КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. Справа№ 52/159

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Станіка С.Р.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Довга люк А.В. (представник за довіреністю)

від відповідача: Яковіщук Я.М. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення господарського суду міста Києва від 18.05.2016 року

у справі №52/159 (суддя Чебикіна С.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району"

про стягнення 2984056,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району" про стягнення 2984056,30 грн. основного боргу у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язання за договором №06439/2-01 від 14.03.2006 року на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за період з травня 2005 року по березень 2008 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерна компанія "Київводоканал" 893598 (вісімсот дев'яносто три тисячі п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 89 коп. основного боргу, 7650 (сім тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 00 коп. державного мита та 35 (тридцять п'ять) грн. 40 коп. витрат на сплату інформаційного-технічного забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.05.2016 року у справі №52/159 в частині відмови стягнення з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 2090457,15 грн. основного боргу та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов в частині стягнення 2090457,15 грн. основного боргу задовольнити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, як зазначається скаржником в апеляційній скарзі, договором регулюються відносини сторін стосовно постачання питної води, якість якої відповідає вимогам чинним ДСанПІН, яка постачається до будинків, включених відповідачем до дислокації до договору без розподілу постачання питної води на категорії в залежності від того, для яких потреб ця послуга буде використана відповідачем в своїй господарській діяльності, в тому числі, надання послуг, що потребують використання питної води - гарячого водопостачання населенню; враховуючи те, що відповідач споживав питну воду, що використовується для підігріву. І ним було погоджено обсяги отриманих послуг, обов'язок оплачувати питну воду, в тому числі ту, що використана ним для надання населенню послуг з гарячого водопостачання, лежить на відповідачеві. Також скаржник стверджує, що судом неправомірно було зараховано оплату відповідача у розмірі 99005,24 грн. (що були сплачені з призначенням платежу за кодом 1-51378, за яким обліковується водопостачання та водовідведення питної води, що використовується відповідачем у своїй господарській діяльності для забезпечення населення гарячим водопостачанням) в рахунок погашення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення по коду 1-1378 для потреб холодного водопостачання(992604,13 грн. - 99005,13 грн. = 893598,89 грн. по коду 1-1378). Щодо застосування судом першої інстанції строків позовної давності, скаржник зазначає, суд не звернув увагу на те, що відповідачем вчинялися дії, що відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, кваліфікуються як переривання перебігу позовної давності у зв'язку з визнанням суми заборгованості частковими її сплатами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Гончаров С.А., Тищенко О.В.) від 21.06.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" було прийнято до провадження і розгляд справи призначено на 19.07.2016р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 р. у справі №52/159 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №52/159 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Станік С.Р., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Станік С.Р., Тарасенко К.В.) від 19.07.2016 року прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" та призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.09.2016 року.

14.09.2016р. розгляд справи не відбувався, у зв'язку з перебуванням головуючої судді Іоннікової І.А. на лікарняному.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 р. у справі №52/159 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №52/159 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Станік С.Р., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Станік С.Р., Тищенко О.В.) від 20.09.2016 року прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.10.2016 року.

Представники сторін з'явились в судове засідання апеляційної інстанції та надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.03.2006 р. між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", як постачальником, та Комунальним підприємством "ЖЕО-103" Голосіївської районної в м. Києві Ради, правонаступником якого є Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району", як абонентом, було укладено договір № 06439/2-01 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднанні мережі (далі за текстом - Договір), відповідно до п. 1.1. якого ПАТ "АК "Київводоканал" зобов'язується надавати відповідачу послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжігглокомунгоспу України від 01.07.1994 №65, а також дотримуватися норм визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Згідно з п. 2.1.1 Договору, облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом.

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання (п. 2.1.4 Договору).

Виходячи зі змісту п.2.1.2. Договору зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Відповідно до п.2.1.6 Договору, облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

Згідно п. 2.2.1 Договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів.

Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у 10-тиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента (п. 2.2.2 Договору).

Пунктами 2.2.3, 2.2.4 Договору передбачено, що у разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води. У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи абонента, письмово повідомити про це Постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтованими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

Предметом даного судового спору є вимога про стягнення з відповідача 2984056,30 грн. боргу (674959,49 грн. - борг по коду 1-1378 станом на 01.05.2005 року, 992604,13 грн. - борг за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-1378 для потреб холодного водопостачання за період з травня 2005 року по квітень 2008 року та 1316492,42 грн. - борг за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-51378 для потреб гарячого водопостачання).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Умови договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 статті 617 ЦК України та частина 2 статті 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В судовому засіданні в суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Згідно з пунктом 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.3 та п. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" встановлено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як встановлено вище, складовою частиною позовних вимог про стягнення боргу і оплати послуг водопостачання є вимога про оплату послуг з гарячого водопостачання.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №06439/2-01 від 14.03.2006 року на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, укладеного між ними. На підставі вказаного договору відповідачу відкрито особовий рахунок та присвоєно код 1-1378, за яким здійснюється розрахунок оплати послуг з водопостачання та водовідведення.

Також позивачем відкрито відповідачу другий додатковий рахунок та присвоєно код 1-51378, за яким здійснюється розрахунок оплати послуг з постачання питної води, що йде на підігрів.

Проте, договором №06439/2-01 від 14.03.2006 року не передбачено надання послуг постачання питної води, що використовується на підігрів гарячої води, договором №06439/2-01 від 14.03.2006 року не регулюються відносини сторін з приводу постачання відповідачеві питної води для виготовлення гарячої води та сплати її вартості, а інші договори, які б регулювали відносини між сторонами щодо постачання води, яка йде на підігрів, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, обов'язок відповідача оплачувати обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання за спірний період відсутній, включення позивачем до суми заборгованості оплати послуг з постачання холодної питної води на підігрів (код 1-51378) в сумі 1316492,42 грн. не ґрунтується на договорі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за воду, обліковану позивачем на підігрів для виготовлення гарячої води та відповідно дійшла висновку про відмову в позові в цій частині з підстав його необґрунтованості.

Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення 674959,49 грн. - боргу по коду 1-1378, який утворився до 01.05.2005 року, тоді як позовний період визначений з травня 2005 року по березень 2008 року, про що зазначено в позовній заяві, колегія суддів вважає, що сума боргу у розмірі 674959,49 грн. позивачем заявлена поза позовним періодом (за інший період і не стосується позовного періоду), право та охоронюваний законом інтерес позивача за захистом якого той звернувся до суду, не порушено відповідачем, а тому в позові в частині стягнення 674959,49 грн. - боргу по коду 1-1378, який утворився до 01.05.2005 року необхідно відмовити з підстав його необґрунтованості.

Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення 992604,13 грн. - боргу за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-1378 для потреб холодного водопостачання за період з травня 2005 року по квітень 2008 року та заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності до вказаних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Частиною третьою статті 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково сплачувалась заборгованість, яка виникла за період з травня 2005 року по жовтень 2005 року; тобто відповідачем було вчинено дії, якими було визнано наявність боргу за період з травня 2005 року по жовтень 2005 року, а тому відбулося переривання строку позовної давності, в зв'язку з чим строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2005 року по жовтень 2005 року переривався і не був пропущений при поданні даного позову.

Поясненнями позивача, наявними в матеріалах справи копіями платіжних вимог-доручень за період з травня 2005 року по квітень 2008 року, довідкою позивача, підтверджується факт надання позивачем послуг з водопостачання та водовідведення позивачем відповідачу по коду 1-1378 протягом вказаного періоду за вищевказаним договором на суму 6143804,46 грн.

В матеріалах справи містяться докази часткової оплати наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення позивачем відповідачу по коду 1-1378 протягом вказаного періоду.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення 992604,13 грн. - боргу за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-1378 для потреб холодного водопостачання за період з травня 2005 року по квітень 2008 року підлягають задоволенню частково, а саме: в розмірі 893 598,89 грн. (з вирахуванням сплачених відповідачем грошових коштів в сумі 99005,24 грн., оскільки грошові кошти в сумі 99005,24 грн. позивачем неправомірно було зараховано в рахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 1-51378 для потреб гарячого водопостачання); в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу часткового скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 18.05.2016 року у справі №52/159 - без змін.

2. Матеріали справи №52/159 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

С.Р. Станік