ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.10.2016 р. Справа № 914/2079/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Винники м. Львів

до відповідача: Винниківська міська рада, м. Винники м. Львів

про: визнання недійсним рішення,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 16.11.2015р.).

Суть спору:

позов заявлено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (м. Винники м. Львів) до Винниківської міської ради (м. Винники м. Львів) про визнання недійсним рішення.

20.10.2016 року представником позивача через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подано заяву (вх. №4999/16) про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві чи іншим особам до вирішення справи і набуття рішення законної сили вчиняти дії на виконання вимог рішення Винниківської міської ради №430 від 15.08.2016 року, зупинити дію рішень Винниківської міської ради №455 від 15.07.2016 року та №473 від 15.09.2016 року, заборони Винниківській міській раді приймати нові рішення щодо земельних ділянок, вказаних в Договорі, укладеному між Винниківською міською радою та ФОП ОСОБА_1 14 серпня 2003 року та зареєстрованому у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії центру ДЗК 22 вересня 2003 року за №82 з 12 липня 2016 року кадастровий номер :01:0008.

Вищезазначена заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У абзаці 2 пункту 3 даної постанови передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Доводи позивача, викладені у поданій заяві (вх. №4999/16 від 20.10.2016р.) про забезпечення позову, ґрунтуються на прийнятті 15.09.2016 року відповідачем рішення №473 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Виконавчому комітету Винниківської міської ради по вул. Родини Маркевичів», проте такі посилання позивача не належать до тих обставин, наявністю саме яких зумовлюється необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки не свідчать про неможливість виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували підставність його доводів, викладених у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову.

Припущення представника позивача, викладені заяві (вх. №4999/16 від 20.10.2016р.), щодо ймовірного невиконання в подальшому рішення суду, не є належними доказами можливого невиконання рішення суду, відтак позивачем не вказано та не подано належних доказів в підтвердження наявності підстав для застосування заходів до забезпечення позову, не обґрунтовано підставність вжиття заходів до забезпечення позову, не обґрунтовано доводів щодо необхідності застосування саме визначених заявником заходів щодо забезпечення позову, не вказано, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та не зазначено доводів щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також відсутні докази в підтвердження наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову.

Із врахуванням вищевикладеного, подана заява представника позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є документально необґрунтованою, не підтвердженою належними доказами, тому задоволенню не підлягає.

Поряд з тим, господарський суд звертає увагу на те, що згідно пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви (вх. №4999/16 від 20.10.2016р.) про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суддя Король М.Р.