ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Справа № 921/1062/15-г/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Владимиренко С.В. - доповідача,
суддів:Кролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргуОСОБА_4
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 04.02.2016 року
та рішеннягосподарського суду Тернопільської області від 16.12.2015 року
у справі№ 921/1062/15-г/14 господарського суду Тернопільської області
за позовомОСОБА_4
до відповідачів:1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" 2. Директора сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" Трач Марії Семенівни
прозобов'язання вчинити дії
за участю представників:

позивача - не з'явились

відповідачів - 1) не з'явились

2) не з'явились

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" та директора цього ж товариства Трач Марії Семенівни про зобов'язання невідкладно скликати загальні збори Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське", посилаючись на порушення відповідачами норм Закону України "Про господарські товариства" та положень статуту цього товариства.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.12.2015 року у справі №921/1062/15-г/14 (суддя Руденко О.В.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2016 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Орищин Г.В., суддів Галушко Н.А., Кузь В.Л.), в задоволенні позову до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" відмовлено, а в частині позовних вимог до директора цього товариства провадження у справі припинено.

В касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами приписів матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого і постанову апеляційного господарських судів та прийняти нове рішення про задоволення позову до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське".

Колегія суддів касаційної інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача та суддю-доповідача у даній справі, перевіривши матеріали справи, надану судами попередніх інстанцій юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням господарського суду Тернопільської області від 07.02.2014 року у справі № 921/1236/13-г/14 визнано недійсним рішення загальних зборів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" від 01.03.2001 року, оформлене протоколом № 1, про внесення змін до установчих документів та змін до установчого договору і статуту цього товариства в частині виведення ОСОБА_4 зі складу засновників і учасників цього ж товариства.

Відтак, позивач є одним із засновників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" з часткою у статутному капіталі в розмірі 62209грн., що складає 1,57 % від загального розміру статутного капіталу (3 961 912 грн.), тобто він має корпоративні права і, як учасник товариства, має право на участь в управлінні цим товариством і отриманні частки прибутку.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем - 1 вимог статті 61 Закону України "Про господарські товариства", якою передбачено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами, приписів яких не дотримується відповідач, що, на думку позивача, позбавляє його права на участь в управлінні товариством і порушує його корпоративні права. Також позивачем заявлено позовні вимоги до директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" про зобов'язання його скликати загальні збори учасників цього товариства.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, з позицією якого погодилась апеляційна інстанція, вірно зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" про зобов'язання невідкладно скликати загальні збори Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське", оскільки скликання та проведення загальних зборів товариства відноситься до виключної компетенції Голови товариства, його виконавчого органу, а також учасників товариства, які мають корпоративні права, у сукупності володіють більш як 20 % голосів, необхідних для вимагання скликання загальних зборів, в той час як участь учасника у загальних зборах господарської організації є лише правом особи.

Водночас, судами попередніх інстанцій правильно на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України припинено провадження щодо позовних вимог до директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" - Трач Марії Семенівни, як непідвідомчих господарським судам, з урахуванням приписів пункту 4 частини 1 статті 12 цього ж Кодексу, оскільки остання не є учасником цього товариства, не пов'язана корпоративними відносинами з товариством.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За приписами статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 58, 59 цього ж Закону вищим органом товариства з обмеженого відповідальністю є збори учасників. Вони складаються з учасників товариств або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному фонді. До компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належать, зокрема: а) встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів; б) вирішення питання про придбання товариством частки учасника; в) виключення учасника з товариства; г) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів. З питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

Згідно частини 1 статті 60 та частини 5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

В свою чергу, пунктами 8.5., 8.6. статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" передбачено, що збори учасників товариства скликаються не рідше двох разів на рік. Учасники товариства, які володіють в сукупності більш як 20 відсотків голосів, вправі вимагати скликання позачергових зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності господарюючого суб'єкта. Водночас, якщо протягом 25 днів голова товариства не виконає зазначених вимог, учасники вправі самі скликати збори учасників.

Зважаючи на те, що скликання та проведення загальних зборів товариства відноситься до виключної компетенції Голови товариства, його виконавчого органу, а також учасників товариства, які мають корпоративні права у сукупності володіють більш як 20 % голосів, висновок господарських судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Острівське" грунтується на вимогах закону, вірно відповідає встановленим судами обставинам справи та роз'ясненням, викладеним у пунктах 2.18, 2.19, 2.20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" № 4 від 25.02.2016 року, в яких передбачено, що: "з урахуванням положень статті 47 Закону України "Про акціонерні товариства" та статті 61 Закону України "Про господарські товариства", статті 15 Закону України "Про кооперацію" не підлягають задоволенню позови про зобов'язання скликати позачергові загальні збори, що подані не менш як третиною членів кооперативу, акціонерами, які на день подання вимоги сукупно є власниками 10 і більше відсотків простих акцій товариства, учасниками товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, оскільки таким учасникам (акціонерам, членам) законодавством надане право самостійно скликати позачергові загальні збори, якщо правління (голова) не виконує їх вимоги. Оскільки чинне законодавство не передбачає права членів кооперативу, які становлять менше третини від їх загальної кількості, акціонерів, що мають у сукупності менше як 10 відсотків голосів, та учасників, які у сукупності мають менш як 20 відсотків голосів, скликати позачергові загальні збори або вимагати від виконавчого органу юридичної особи скликання позачергових зборів, у разі відмови виконавчого органу юридичної особи чи неможливості скликання загальних зборів у господарського суду немає підстав для задоволення позову про зобов'язання скликати позачергові загальні збори. Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 88 Господарського кодексу України, пункту "а" частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства", пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства", статті 12 Закону України "Про кооперацію" учасники (акціонери, члени) юридичної особи мають право брати участь в управлінні справами товариства. Участь у загальних зборах та голосування на них є правом, а не обов'язком учасника (акціонера, члена).".

Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем - 1 повідомлялось учасників про скликання загальних зборів на 16 год. 20.11.2015 року і на 08.12.2015 року, на які ніхто із засновників, крім позивача, не з'явився, в той же час останній також не надав доказів ініціювання ним самим проведення таких зборів учасників у визначеному статутом господарського товариства порядку, тобто з іншими учасниками, які в сукупності володіють 20 % голосів.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що позивачем зроблено не було.

Відтак, враховуючи, що місцевим та апеляційним господарськими судами не встановлено порушень прав позивача, оскільки участь учасника у загальних зборах господарської організації є правом особи, в той час як у господарського суду відсутнє право зобов'язувати (спонукати) будь-якого учасника товариства до участі у зборах, що є втручанням у внутрішню діяльність цього товариства, висновки судів першої й апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, викладених у позовній заяві, про зобов'язання відповідача-1 провести загальні збори учасників господарського товариства, які не уточнювались і не змінювались в цій частині під час їх розгляду судом першої інстанції, відповідають вимогам закону.

Доводи касаційної скарги відхиляються судовою колегією касаційної інстанції, оскільки не підтверджені матеріалами справи та належними доказами в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України, зводяться до довільного тлумачення скаржником норм законодавства та не спростовують законних і обгрунтованих висновків місцевого й апеляційного господарських судів.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені місцевим й апеляційним господарськими судами на підставі всебічного, повного й об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки цих судів відповідають цим обставинам, їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, прийнята постанова апеляційної інстанцій відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому її слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2016 року у справі №921/1062/15-г/14 залишити без змін.

Головуючий суддяС.В. Владимиренко
СуддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова