.2016 Справа №905/2457/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, ,

до відповідача, Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, ,

про стягнення 11292327,44 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача: не зявився,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №14/2-1160 від 08.08.2016р. до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 11292327,44 грн., у тому числі: суми основного боргу у розмірі 6676179,23 грн., пені в розмірі 1944203,07 грн., штрафу в розмірі 467332,55 грн., 3% річних у розмірі 237954,43 грн., суми, на яку збільшилася сума основного боргу внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1966658,16 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2457/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 18.08.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2457/16.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору купівлі-продажу природного газу №123/15-ПР від 23.12.2014р. із відповідачем, неналежне виконання останнім своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість за зобовязаннями січня-березня 2015р. та виникли підстави для нарахування 3% річних, штрафних санкцій, а також інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано: розрахунок позовних вимог, сальдо та операції по підприємству відповідача з 01.01.2015р. по 30.04.2015р., а також у копіях: договір купівлі-продажу природного газу №123/15-ПР від 23.12.2014р., акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р., правоустановчі документи підприємства позивача, довіреності на представників позивача, а також витяг постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання вдосконалення корпоративного управління публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»» №1002 від 05.12.2015р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.258, 525, 526, 549-551, 599, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 54-57, 61, 64, 66, 67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

13.09.2016р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 13.09.2016р., до якого додано копію довіреності на представника позивача ОСОБА_2

04.10.2016р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 04.10.2016р., до якого додано службову записку Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» №26/2 3105СЗ 15 від 20.07.2015р., а також у копіях: реєстр прийнятих платежів на користь НАК «Нафтогаз України» від КП «Компанія Вода Донбасу» за період з 03.01.2014р. по 10.05.2015р., банківські виписки за 16.12.2013р., за 25.12.2013р., за 03.03.2014р., за 23.10.2014р.

04.10.2016р. представником відповідача електронною поштою надіслано копію відзиву №03/02/1261 від 04.10.2016р. на позовну заяву, у якому зазначено про необхідність проведення звіряння взаєморозрахунків з позивачем за спірним договором; звернуто увагу суду на п.8.2 договору, настання форс-мажорних обставин за ним, засвідчені уповноваженим органом, які свідчать про відсутність вини з боку відповідача, настання таких обставин звільняє відповідача від обов'язку по сплаті за нарахованими штрафними санкціями, або є підставою для зменшення штрафних санкцій на 99% в порядку ст.233 Господарського процесуального кодексу України.

Також 04.10.2016р. представником відповідача електронною поштою надіслано клопотання №03/02/1260 від 04.10.2016р. про зменшення пені для КП «Компанія «Вода Донбасу» на 99%, а саме, на 1749782,76 грн. та про відмову у стягненні штрафу у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Разом із даними документами надіслано у копіях: довідки головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області щодо класифікації надзвичайних ситуацій №12/10/4841 від 29.07.2014р., №12/10/5942 від 19.11.2014р., довідка про порушення нормальних умов життєдіяльності населення Донецької області, щодо забезпечення питного водопостачання №09/380 від 16.10.2014р. разом із додатком «Кількість, назва і чисельність мешканців населених пунктів, в яких порушувались умови життєдіяльності населення більше 3 діб (тис. чол.) із за відсутності питного водопостачання», супровідний лист управління з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації №01/35 299 від 06.10.2014р. на адресу директорів департаментів облдержадміністрації (за списком) та начальників обласних управлінь, організацій, установ, територіальних підрозділів центральних органів виконавчої влади (за списком), протокол засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №8 від 24.09.2014р., додаток «Кількість, назва і чисельність мешканців населених пунктів, в яких порушувалась життєдіяльність населення більше 3 діб (тис. чол.) з 04.06.2014р.», лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій №03 15016/162 від 27.10.2014р. на адресу Донецької обласної державної адміністрації «Про надання експертного висновку щодо рівня надзвичайної ситуації», еспертрний висновок №8-2014 про рівень надзвичайної ситуації, що склалася на території Донецької області внаслідок аварій на системах водопостачання Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» вих.№05-14789/162 від 22.10.2014р., перелік пошкоджених обєктів КП «Компанія «Вода Донбасу» в результаті збройного конфлікту за станом на 01.08.2016р., роздруківка з сайту «Укрпошта» від 03.10.2016р., постанова правління Національного банку України №466 від 06.08.2014р. «Про зупинення здійснення фінансових операцій», висновок Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р. та сертифікати (висновки) №1735, №1736 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України вих.№5268/05-4 від 25.11.2014р., вих.№5270/05-4 від 25.11.2014р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2016р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за перше півріччя 2016р., довіреність на представника, документи, що підтверджують правовий статус підприємства відповідача.

11.10.2016р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області надійшов оригінал відзиву №03/02/1261 від 04.10.2016р. на позовну заяву та клопотання №03/02/1260 від 04.10.2016р., які були надіслані 04.10.2016р. електронною поштою, з додатками.

17.10.2016р. на електронну адресу суду відповідач надіслав лист №03/02/1320 від 17.10.2016р. на виконання вимог ухвали суду від 04.10.2016р., у якому визначив неможливість явки у судове засідання.

18.10.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 18.10.2016р., до якого додано опис вкладення у цінний лист, датований 17.10.2016р., службова записка №9 1806С3 16 від 17.10.2016р. заступнику начальника департаменту з судової роботи, додаток №3 до розпорядження НАК «Нафтогаз України» №36 р від 18.05.1999р. «Акт звіряння розрахунків».

Представник позивача у судовому засіданні 18.10.2016р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі; проти зменшення розміру пені та відмови у стягненні штрафу заперечив, вважає підстави для цього відсутніми.

Представник відповідача у судове засідання 18.10.2016р. не зявився.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

23.12.2014р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (нині - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», далі - Продавець) та Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №123/15-ПР, згідно з яким Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2015р. природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

За визначеннями п.2.1 договору, Продавець передає Покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 3756,0 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): січень 700,0, лютий 650,0, березень 580,0, квітень 200,0, травень 16,0, червень 15,0, липень 15,0, серпень 15,0, вересень 15,0, жовтень 250,0, листопад 600,0, грудень 700,0.

При цьому, сторони домовились про можливу зміну планового обсягу передачі газу протягом місяця продажу відповідно до встановленого порядку, а також дозволене відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу (п.п.2.1.1, 2.1.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

За умовою п.3.4 договору, не пізніше 5-го числі місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.1 договору визначено встановлення ціни (граничного рівня ціни) на газ і тарифів на його транспортування уповноваженим державною владою України органом.

За змістом п.5.2 договору до сплати за 1000 куб.м. природного газу 6384,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1276,94 грн., всього з ПДВ 7661,64 грн.

Можливість змін ціни на природний газ вбачається з п.5.3 договору.

Згідно п.5.5 договору загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з п.6.1 договору, оплата за газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться Покупцем виключного грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу;

- оплата в розмірі по 35% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п.6.3 договору, сторони обумовили необхідність зазначення у платіжних дорученнях Покупцем номеру договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, встановлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.01.2015р. до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості (р.11 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р. за період січень-березень 2015р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно даних актів обсяги спожитого відповідачем природного газу наступні:

у січні 2015 року 454,554 тис.м.куб. на суму 3482629,10 грн.;

у лютому 2015 року 269,237 тис.м.куб. на суму 1996887,75 грн.;

у березні 2015 року 105,585 тис.м.куб. на суму 1196662,38 грн.

Таким чином, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ за період січень-березень 2015р. у загальному обсязі 829,376 тис.куб.м. на суму 6676179,23 грн.

Доказів наявності заперечень щодо кількості поставленого природного газу, а також порядку поставки та інших зауважень суду не представлено.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, п.6.1 договору визначено, що у разі неповної сплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Приймаючи до уваги дати поставок природного газу та викладені умови оплати, остаточний розрахунок повинен бути здійснений не пізніше:

за січень 2015 року 14.02.2015р.;

за лютий 2015 року 14.03.2015р.;

за березень 2015 року 14.04.2015р.

Разом з тим, зважаючи на дані, що містять розрахунок позовних вимог, сальдо відповідача з 01.01.2015р. по 30.04.2015р. та витяг по операціям відповідача з 01.01.2015р. по 30.04.2015р., останній всупереч статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, не виконав грошове зобовязання з оплати вартості спожитого природного газу у січні-березні 2015р. у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи.

Дані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлений газ у січні-березні 2015р. відповідно до договору №123/15-ПР від 23.12.2014р. обґрунтовані та належним чином доведені, отже підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме в сумі 6676179,23 грн.

З огляду на таке неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, нараховано та предявлено до стягнення, у межах провадження по даній справі штрафні санкції, інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошових зобовязань.

Прострочення відповідачем грошового зобовязання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат становить 1966658,16 грн. (у межах провадження по даній справі за зобовязаннями: січня 2015р. на суму 3482629,10грн. за березень 2015р.-квітень 2016р.; лютого 2015р. на суму 1996887,75 грн. за квітень 2015р.-квітень 2016р.; березня 2015р. на суму 1196662,38 грн. за травень 2015р.-квітень 2016р.).

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, з урахуванням викладеного, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», встановлено правильність визначення позивачем періоду для нарахування даних позовних вимог, при цьому дійсний їх розмір становить 1966658,15 грн.

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 3% річних 237954,43 грн. (нарахування здійснено за зобовязаннями: січня 2015р. на суму 3482629,10 грн. за період з 15.02.2015р. по 12.05.2016р.; лютого 2015р. на суму 1996887,75 грн. за період з 15.03.2015р. по 12.05.2016р.; березня 2015р. на суму 1196662,38 грн. за період з 15.04.2015р. по 12.05.2016р.).

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних, з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН» за зобовязаннями січня-березня 2015р., суд погоджується із заявленою сумою позивачем, дотримуючись меж заявлених позовних вимог, оскільки за розрахунком суду їх загальний розмір становить суму більшу, ніж заявлено до стягнення.

З огляду на наведене, виходячи з системного аналізу наведених норм та обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат у сумі встановленій судом та 3% річних - у сумі визначеній позивачем, а саме 3% річних у розмірі 237954,43 грн., інфляційні витрати - 1966658,15 грн.

Пунктом 7.2 договору купівлі-продажу природного газу сторони обумовили, що у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 означеного договору, він у безспірному порядку повинен сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобовязання становить 1944203,07 грн. (нарахування здійснено за зобовязаннями: січня 2015р. на суму 3482629,10 грн. за період з 15.02.2015р. по 14.08.2015р.; лютого 2015р. на суму 1996887,75грн. за період з 15.03.2015р. по 14.09.2015р.; березня 2015р. на суму 1196662,38грн. за період з 15.04.2015р. по 14.10.2015р.).

Разом з тим, позивачем до стягнення заявлено штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу у загальній сумі 467332,55 грн. (розрахований за прострочення виконання грошових зобовязань понад тридцять днів від 6676179,23 грн. - сума простроченого платежу у січні-березні 2015р.).

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Разом з цим, Законом України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Як свідчать статутні документи відповідача, останній є підприємством, як цілісний господарчий субєкт, створений з метою отримання прибутку, централізованого забезпечення технічною та питною водою населення, підприємств, міст, інших населених пунктів та споживачів води, надання послуг водовідведення тощо.

За визначеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Матеріали справи містять висновок Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р., в якому встановлено, що відповідач є природним монополістом на ринку Донецької області з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» - підприємство виконавець/виробник житлово-комунальних послуг, які надає на території проведення антитерористичної операції, з огляду на що є субєктом, на якого розповсюджуються вищенаведені приписи ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р.

В свою чергу, за видом господарської діяльності, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є енергопостачальною компанією, враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, гарантованим постачальником якого є підприємство позивача, згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» №705 від 25.07.2012р.

Відтак, у спірних господарських правовідносинах між позивачем та відповідачем встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції.

Закон України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ прийнято 13.01.2015р.

Статтею 3 цього Закону передбачено набрання ним чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Офіційне опублікування відбулось у офіційному виданні газета «Голос України» №21 від 06.02.2015р.

Отже, початком строку дії означеного нормативного акту є 07.02.2015р.

Таким чином, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції встановлено з 07.02.2015р. На попередні періоди положення вказаного акту не розповсюджуються в силу приписів ст.58 Конституції України.

Виходячи з наведеного, нарахування пені та штрафу за спірним договором не здійснюється з 07.02.2015р.

Враховуючи вищевикладене, поширення приписів ч.2 ст. 2 Закону України №85-VIII від 13.01.2015р. на правовідносини сторін, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у частині стягнення з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» пені нарахованої за зобовязаннями січня-березня 2015р. у період починаючи з 15.02.2015р. по 14.10.2015р. та штрафу підлягають залишенню без задоволення.

Одночасно відповідачем заявлено клопотання №03/02/1260 від 04.10.2016р. про зменшення пені для КП «Компанія «Вода Донбасу» на 99%, а саме, на 1 749 782,76 грн. та про відмову у стягненні штрафу у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Означене клопотання відповідача суд залишає без розгляду, оскільки у звязку із застосуванням судом Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» відмовлено у стягненні штрафних санкцій у повному обсязі.

Твердження відповідача в частині наявності форс-мажорних обставин судом до уваги не прийнято, зважаючи на наступне.

За змістом ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Відповідачем представлено суду копію висновку Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р. та сертифікати (висновки) №1735, №1736 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України вих.№5268/05-4 від 25.11.2014р., вих.№5270/05-4 від 25.11.2014р.

Разом з тим, відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обстави (обставин непереборної сили), затверджений рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014р. №40 (3), що кореспондується та витікає з положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997р. №671/97-ВР, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) це надзвичайні та невідворотні обставини, які обєктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначеннями наведеного Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)- документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1, 6.2 Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 3.1. РЕГЛАМЕНТУ, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов'язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового звязку між обставиною та неможливістю виконання зобовязання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи, по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобовязаннях/обовязках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Аналіз приведеного вище Регламенту та положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» свідчить про те, що сертифікат засвідчує певні форс-мажорні обставини, які звільняють від відповідальності за чітко визначеними зобовязаннями та на які вказано заявником.

За змістом представлених відповідачем сертифікатів (висновків) №1735, №1736 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України вих.№5268/05-4 від 25.11.2014р., вих.№5270/05-4 від 25.11.2014р. засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014р. Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації. Крім того, підставою настання таких обставин заявником визначено неможливість провадження господарської діяльності у Донецькій області та дотримання нормативно-правових актів України, що стосуються строків подання податкової декларації у звязку з проведенням антитерористичної операції, зокрема, в Донецькій області, задіяні сили та засоби субєктів боротьби з тероризмом та інших субєктів, відповідно до Законів України, загроза життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмеження пересування територією зазначеної області.

Тобто, відповідач вказав на настання форс-мажорних обставин, безпосередньо, в частині подання Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» звітів щодо податків та обовязкових платежів.

Висновок Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014р., що є належним доказом настання форс-мажорних обставин до дати внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в частині доказової бази цих обставин, засвідчує настання для Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з 10.06.2014р. обставин непереборної сили щодо невиконання цим підприємством власних договірних зобовязань з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Мова, про неможливість виконання договірних зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу №123/15-ПР від 23.12.2014р., за тих, чи інших обставин, не йдеться.

Отже, це дає підстави стверджувати про те, що дія означених документів не поширюється на спірні правовідносини, а отже останні не можна розцінювати, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання/неналежне виконання грошових зобовязань за наведеним правочином.

Останні не можна розцінювати і як підставу для звільнення від сплати нарахованих згідно ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних витрат, адже не є відповідальністю за своєю правовою природою повязаною з виною боржника.

Заперечення відповідача в частині відсутності вини у неналежному виконанні зобовязань по сплаті за отриманий природний газ протягом січня-березня 2015р. за договором №123/15-ПР від 23.12.2014р. до уваги судом не прийнято, оскільки ці твердження не підтверджено доказами у розумінні приписів господарського процесуального законодавства.

Судові витрати згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 11292327,44 грн., у тому числі: суми основного боргу у розмірі 6676179,23 грн., пені в розмірі 1944203,07 грн., штрафу в розмірі 467332,55 грн., 3% річних у розмірі 237954,43 грн., суми, на яку збільшилася сума основного боргу внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1966658,16 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м.Маріуполь, Жовтнений район, вул.К.Лібкнехта, б.177а, , р/р №23 у філії Донецьке ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 335106) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, Шевченківський район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, , п/р1 у АТ «Ощадбанк», МФО 300,81 грн., у тому числі 6676179,23 грн. основного боргу, 1966658,15 грн. інфляційних витрат та 237954,43 грн. 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 133211,88 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 18.10.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 24.10.2016р.

Суддя О.В. Кротінова