ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.10.16 Справа № 904/6595/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД", м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Єлизаветівка, Петриківський район, Дніпропетровська область

про стягнення 60 366,48 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_3, виданий 01.04.2016

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (надалі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про стягнення 90 841,22 грн. за договором фінансового лізингу №3197-02/09/14-Н від 30.09.2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

29.09.2016 Позивач подав уточнення до позовної заяви вих. №24168 від 26.09.2016, відповідно до яких позовні вимоги були зменшені до 60 366,48 грн., з яких: 40 659,48 грн. - основний борг, 6 274,59 грн. - пеня, 12 590,11 грн. - штраф, 631,49 грн. - 3% річних, 210,81 грн. - інфляційні втрати, в зв'язку з частковою сплатою Позивачем основного боргу та нарахуванням чергових лізингових платежів за період з червня 2016 року по вересень 2016 року. Уточнення до позовної заяви прийняті судом до розгляду відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 29.09.2016 продовжено строк розгляду спору до 25.10.2016, відповідно до ч.3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

В судових засіданнях 25.08.2016, 29.09.2016 розгляд справи був відкладений на 29.09.2016, 25.10.2016 відповідно, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору фінансового лізингу №3197-02/09/14-Н від 30.09.2014 в частині своєчасної та в повному обсязі сплати лізингових платежів. На підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав генеральний договір фінансового лізингу №3197 від 23.09.2014, договір фінансового лізингу №3197-02/09/14-Н від 30.09.2014 з додатками, додаткові угоди №1 від 09.12.2014, №2 від 16.12.2014, №3 від 23.12.2014, №4 від 07.04.2015, акт приймання-передачі предмету лізингу від 25.12.2014, лист-вимогу №2416-УПК від 30.04.2016.

Позивач в судове засідання, призначене на 25.10.2016, не з'явився, 13.10.2016 подав клопотання б/н від 12.10.2016, в якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без участі його представника. Суд задовольнив клопотання Позивача про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач в судове засідання з'явився, визнав позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 40 659,48 грн., заперечив проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, в загальній сумі 19 707 грн.

В судовому засіданні 25.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши Відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (надалі - Лізингодавець, Позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Лізингоодержувач, Відповідач) був укладений генеральний договір фінансового лізингу №3197 (надалі - Договір лізингу).

Відповідно до пункту 1.1 Договору лізингу, Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно (далі по тексту "Предмет лізингу"), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у відповідному Договорі фінансового лізингу, що є невід'ємною частиною Генерального договору, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов цього Генерального договору та відповідного Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Предмет лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у відповідному Договорі.

Лізингоодержувачу надається право користування Предметом лізингу на строк, вказаний у відповідному договорі ("Строк лізингу"). Строк лізингу починається з дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі предмета лізингу, але в будь-якому разі не може бути менше одного року (п.1.2 Договору лізингу).

В пункті 1.3 сторони Договору лізингу погодили, що Лізингоодержувач самостійно на свій ризик обирає Предмет лізингу та продавця (постачальника), найменування якого зазначається у відповідному договорі ("Продавець"). Відповідальність, пов'язані з вартістю Предмета лізингу, невиконанням або неналежним виконанням Продавцем своїх зобов'язань за договорами купівлі-продажу/поставки/комісії Предмета лізингу, невідповідністю Предмета лізингу цілям його використання несе Лізингоодержувач.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Договору лізингу, всі платежі за користування відповідним Предметом лізингу Лізингоодержувач здійснювати у валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставляння та отримання рахунків Лізингодавця. Сума лізингових платежів за користування Предметом лізингу зазначається у відповідному договорі. Порядок, розмір та терміни оплати лізингових платежів певного Предмета лізингу встановлюються в Графіку платежів, який зазначається у відповідному договорі.

Генеральний договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за Генеральним договором та всіма договорами, що є відповідними Додатками до Генерального договору (п. 13.1 Договору лізингу).

30.09.2014 між Сторонами в рамках зазначеного вище генерального договору було укладено договір фінансового лізингу №3197-02/09/14-Н (надалі - Договір).

Згідно п. 3.1 Договору, предмет лізингу - автомобіль SSANG YONG Rexton, детальний опис згідно Специфікації - додаток №2 до Договору (а.с. 23), 2014 року випуску, загальна вартість, включаючи ПДВ: 446 900,00 грн., в т.ч. ПДВ - 0 грн.

Загальна сума лізингових платежів на дату укладення Договору - 765 957,80 грн., може змінюватися відповідно до умов Генерального договору фінансового лізингу, авансовий платіж - згідно з графіком внесення лізингових платежів, додаток №1 до договору (п. 8 Договору).

Додатком №1 до Договору сторони погодили графік внесення лізингових платежів на період дії Договору лізингу, а саме з 14.10.2014 по 21.10.2018 (а.с. 22).

В подальшому до Договору вносились зміни та доповнення, про що укладались додаткові угоди №1 від 09.12.2014, №2 від 16.12.2014, №3 від 23.12.2014.

Зазначені вище додаткові угоди підписані Сторонами та скріплені їх печатками, за умовами цих додаткових угод між Сторонами була досягнута домовленість про зміну графіку лізингових платежів та викладення пунктів 3.3.1, 8.1 Договору в наступній редакції:

"3.3.1. Загальна вартість предмету лізингу, включаючи ПДВ - 609 900,00 грн., в т.ч. ПДВ - 101 650,00 грн. ";

"8.1. Загальна сума лізингових платежів на дату укладення цього Договору 1 043 063,47 грн, може змінюватися відповідно до умов Генерального договору фінансового лізингу".

Згідно додаткової угоди №4 від 07.04.2015 до Договору, графік внесення лізингових платежів встановлений з 09.12.2014 по 25.12.2018, п. 8.1 Договору викладений у наступній редакції: "8.1. Загальна сума лізингових платежів на дату укладення цього Договору 1 139 069,30 грн, може змінюватися відповідно до умов Генерального договору фінансового лізингу". Додаткова угода №4 від 07.04.2015 до Договору підписана лише Позивачем.

Згідно Акту прийому-передачі предмету лізингу від 25.12.2014, Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв в якості предмету лізингу наступне майно: SSANG YONG, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 29).

Як вказує Позивач в своїй позовній заяві, Відповідачем було порушено зобов'язання зі сплати лізингових платежів, внаслідок чого станом на 02.08.2016 утворилася заборгованість в сумі 90 841,00 грн.

В процесі розгляду позовної заяви Відповідачем було сплачено платежі на загальну суму 55 202,70 грн. З урахуванням сплаченої Відповідачем суми та нарахуванням чергових лізингових платежів за період з червня 2016 року по вересень 2016 року, Позивач просить стягнути з Відповідача 40 659,48 грн. основного боргу за Договором.

Розглядаючи вказані позовні вимоги необхідно вказати на наступне.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Об'єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг (ч. 3 ст. 292 Господарського кодексу України).

Частина 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України).

Приписами частини 1 статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингодавець має право інвестувати на придбання предмета лізингу як власні, так і залучені та позичкові кошти; здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов користування предметом лізингу та його утримання; відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов'язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Стаття 806 Цивільного кодексу України, також встановлює, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. (ч. 1 ст. 807 Цивільного кодексу України).

Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. А пунктом 3 цієї ж статті унормовано, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків сплати лізингових платежів, з урахуванням того, що останній визнає суму основного боргу в розмірі 40 659,48 грн., позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе за Договором зобов'язань зі сплати лізингових платежів Позивач просить стягнути з Відповідача 12 590,11 грн. штрафу, 631,49 грн. 3% річних, 210,81 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.1.2 Договору лізингу Сторонами погоджено, що у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, крім пені, передбаченої п. 7.1.1 Договору лізингу, Лізингооодержувач оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад 20 днів - 15% від суми простроченої заборгованості.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок штрафу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 12 590,11 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати лізингових платежів, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 631,49 грн. (за період нарахування з 25.03.2016 по 26.09.2016) та інфляційних втрат в сумі 210,81 грн. (за період нарахування з березня по вересень 2016 року) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Умовами п. 7.1.1 Договору лізингу Сторонами передбачено, що за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, Лізингоодержувач повинен сплатити Лізингодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Позивач нарахував Відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 6 274,59 грн., за загальний період прострочення з 25.03.2016 по 26.09.2016.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 6 274,59 грн.

Судові витрати по справі відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (04205, м. Київ, проспект Оболонський, будинок 35-А, офіс 301, ) 40 659,48 грн. основного боргу, 6 274,59 грн. пені, 12 590,11 грн. штрафу, 631,49 грн. 3% річних, 210,81 грн. інфляційних втрат, 1 378,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 31.10.2016.

Суддя А.Є. Соловйова