РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016Справа №910/17206/16
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 54 238,80 грн.

Суддя В.О. Демидов

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №165/18 від 18.01.2016);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №493 від 15.06.2016).

встановив :

19.09.2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА страхування» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 54 238,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №16а5да від 24.03.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП), що підтверджується постановою суду, була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього шкоду у розмірі 54 238,80 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.09.2016 порушено провадження у справі № 910/17206/16 та вказану справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.10.2016.

05.10.2016 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва надійшов лист МТСБУ № 7/2-28/25568 від 30.09.2016 щодо інформації відповідно до страхового полісу № АІ/7034470.

18.10.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судове засідання 18.10.2016 зявилися представники сторін, надали пояснення по справі.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 18.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

24.03.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт-Моторс» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №16а5да (далі за текстом договір), предметом якого є, зокрема, майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу «Daf CF 65.220», д.н.з. НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору страхування з 26.03.2015 по 25.03.2016 (п. 17 договору).

25.11.2015 о 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, в районі буд. №121 по пр. Правди у м. Дніпропетровську, під час руху при виникненні перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4, який від удару скоїв наїзд на бетонне огородження, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_4, було пошкоджено, що підтверджується розширеною довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 77353151, виданою відділенням ДАІ Дніпропетровського МУ ГУМВС України.

Згідно з постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2015 у справі №199/9183/15-п (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушенням водієм ОСОБА_5 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в результаті чого останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

В матеріалах справи міститься повідомлення від 26.11.2015 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталась 25.11.2015, та просив виплатити страхове відшкодування.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №62/12/15 від 30.12.2015, складеного оцінювачем ОСОБА_6 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №6875 від 25.04.2009) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_4, в результаті ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 166 631,03 грн.

Відповідно до рахунку на оплату № від 14.12.2015, виставленого ТОВ «Еліт-Моторс», відновлювальний ремонт пошкодження транспортного засобу «Daf CF 65.220», д.н.з. НОМЕР_1, склав 170 304,00 грн., ПДВ 28 384,01 грн.

Відповідно до страхового акту № 1.004.15.00832/VESKO456 від 18.01.2016 позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Daf CF 65.220», д.н.з. НОМЕР_1, в розмірі 158 054,00 грн.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до страхового акту №1.004.15.00832/VESKO456 від 18.01.2016 була здійснена виплата страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Еліт-Моторс» в розмірі 158 054,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №218046 від 19.01.2016.

Матеріали справи містять претензію позивача від 01.07.2016 за вих. №ЛВ0023333 на доплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 54 238,80 грн, у якій позивач зазначав, що відповідач визнав дану подію страховим випадком та сплатив на користь позивача 24.06.2016 суму у розмірі 50 000,00 грн. в межах ліміту відповідальності страховика за полісом №АІ/7034470 та суму у розмірі 53 815,20 грн. в межах ліміту відповідальності за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування від нещасних випадків №042.0893498.210 від 13.10.2015, укладеного між ТОВ «Торгівельно-транспортна страхова компанія» та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» (ліміт 200 000,00 грн.), у звязку з чим залишок невідшкодованої суми складає 54 238,80 грн.

У відповідь на вказану претензію, відповідач листом від 29.07.2016 №0033.312.15.01-0612.07 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Daf CF 65.220», д.н.з. НОМЕР_1, з врахуванням фізичного зносу становить 103 815,20 грн., у звязку з чим ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» не має правових підстав для проведення доплати страхового відшкодування у розмірі 54 238,80 грн.

Посилаючись на те, що відповідач не здійснив доплату страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» грошові кошти у розмірі 54 238,80 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 у справі № 910/3023/13, та постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №62/12/15 від 30.12.2015, складеного оцінювачем ОСОБА_6 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №6875 від 25.04.2009), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_4, в результаті ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 166 631,03 грн., у звязку із чим суд вважає безпідставними доводи відповідача, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Daf CF 65.220», д.н.з. НОМЕР_1, з врахуванням фізичного зносу становить 103 815,20 грн.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає саме 166 631,03 грн., що також вбачається зі страхового акту №1.004.15.00832/VESKO456 від 18.01.2016, у якому позивачем узгоджена сума страхового відшкодування в розмірі 158 054,00 грн., та рахунку на оплату № від 14.12.2015, виставленого ТОВ «Еліт-Моторс», відповідно до якого відновлювальний ремонт пошкодження транспортного засобу «Daf CF 65.220», д.н.з. НОМЕР_1, склав 170 304,00 грн., ПДВ 28 384,01 грн.

Вказана сума відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5, у розмірі 158 054,00 грн. була виплачена позивачем на рахунок ТОВ «Еліт-Моторс», що підтверджується платіжним дорученням №218046 від 19.01.2016, на підставі повідомлення страхувальника від 26.11.2015 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Вина особи ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_2, встановлена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2015 у справі №199/9183/15-п.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/7034470, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Scania», д.н.з. НОМЕР_6.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АІ/7034470 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом 0 грн.

Крім того, відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування від нещасних випадків №042.0893498.210 від 13.10.2015, укладеного між ТОВ «Торгівельно-транспортна страхова компанія» та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування», ліміт зобовязань страховика по відшкодуванню майнових збитків понад ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну за полісом ОСЦВП №АІ/7034470, становить 200 000,00 грн. (додаток №2 до договору страхування №042.0893498.210 від 13.10.2015).

Таким чином, ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» за шкоду, заподіяну майну в результаті ДТП, становить 250 000,00 грн.

Як зазначалося вище, відповідач визнав дану подію страховим випадком та сплатив на користь позивача 24.06.2016 суму у розмірі 50 000,00 грн. в межах ліміту відповідальності страховика за полісом №АІ/7034470 та суму у розмірі 53 815,20 грн. в межах ліміту відповідальності за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування від нещасних випадків №042.0893498.210 від 13.10.2015, у звязку з чим залишок невідшкодованої суми складає 54 238,80 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 54 238,80 грн. (158 054,00 грн. виплачена позивачем сума страхового відшкодування 103 815,20 грн. виплачена відповідачем сума страхового відшкодування 0 грн. франшизи), а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 54 238,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (02160, м. Київ, пр. Воззєднання, буд. 19, код 30968986) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 54 238 (пятдесят чотири тисячі двісті тридцять вісім) грн. 80 коп. та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 24.10.2016

Суддя В.О.Демидов