ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.10.16р. Справа № 904/9033/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕЙДО", м. Запоріжжя

до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про визнання договорів недійсними

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: начальник відділу правового забезпечення ОСОБА_1, довіреність №41 від 26.11.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КВЕЙДО" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) про визнання недійсними:

- договору зберігання № 12/10-3М від 17.08.2012 та акту приймання-передачі до нього від 17.08.2012;

- договору зберігання № 12/10-4М від 17.08.2012 та акту приймання-передачі до нього від 17.08.2012.

Відповідач 27.10.2015 надав відзив, у якому проти позову заперечив, доводи позивача вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Надав до суду копію ухвали Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська від 27.11.2014 у справі № 200/20892/14-к, за якою суд, за клопотанням слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Желізняка А.С., надав останньому тимчасовий доступ та можливість вилучення оригіналів документів, а саме: договорів зберігання від 17.08.2012 № 12/10-3М та № 12/10-4М та актів приймання-передачі до них, укладених між ТОВ "Квейдо" в особі директора ОСОБА_2 та Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Дніпропетровській області в особі заступника начальника ОСОБА_3 щодо безоплатного зберігання ТОВ "Квейдо" групи інвентарних об'єктів та іншого майна, що перебуває у володінні Регіонального Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

23.10.2015 від позивача надійшла заява про призначення почеркознавчої експертизи для встановлення чи належать підписи на договорах та актах про приймання майна директору ТОВ "Квейдо" ОСОБА_2, ознайомившись з яким, суд не знайшов підстав для його задоволення у цьому судовому засіданні, оскільки до суду не надано оригіналів спірних договорів та актів та в матеріалах справи відсутні зразки підпису ОСОБА_2 За таких обставин суд відклав вирішення питання щодо проведення почеркознавчої експертизи до наступного судового засідання.

Ухвалою від 27.10.2015 суд витребував у слідчого управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (слідчий Желізняк А.С.) (м. Дніпропетровськ, вул. Красна, 20а) надати інформацію щодо місцезнаходження оригіналів документів, зокрема договору зберігання № 12/10-3М від 17.08.2012 та акту приймання-передачі до нього від 17.08.2012, договору зберігання № 12/10-4М від 17.08.2012 та акту приймання-передачі до нього від 17.08.2012, укладених між ТОВ "Квейдо" в особі директора ОСОБА_2 та Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Дніпропетровській області в особі заступника начальника ОСОБА_3 щодо безоплатного зберігання ТОВ "Квейдо" групи інвентарних об'єктів та іншого майна, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Горького, 20 та Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Новоселовка, вул. Лісна, 16-б, що перебуває у володінні Регіонального Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, чи проводилася експертиза вищевказаних документів, якщо так, то які висновки стосовно дійсності підписів посадових осіб, що їх підписали та дійсності печаток ТОВ "Квейдо"; копії договорів зберігання від 17.08.2012 № 12/10-3М та № 12/10-4М та актів приймання-передачі до них, засвідчених Слідчим управлінням ГУМВС України.

12.11.2015 до суду надійшла відповідь від Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому повідомлялось, що за фактом передачі майна відкрито кримінальне провадження № 0000494, внесене до реєстру досудових розслідувань 01.08.2014. В ході досудового розслідування оригінали договорів вилучено, на підставі клопотання слідчої ОСОБА_4 про отримання доступу до оригіналів документів, які перебували у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, для проведення судово - криміналістичної експертизи та долучено до матеріалів кримінального провадження. В подальшому матеріали кримінального провадження направлено для організації досудового розслідування до прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська, та з 28.01.2015 воно знаходиться в Слідчому відділу Бабушкінського районного відділу Національної поліції в Дніпропетровській області, де проводиться досудове слідство.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність направлення письмового повідомлення до СВ Бабушкінського РВ НП в Дніпропетровській області з метою надання слідчим органам додаткової інформації про наявність у господарському суді справи за позовом ТОВ "КВЕЙДО".

З огляду на що ухвалою суду від 19.11.2015 провадження у справі було зупинено.

20.09.2016 від відповідача надійшло до суду клопотання про поновлення провадження у цій справі, посилаючись на отриману від Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 інформацію щодо призначення почеркознавчої експертизи, за результатами якої встановлено належність підписів в договорах зберігання №№ 12/10-3М та 12/10-4М від 17.08.2012 директору ТОВ "Квейдо", а також встановлено належність відтиску печатки в договорах зазначеного підприємства.

04.10.2016, на запит суду від 07.09.2016 за вих. №904/9033/15/45404/16 щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000494 та інших питань, Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 підтверджено інформацію надану відповідачем.

Ухвалою суду від 05.10.2016 провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду на 20.10.2016.

Враховуючи інформацію прокуратури щодо результатів експертизи документів суд відхиляє клопотання позивача про проведення судової почеркознавчої експертизи.

Позивач своїм правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористався, про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Від позивача конверт з ухвалою суду повернувся на адресу господарського суду з відміткою поштового відділення "організація вибула".

З огляду на викладене суд керується ч.1 ст.64 ГПК України, у якій зазначено, що ухвала про порушення провадження по справі надсилається зазначеним особам (сторонам) за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження по справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою вважається, що ухвала про порушення провадження по справі вручена їм належним чином.

Аналогічна позиція викладена у п.п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" де зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвала суду від 05.10.2016 була надіслана позивачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення позивача про дату, час та місце судового слухання, але позивач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 ГПК України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2012 між ТОВ "Квейдо" (позивач) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Дніпропетровській області (відповідач) укладено договори зберігання № 12/10-3М та № 12/10-4М та підписані акти приймання-передачі до них від 17.08.2012, згідно з якими позивачу на зберігання передано нерухоме майно та транспортні засоби, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Горького, 20 та Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Новоселівка, вул. Лісна, 166.

12.10.2015 до господарського суду від ТОВ "Квейдо" надійшла позовна заява за підписом ліквідатора товариства з вимогами визнати вищевказані договори зберігання недійсними. В обгрунтування позову зазначено те, що договори товариством не укладались, директор товариства не підписував ні договори ні акти приймання майна на зберігання.

Відповідач проти позову заперечив та вказав, що спірні договори були дійсно укладені з позивачем і на виконання договорів позивачу за актами від 17.08.2012 було передано на зберігання державне майно. Під час проведення інвентаризації у 2014 році виявлено, що майно знаходиться в занедбаному стані, обладнання відсутнє, зрізано усі металеві частини споруд та будівель, про що було повідомлено правоохоронним органам листом від 10.10.2014.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

У спірних договорах зберігання зазначено, що вони підписані з боку позивача директором товариства ОСОБА_2, який має відповідні повноваження на підписання договорів.

Єдиною підставою для визнання цих договорів недійсними зазначено те, що вони не підписувались директором товариства ОСОБА_2

Листом від 29.09.2016 Дніпропетровська місцева прокуратура № 2 повідомила, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000494 проведено почеркознавчу експертизу, за висновками якої підписи на договорах зберігання від 17.08.2012 належать директору ТОВ "Квейдо" ОСОБА_2, а наявний на них відтиск печатки поставлений печаткою товариства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду ніяких доказів на підтвердження своїх вимог щодо недійсності спірних договорів зберігання майна, тому позов слід визнати безпідставним, необгрунтованим і в його задоволенні відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 25.10.2016.

Суддя В.Д. Воронько