РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016Справа №910/13737/16

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

про стягнення 36566,38 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (представник за довіреністю);

від відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 36566,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.02.2015, у м. Чернівці, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Mitsubishi» - ТОВ «Торговий Дім НІКО» (страхувальник), договору добровільного страхування наземного транспорту №206-00514-14, виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 36566,38 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП ОСОБА_2, було застраховано у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна», позивач, на підставі положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 36566,38 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав відзив на позов в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зокрема зазначив, що договором добровільного страхування передбачено сплату страхувальником страхових платежів, проте матеріали справи не містять доказів сплати останнім страхових премій, відтак позивачем не доведено, що пошкодження застрахованого транспортного засобу відбулося під час дії договору страхування.

Також додав, що відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 36352,18 грн., проте позивачем неправомірно донараховано до вказаної суми 214,20 грн. додаткових витрат за дефектування пошкоджень.

Разом з тим, зазначив, що у відповідності до п.12.1 ст.12 Закону України «Про страхування» розмір страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, відтак оскільки полісом обовязкового страхування №АІ/6450743 передбачено франшизу у розмірі 510 грн., позивач мав вирахувати зазначену суму з заявленої до стягнення суми страхового відшкодування.

На підставі викладеного відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.75 господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (страховик) та власником автомобіля НОМЕР_3 ТОВ «Торговий Дім - НІКО» (страхувальник) укладено Договір страхування наземного транспорту №206-00514-14, за умовами якого застраховано автомобіль НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №57214166, 04.02.2015, по вул. Південно-Кільцевій, 2-А у м. Чернівці, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 13. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.02.2015 по справі №727/833/15-п, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач, на виконання умов договору страхування наземного транспорту №206-00514-14 від 10.07.2014, на підставі страхового акту №17416/206 від 03.04.2015, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Mitsubishi» в розмірі 36566,38 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3855 від 23.10.2015, №3881 від 26.10.2015 та №3905 від 28.10.2015.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі наряду-замовлення №НН007375 від 06.03.2015 ТОВ «НІКО ОСОБА_4», згідно з якими вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, склала 36352,18 грн., включно з ПДВ та на підставі наряду-замовлення №НН006148 від 10.02.2015 ТОВ «НІКО ОСОБА_4» в якому зазначені додаткові витрати (дефектування пошкоджень) в розмірі 214,20 грн. включно з ПДВ.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6450743 у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна», чинного на момент скоєння ДТП (04.02.2015). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза 510 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту №206-00514-14 від 10.07.2014, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

В той же час, суд вважає за належне зазначити таке.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи, у страховому акті, складеному на підставі нарядів-замовлень №НН007375 від 06.03.2015 та №НН007375 від 06.03.2015 вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 становить 36352,18 грн., в той же час у зазначеному страховому акті вбачається сума в 214,20 грн. за дефектування пошкоджень, яку позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, дефектування це технологічний процес оцінювання технічного стану обєкта дослідження після часткового чи повного розбирання КТЗ з контролем параметрів та сортуванням складників на групи відповідно до ступеня їх придатності.

Як вбачається з наведених норм, законом не передбачено відшкодування, стороною винною у скоєнні ДТП, витрат на проведення оцінювання технічного стану КТЗ.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги положення ст.27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 36352,18 грн.

Крім того, відповідно до п.12.1 ст.12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 35842,18 грн. виплаченого страхового відшкодування (36352,18 грн. 510 грн. франшизи).

Стосовно заперечень відповідача щодо недоведеності позивачем, що пошкодження застрахованого транспортного засобу відбулося під час дії договору страхування, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» не надано доказів на оплату страхових платежів за Договором №206-00514-14 від 10.07.2014, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Разом з тим, пунктом 13 Договору страхування наземного транспорту передбачено умови сплати страхової премії, відповідно до якого страхувальник мав сплачувати страхові премії в розмірі 4377 грн. до 12.07.2014, 4377 грн. до 12.10.2014, 4377 грн. до 12.01.2015, 4377 грн. до 12.04.2015.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи страхового акту, страхові платежі надходили страховику 29.08.2014, 08.10.2014 та 13.01.2015.

Пунктом 24.2.3 Договору страхування визначено, що дія договору припиняється у разі несплати страхувальником страхової премії у встановлені цим договором строки.

Крім того, вказаним пунктом договору визначено, що у випадку, якщо страхувальником в подальшому було оплачено страхову премію , цей договір поновлює свою дію з 00:00 годин дня, наступного за датою отримання страховиком простроченої суми страхового платежу.

Відтак, оскільки ДТП сталася 04.02.2015, а страхувальником було здійснено страховий платіж 13.01.2015, суд приходить до висновку, що у відповідності до умов договору, зазначений договір поновив свою дію з 14.01.2015 та діяв з 14.01.2015 по 11.04.2015, а отже був чинним на момент скоєння ДТП.

Факт оплати страхувальником страхових премій визначених договором також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №4965 від 08.10.2014, №668 від 13.01.2015, №6572 від 09.04.2015.

Відтак заперечення відповідача судом до уваги не приймаються з огляду на їх безпідставність.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували обґрунтованість заперечень проти задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м. Київ, бул. ОСОБА_5, буд. 9; ідентифікаційний код 20113829) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (01011, м. Київ, вул. Немировича-Данченка, буд. 1; ідентифікаційний код 33831166) 35842 (тридцять п'ять тисяч вісімсот сорок два) грн. 18 коп. страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору в сумі 1350 (одна тисяча триста п'ятдесят) грн. 71 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 24.10.2016

Суддя Я.В. Маринченко