донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.10.2016р. справа №905/1563/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (за довіреністю №01/44-848Д від 18.12.2015р.);
від відповідача: ОСОБА_6 (за довіреністю №070416-7/11п від 07.04.2016р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДержавного підприємства «Енергоринок», м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від21.09.2016р. (повний текст підписано 26.09.2016р.)
по справі№905/1563/16 (головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Філімонова О.Ю., Паляниця Ю.О.)
за позовомДержавного підприємства «Енергоринок», м. Київ
до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області
простягнення 132107427,13грн.
В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Енергоринок», м. Київ (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області (Відповідач) про стягнення 132107427,13грн. за договором №11296/01 від 12.06.2015р., з яких: основна заборгованість за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію в розмірі 115730638,91грн.; пеню в розмірі 13124519,08грн.; штраф в розмірі 115730,64грн., 3% річних в розмірі 942520,96грн. та інфляційна індексації в розмірі 2194017,54грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 21.09.2016р. (повний текст підписано 26.09.2016р.) по справі №905/1563/16 позовні вимоги Державного підприємства «Енергоринок», після перевірки правильності розрахунку усіх складових означених вимог, були задоволені частково, стягнуто з Відповідача - основної заборгованості за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію в розмірі 115730638,91грн.; пені в розмірі 1311288,39грн. (зменшену за клопотанням Відповідача на 90%); штрафу в розмірі 115730,64грн., 3% річних в розмірі 942520,96грн. та інфляційної індексації в розмірі 1121453,15грн.

Рішення місцевого суду було мотивовано доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань зі своєчасної оплати за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію за договором №11296/01 від 12.06.2015р.; наявністю підстав для зменшення розміру нарахованої пені в порядку п.2 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України та усуненням недоліків у розрахунку інфляційної індексації врахуванням лише повних місяців існування прострочення, щодо якого застосовується відповідний місячний індекс.

Державне підприємство «Енергоринок», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає помилкове зменшення судом розміру заявлених Позивачем інфляційних втрат внаслідок застосування при здійсненні їх розрахунку виключно постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. без врахування рекомендацій листа Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997р., якими керувався Позивач та на які міститься посилання в означеному пленумі Вищого господарського суду України.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддядоповідач) Попков Д.О., судді Скакун О.А. та Зубченко І.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 25.10.2016р. об 15.15год.

У звязку із відпусткою судді Зубченко І.В. за результатами автоматичної зміни її у складі судової колегії було замінено на суддю Радіонову О.О.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиозапису у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 44, 811, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засідання 25.10.2016р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу, усно заперечивши проти аргументів, висловлених у відзиві Відповідачем.

Представник Відповідача у судову засідання 25.10.2016р. проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у наданому відзиві від 25.10.2016р.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 12.06.2015р. на виконання постанови Кабінету міністрів України від 07.05.2015р. №263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» між Державним підприємством «Енергоринок» (ДПЕ, ліцензія на оптове постачання електричної енергії №579645 від 22.12.2011р.(а.с.161) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» (ЕК, ліцензія на постачання електричної енергії за регульованими тарифами №036309 від 12.04.2012р.(а.с.147) укладений договір №11296/01 (Договір а.с.а.с.11-17), відповідно до п.2.1 якого, ДПЕ зобовязалося продавати, а ЕК зобовязалося купувати різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

В п.3.1. договору сторони узгодили, що визнають свої зобовязання за ДЧОРЕ (Договором між членами Оптового ринку електроенергії України) і додатками до ДЧОРЕ, що є його невідємними частинами, Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з умовами п.3.2 договору, ДПЕ продає, а ЕК купує різницю перетоків електричної енергії в точках обліку перетоків електричної енергії в обсягах, які визначаються згідно зі ст.4 цього договору.

Облік різниці перетоків електричної енергії за цим договором в точках обліку різниці перетоків електричної енергії веде Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (НЕК). (п.3.3 договору)

Відповідно до п.4.1 договору встановлено, що фактична різниця перетоків електричної енергії, куплена ЕК за цим договором за рахунковий період, визначається НЕК в точках обліку різниці перетоків електричної енергії на підставі показів розрахункових приладів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії.

Таким чином, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим, НЕК надає Довідку щодо фактичної різниці перетоків електричної енергії, за підписом уповноваженої особи НЕК та скріплення її підпису печаткою НЕК, ЕК (1-му прим.) та ДПЕ (у 1-му прим.). У Довідці фіксується фактична різниця перетоків електричної енергії, продана ДПЕ за цим договором у розрахунковому періоді. (п.4.3 договору) В свою чергу, не пізніше 6-го числа місяця, наступного за розрахунковим, ЕК відповідно до фактичної різниці перетоків електричної енергії, вказаної у Довідці, оформлює, підписує зі свого боку і надсилає рекомендованим листом або передає через уповноваженого представника ЕК до ДПЕ 2 примірники ОСОБА_5 приймання-передачі різниці перетоків електричної енергії, погодженого з НЕК, та 2 примірники ОСОБА_5 купівлі-продажу різниці перетоків електричної енергії. Протягом двох банківських днів після одержання 2-х примірників ОСОБА_5 приймання-передачі та 2-х примірників ОСОБА_5 купівлі-продажу ДПЕ перевіряє ці примірники та, в разі відсутності зауважень, підписує їх і відправляє ЕК рекомендованим листом або передає через уповноваженого представника ЕК один примірник ОСОБА_5 приймання-передачі та один примірник ОСОБА_5 купівлі-продажу. (п.п.4.4,4.5 договору)

Згідно з п.п.4.6,4.7 договору, ДПЕ до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє ЕК рекомендованим або цінним листом або передає через уповноваженого представника ЕК рахунок-фактуру (з урахуванням ПДВ), а також до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, за результатами розрахунків за місяць, надає ЕК 2 примірники ОСОБА_5 звіряння взаємних розрахунків за продану різницю перетоків електричної енергії в розрахунковому місяці.

Відповідно до п.5.1 договору сторони узгодили, що фактична вартість різниці перетоків електричної енергії за розрахунковий період (з урахуванням ПДВ) визначається на підставі фактичної різниці перетоків електричної енергії (ст.4 цього договору) та ціни електричної енергії, затвердженої НКРЕКП (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

Оплату вартості купленої різниці перетоків електричної енергії, відповідно до п.5.3. договору, ЕК здійснює шляхом перерахування ДПЕ суми коштів, зазначеної у рахунку фактурі, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ. При здійсненні платежів ЕК повинна вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обовязково зазначається відповідний договір, за яким здійснюється купівля різниці перетоків електричної енергії та розрахунковий місяць. ЕК зобовязана здійснити остаточний платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Датою здійснення платежу вважається дата надходження коштів на рахунок ДПЕ.

В п.6.2 договору передбачений обовязок ЕК купувати у ДПЕ різницю перетоків електричної енергії відповідно до умов ст.3 цього договору та здійснювати своєчасні розрахунки відповідно до умов ст.5 цього договору, а також виконувати інші умови цього договору. В разі нездійснення ЕК повної поточної оплати за куплену в ДПЕ різницю перетоків електричної енергії до 14-го числа (включно) місяця наступного за розрахунковим, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нарахувати пеню ЕК у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу. Сплата ЕК пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок ДПЕ і не звільняє ЕК від обовязку відшкодувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої електроенергії (п.6.2.2 договору).

Строк дії договору, відповідно до п.10.1 цього договору, становить з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками та згідно з ч.З ст.631 Цивільного кодексу України застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.05.2015р., та діє протягом терміну дії постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015р. №263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження». Положення цього Договору в частині розрахунків за неоплачену різницю перетоків електричної енергії дійсні і після закінчення терміну його дії. Фінансові зобов'язання за цим Договором будуть вважатися виконаними тільки після повної оплати всієї проданої ДПЕ різниці перетоків електричної енергії. (п.10.2 договору).

Окрім того, додатковою угодою №11527/01 від 17.08.2015р. (а.с.41) були внесені зміни до ст.12 укладеного договору, а саме змінено юридичну адресу та реквізити Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на: 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул.Островського, 8.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем на виконання умов укладеного договору було придбано за період з липня по грудень 2015р. різниці перетоків електричної енергії на загальну суму 131145480,06грн., що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії (а.с.а.с.18-23):

- за липень 2015р. на суму 17827508,71грн. від 31.07.2015р.;

- за серпень2015р. на суму 11610539,93грн. від 31.08.2015р.;

- за вересень 2015р. на суму 18587122,81грн. від 30.09.2015р.;

- за жовтень 2015р. на суму 27231460,97грн. від 31.10.2015р.;

- за листопад 2015р. на суму 25002662,92грн. від 30.11.2015р.;

- за грудень 2015р. на суму 30886184,72грн. від 31.12.2015р.

Між тим, оплату за означену різницю перетоків електричної енергії Відповідач здійснив лише частково - платіжним дорученням №428214 від 13.10.2015р. на суму 4561922,00грн. по зобовязанню за липень 2015р. (а.с.145) та платіжним дорученням №438626 від 13.11.2015р. на суму 6835100,00грн. по зобовязанню за серпень 2015р.(а.с.146), окрім того, в матеріалах справи наявний лист Державного підприємства «Енергоринок» №01/51-4-11097/1 від 30.09.2015р. (а.с.144) про зарахування коштів переплати Відповідача у розмірі 4017819,15грн. на погашення заборгованості за зобовязаннями липня 2015р. за договором №11296/01 від 12.06.2016р., на загальну суму 15414841,15грн., що також вбачається з розшифровки банківської виписки Державного підприємства «Енергоринок» про надходження коштів від Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» за електроенергію куповану з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. за період з 01.07.2015р. по 30.06.2016р. (а.с.114)

Таким чином, залишок борг Відповідача за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію становить 115730638,91грн., що також підтверджується актом звірки розрахунків №07/51-4-8699 від 30.08.2016р. Державного підприємства «Енергоринок» з Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» за продану електроенергію станом на 01.08.2016р. (а.с.159)

Між тим, враховуючи неналежне виконання Відповідачем своїх зобовязань з повної та своєчасної оплати купленої різниці перетоків електричної енергії, що стало підставою для виникнення в останнього заборгованості в розмірі 115730638,91грн., яка наразі сплачена не була, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» означеної суми заборгованості, а також нарахованих на неї на підставі ст.625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат, 3% річних та пені зі штрафом, передбачених п.п.6.2, 6.2.2 укладеного договору.

В свою чергу, Господарський суд Донецької області своїм рішенням від 21.09.2016р., враховуючи доведеність матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань зі своєчасної оплати за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії, позовні вимоги Державного підприємства «Енергоринок» задовольнив частково, стягнув з Відповідача - основної заборгованості в розмірі 115730638,91грн., пені в розмірі 1311288,39грн. (зменшену на 90%); штрафу в розмірі 115730,64грн., 3% річних в розмірі 942520,96грн. та інфляційної індексації в розмірі 1121453,15грн. (перераховану у відповідності до положень постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р.)

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача (Позивача за зустрічним позовом) певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача (Відповідача за зустрічним позоом) та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Як вбачається з природи та змісту укладеного між сторонами договору №11296/01 від 12.06.2015р., який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, нормами Закону України «Про електроенергетику», Господарським та Цивільним кодексами України та іншими відповідними нормативно-правовим актами, в тому числі передбаченими п.3.1 укладеного договору.

Наразі, сутність заявлених позовних вимог полягає у стягненні з Відповідача заборгованості в розмірі 115730638,91грн. за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію, та нарахованих на цю суму пені, штрафу, інфляційної індексації та 3%річних. В свою чергу, обовязковою умовою для стягнення означеної заборгованості та нарахованих на неї сум є встановлення факту порушення Відповідачем строків передбачених п.5.3 договору з оплати купленої різниці перетоків електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», в порушення умов договору не вчасно виконало свої зобовязання з оплати придбаної різниці перетоків електричної енергії за договором №11296/01 від 12.06.2015р., що Відповідачем наразі не заперечується та підтверджується актом звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії на умовах передбачених п.5.3. укладеного договору (до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим). Нездійснення такого розрахунку є порушенням відповідного грошового зобовязання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобовязання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з Відповідача залишку несплаченої заборгованості за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії у розмірі 115730638,91грн.

В свою чергу, за змістом ст.ст.611, 625 Цивільного кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобовязання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації, пені та штрафу, передбачених п.п.6.2, 6.2.2 укладеного договору.

Заперечення Відповідача з приводу можливості нарахування інфляційної індексації та 3% річних з мотивів міркувань щодо належності всієї виробленої електричної енергії на оптовому ринку всім його учасникам та плати за неї, а також з огляду на представлений сертифікат ТПП №2123 апеляційним судом відхиляються, оскільки:

- ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України не містить винятків щодо можливості її застосування до грошових зобовязань у відносинах з купівлі-продажу електричної енергії. Не містить таких застережень і Закон України «Про електроенергетику» та згадуване Відповідачем рішення Конституційного Суду України №3-рп/2002 від 12.02.2002р.;

- договір №11296/01 від 12.06.2015р. укладено сторонами під час дії обставин, про які вказує Відповідач з посиланням на сертифікат ТПП №2123 від 13.11.2014р., а відтак означені обставини не тільки були враховані, але й саме з огляду на специфіку здійснення електропостачання в зоні проведення АТО було укладено такий договір.

Перевіривши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.27,115) та розрахунки суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з правомірністю стягнення з Відповідача:

- пені в розмірі 13112883,91грн. та обґрунтованістю її зменшення місцевим судом на підставі ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України на 90% - до 1311288,39грн., враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, її надмірно великий розмір, загальний розмір нарахованих відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України сум, проведення антитерористичної операції в Донецькій області та відсутність доказів завдання Позивачу збитків порушенням Відповідачем свого грошового зобовязання.

- штрафу в розмірі 115730,64грн.;

- 3% річних в розмірі 942520,96грн.

Колегією суддів також приймається до уваги, що рішення в частині стягнення означених складових не оскаржується, а доводи і міркування зменшення розміру стягуваної пені, що вмотивовані місцевим судом належним чином, наразі не спростовані.

Що стосується розрахунку інфляційної індексації, апеляційний суд зазначає, що місцевим судом, враховуючи положення п.3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. було вірно визначено період її нарахування (за цілий місяць починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, та застосовуватися відносно суми заборгованості, що існувала на останній день місяця, індекс інфляції якого використовується). Таким чином, перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат в межах заявленої Позивачем суми заборгованості по кожному окремому періоду, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірністю стягнення з Відповідача інфляційних втрат зазначених судом за періоди з вересня по листопад 2015р., між тим, що стосується розрахункових періодів за липень, серпень, грудень 2015р., апеляційний суд зазначає, що нарахування інфляційної індексації щодо остаточної меншої суми заборгованості (без врахування її послідовного зменшення здійснюваними частковими платежами) за розрахунком Позивача є правом останнього (вихід судом за межі вимоги про застосування якого мав здійснюватися лише у порядку п.2 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України), таким чином стягненню за ці періоди підлягає сума інфляційних втрат:

- за липень 2015р. на суму 9247767,56грн. (зазначену Позивачем у своєму розрахунку), прострочену в оплаті з 15.08.2015р. по 01.03.2016р., період індексації становить з вересня 2015р. по лютий 2016р. із сукупним індексом інфляції 1,042%, з урахуванням чого втрати від інфляції за цей період повинні становити відповідно 390741,03грн., а не 491662,33грн., як зазначено місцевим господарським судом, проте, з огляду на заявлену Позивачем суму інфляційної індексації в розмірі 314424,10грн., задоволенню за означений період підлягає саме ця сума.

- за серпень 2015р. на суму 4775439,93грн. (зазначену Позивачем у своєму розрахунку), прострочену в оплаті з 15.09.2015р. по 01.03.2016р., період індексації становить з жовтня 2015р. по лютий 2016р. із сукупним індексом інфляції 1,019%, з урахуванням чого втрати від інфляції за цей період становлять відповідно 89871,96грн., а не 3017,06грн., як було зазначено місцевим господарським судом;

З приводу стягнення розміру інфляційної індексації за грудень 2015р., в якому мала місце дефляція та відповідно за висновком суду індекс інфляції за який не застосовується, суд апеляційної інстанції зазначає, що в світлі постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. при розрахунку індексу інфляції мають включатися і періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція), отже за грудень 2015р. на суму 30886184,72грн., прострочену в оплаті з 15.01.2016р. по 01.03.2016р., період індексації становить лютий 2016р. із індексом інфляції 0,996%, з урахуванням чого втрати від інфляції за цей період становлять відповідно -123544,74грн. (відємне значення)

Таким чином, загальний розмір належних до стягнення інфляційних втрат, з урахуванням правильності їх розрахунку становить 1084763,31грн. (314424,10грн. + 89871,96грн. + 353155,33грн. + 326743,44грн. + 124113,22грн. - 123544,74грн.), замість стягнутих місцевим судом 1121453,15грн. Безпідставно стягнута сума інфляційних втрат становить 36689,84грн.

Доводи апелянта з приводу неврахування місцевим судом при здійснені розрахунку рекомендацій листа Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997р., на який міститься посилання в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., як альтернативної методики розрахунку інфляційних втрат та яким керувався Позивач, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки:

- зазначений апелянтом лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997р. має рекомендаційний характер та не є нормативно-правовим актом;

- до повноважень Верховного Суду України не віднесено визначення методики розрахунку інфляційної індексації.

В свою чергу, Скаржник помилково визначає джерелом запровадженого місцевим судом підходу у розрахунку інфляційної індексації зміст п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., оскільки останній лише відтворює згадувану та належним чином в цьому контексті застосовану місцевим судом Методику, затверджену Наказом Державного комітету статистки №265 від 27.07.2007р. (прийнятого в межах належних повноважень компетентного у відповідній галузі орану набагато пізніше згадуваного Скаржником рекомендаційного листа ВСУ). Наразі, зміст п.6 означеної Методики однозначно вказує на мінімальний період застосування індексу повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця (проміжні індекси за 15 днів або 1 день не виводяться, а його вирахування як середнє арифметичне за кожен день відповідного місяця або як певна пропорція між цілим місяцем та його частиною суперечить природі розрахунку місячного індексу та залежності від значення зміни цін на відповідний перелік товарів саме впродовж цілого місяця).

Між тим, з огляду на допущені місцевим судом порушення при визначені належних до стягнення сум інфляційної індексації, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового скасування переглядуваного рішення в частині стягнення інфляційної індексації в розмірі 36689,84грн. та залишенні апеляційної скарги без задоволення, що за змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України зумовлює перерозподіл витрат зі сплати судового збору за подання позову між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ на рішення Господарського суду Донецької області від 21.09.2016р. (повний текст підписано 26.09.2016р.) по справі №905/1563/16 залишити без задоволеня.

2.Рішення Господарського суду Донецької області від 21.09.2016р. (повний текст підписано 26.09.2016р.) по справі №905/1563/16 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 36689,84грн., у зв'язку з чим викласти п.2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

« 2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Островського,8; ) на користь Державного підприємства Енергоринок (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 27; ) основної заборгованості за куплену у липні-грудні 2015р. різницю перетоків електричної енергії в розмірі 115730638,91грн.; пені в розмірі 1311288,39грн.; штрафу в розмірі 115730,64грн.; 3% річних в розмірі 942520,96грн.; інфляційної індексації в розмірі 1084763,31грн. та судовий збір в розмірі 204940,53грн.»

3. В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 21.09.2016р. (повний текст підписано 26.09.2016р.) по справі №905/1563/16 залишити без змін.

4. Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ про примусове виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2016р., оформивши його у відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надрук. 5 прим.: 1. Позивачу; 2. Відповідачу; 3. У справу; 4. ДАГС; 5.ГСДО