РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016Справа №910/15840/16
За позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Дніпровського району м. Києва

до Житлово-будівельного кооперативу "ТЕМП"

про стягнення 5432,73 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Дацюк І.І. (за дов.), Майданік В.Ю. (за дов.)

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 19.10.2016, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Комунальне підприємство по утриманню житлового фонду Дніпровського району м. Києва до Житлово-будівельного кооперативу "ТЕМП" про стягнення заборгованості за договором № 420-Д про надання послуг диспетчерського зв'язку будинку від 01.03.2010 в сумі 5432,73 грн., з яких: 3158,96 грн. основний борг, 1962,17 грн. інфляційна складова боргу, 311,61 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на не належне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості та нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 02.09.2016 порушено провадження у справі № 910/15840/16, розгляд останньої призначено на 26.09.2016.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 02.09.2016 про порушення провадження у справі не виконав, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 26.09.2016 розгляд справи відкладено на 19.10.2016.

Відповідач в судове засідання 19.10.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, з адреси місцезнаходження відповідача до суду повернулась поштова кореспонденція з довідкою ф. 20 "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2010 між Житлово-будівельним кооперативом "Темп" (замовник) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (виконавець) укладено договір № 420-Д на надання послуг диспетчерського зв'язку будинку.

Згідно п. 1.1, 1.2 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання щодо надання послуг диспетчерського зв'язку по житловому будинку по вулиці Ентузіастів, 33 в м. Києві шляхом цілодобового прийому диспетчером ЖРЕО-420 сигналів мешканців про несправність ліфту, а також про перебування в ньому людей при його незапланованій зупинці, та передачі даної інформації диспетчеру аварійної служби обслуговуючої організації ліфтів ВАТ "Отіс". Замовник зобов'язується приймати послуги та оплачувати їх. .

Плата за послуги диспетчерського зв'язку встановлена на підставі калькуляції виконавця. Вартість наданих послуг диспетчерського зв'язку визначена в додатку № 1 та підлягає перегляду у випадку зміни розмірів складових калькуляції. Розрахунок за послуги диспетчерського зв'язку проводиться замовником протягом 5 днів з дня отримання платіжної вимоги. Плата за надані послуги вноситься на поточний рахунок підприємства. Замовник з власної ініціативи до 10 числа поточного місяця, який йде за місяцем, в якому виконавцем надавались послуги, повинен з'явитись за юридичною адресою виконавця та отримати платіжну вимогу для оплати за надану послугу та сплатити не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Припинення надання послуг та розірвання даного договору не звільняє замовника від сплати заборгованості (п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.5 договору).

Згідно додатку № 1 до договору вартість надання послуги диспетчерського зв'язку з розрахунку на 1 кв. м площі складає 225,64 грн. на місяць.

Позивач надав до матеріалів справи платіжні вимоги-доручення за період з січня 2012 року по грудень 2013 року на загальну суму 5415,36 грн.

На підтвердження факту часткової оплати наданих послуг до матеріалів справи долучено копії платіжних доручень: від 27.01.2012 № 892 на суму 225,64 грн., від 01.03.2012 № 906 на суму 225,64 грн., від 07.02.2013 № 16 на суму 902,56 грн., від 15.04.2013 № 43 на суму 902,56 грн. Загальна сплачена відповідачем сума складає 2256,40 грн.

Отже вартість не сплачених послуг за період з січня 2012 по грудень 2013 становить 3158,96 грн.

Цей договір набирає чинності з 01.03.2010 та діє до 31.12.2010. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомить про його припинення, то договір вважається продовженим на 1 рік (п. 8.1, 8.2 договору).

Доказів того, що договір припинив свою дію суду не надано.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 26.11.20165 № 47-2934 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 3158,96 грн.

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не сплатив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази, господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договором встановлено обов'язок оплатити отримані послуги не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Суд встановив, що відповідач не належним чином виконав свої грошові зобов'язання за договором, в зв'язку з чим за період з січня 2012 року по грудень 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 3158,96 грн., яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача суми втрат від інфляції у розмірі 1962,17 грн. та 3% річних у розмірі 311,61 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Суд здійснив власний перерахунок 3% річних з урахуванням дат та сум часткової оплати та встановленого договором строку виконання зобов'язання. Згідно розрахунку суду сума 3% річних за період з 11.03.2012 (послуги за січень та лютий 2012 року були оплачені без порушення встановлених договором строків) по 30.04.2016 становить 304,84 грн.

Згідно перерахунку суду сума втрат від інфляції за період з 11.03.2012 по 30.04.2016 є більшою, ніж та, що заявлена позивачем до стягнення. Суд наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог, якщо про це є клопотання заінтересованої сторони. Позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався. Сума інфляційних нарахувань підлягає стягненню у розмірі, визначеному позивачем - 1962,17 грн.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги поданими суду доказами. Обов'язок доказування згідно зі ст. 33 ГПК України покладено на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "ТЕМП" (02154, м. Київ, вул.. Ентузіастів, будинок 33, ідентифікаційний код 22870569) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, ідентифікаційний код 03366612) суму основного боргу у розмірі 3158 (три тисячі сто п'ятдесят вісім) грн.. 96 коп., суму 3% річних у розмірі 304 (триста чотири) грн. 84 коп., суму втрат від інфляції у розмірі 1962 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят дві) грн. 17 коп., суму судового збору у розмірі 1376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 29 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.10.2016

Суддя І.В.Усатенко