ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р.Справа № 922/2665/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Самсоновій М.М.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, 61003, м. Харків, пл. Конституції, буд. 7, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Вітязь", 61168, м. Харків, вул. Блюхера, 12, ;

про внесення змін до договору оренди

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. № 08-11/7787/2-15 від 30.12.2015 р.)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. від. 01.09.2016 р.)

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Харківська міська рада звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірми Вітязь про внесення змін до договору оренди землі від 24.09.2004 року за № 66179/04 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі з 01 січня 2014 року у запропонованій у позові редакції.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Харківської міської ради від 03 липня 2013 року № 1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року; встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року" вводиться в дію з 01 січня 2014 року; зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі. Ухилення відповідача від підписання додаткової угоди до договору оренди землі завдає значних збитків територіальній громаді міста Харкова у вигляді неодержаного доходу за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2016 р. порушено провадження у справі № 922/2665/16, розгляд якої призначено у судовому засіданні.

Суд перейшов до розгляду справи по суті в судовому засіданні 28.09.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні 24.10.2016 р. позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, з підстав вказаних у позовній заяві та додаткових поясненнях по суті спору (вх. № 33321 від 10.10.2016 р., вх. № 34833 від 21.10.2016 р.), зокрема, зазначаючи, що відповідач, будучи користувачем земельної ділянки, звернувся до ХМР з клопотанням щодо розірвання договору оренди землі, проте укладення угоди про дострокове розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін та її державна реєстрація відбувається на підставі рішення міської ради про припинення договору, яке приймається на відповідній сесії міської ради та у порядку передбаченому для укладення договорів оренди землі (розділ ІІ Порядку оформлення договорів оренди землі у м. Харкові), натомість порядок дострокового розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторонами не дотримано, тобто на даний час спірний договір є діючим, тому існують обґрунтовані підстави для внесення до нього змін, зазначених у позовній заяві, а дії відповідача направлені лише на одну мету - звільнення підприємства від орендної плати за використання земельної ділянки.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.10.2016 р. та у наданому до суду відзиві на позов (вх. 32835) вказує, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зокрема зазначивши, що за договором оренди землі від 24.09.2004 р. № 66179/04, до якого позивач просить внести зміни, обєктом оренди є земельна ділянка за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 12, загальною площею 0,2421 га, у тому числі під забудовою 0,0661 га - нежитловими приміщеннями, які належали відповідачеві ТОВ фірма "Вітязь" на праві колективної власності, а на частину земельної ділянки площею 0,0740 га встановлено обмеження як на санітарно-захисну зону інженерно-технічних споруд і комунікацій. Разом з тим, 26.08.2016 року та 07.09.2016 року все нерухоме майно, що належало відповідачу на праві колективної власності та знаходилось за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 12 (колишня вул. Блюхера) було відчужено іншим особам, тому, в порядку ст. 770 ЦК України, права та обовязки орендодавця за укладеним відповідачем договором оренди перейшли до нових власників майна і з цього часу відповідач не використовує земельну ділянку, що є предметом договору оренди землі від 24.09.2004 р. № 66179/04 ні за комерційним, ні за яким іншим функціональним призначенням. Тому, відповідач, керуючись приписами ст. 31 ЗУ "Про оренду землі" 03.10.2016 року надіслав позивачеві лист та 2 екземпляри проекту угоди про припинення з 07.09.2016 року договору оренди землі від 24.09.2004 р. № 66179/04.

У судовому засіданні 10.10.2016 року було оголошено перерву до 11:00 20 жовтня 2016 року та у судовому засіданні 20.10.2016 року було оголошено перерву до 10:00 24 жовтня 2016 року, в порядку ст. 77 ГПК України з метою надання позивачу можливості зясувати обставини, викладені відповідачем у відзиві на позов стосовно відчуження нерухомого майна, для обслуговування якого була надана спірна земельна ділянка, з метою врегулювання спору в позасудовому порядку.

Позивач жодних пояснень з приводу обставин, викладених відповідачем у відзиві на позов стосовно відчуження нерухомого майна, для обслуговування якого була надана спірна земельна ділянка, а також жодних дій після зясування вказаних обставин в судових засіданнях не здійснив, позовні вимоги підтримує.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

На підставі рішення XХІ сесії Харківської міської ради ХХIV скликання від 28.04.2004 р. № 54/04 "Про припинення та надання в користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам", між Харківською міською радою Харківської області (орендодавець, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "ВІТЯЗЬ" (орендар, відповідачем) було укладено договір оренди землі від 24 вересня 2004 року, який зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за № 66179/04, відповідно до п. п. 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, загальною площею 0,2421 га (під забудовою 0,0661 га, інші угіддя 0,1760 га), яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 12 (надалі перейменована на вул. Валентинівська).

На виконання умов договору сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі земельної ділянки від 24 вересня 2004 року, яким орендодавець передав орендарю земельну ділянку відповідно до умов спірного договору оренди.

В п. 5 Договору сторони визначили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою № 1496/04 від 23.06.2004 року становить 2587169 грн.

Пунктом 8 Договору сторони погодили, що останній укладено строком до 01.04.2054 року.

Розмір орендної плати визначений сторонами у пункті 9 договору.

Згідно пункту 13 Договору розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; внаслідок інфляції - щорічно; погіршання стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до п. 36 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

Рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 р. № 1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р." затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р.

Згідно п. 1.1. вказаного рішення затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн., яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013 р. та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Пунктом 2 рішення встановлено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р. застосовується з 01.01.2014 р.

Попередня вартість 1 кв. м землі у місті Харкові була визначена на підставі рішення Харківської міської ради від 25.12.2007 р. № 335/07 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007 року", рішення Харківської міської ради від 27.02.2008 р. № 42/08 "Про затвердження "Положення про впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007 року" та була введена в дію з 01.03.2008 р.

На виконання вищенаведених рішень Харківської міської ради, Управлінням держземагентства у м. Харкові було одержано витяг № 278 від 24.09.2013 р. з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка має кадастровий номер :09:015:0002 та розташовані за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 12, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5713899,00 грн. та виконано розрахунок розміру орендної плати за вищенаведену земельну ділянку комунальної власності станом на 01.01.2013 р. № 521/16 від 26.04.2016 р.

Рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 р. № 1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01.01.2013" встановлено (п. 2, п. 3), що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" вводиться в дію з 01.01.2014. Зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові.

Пунктом 5 даного рішення Департамент земельних відносин Харківської міської ради зобов'язано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 16.4 Порядку оформлення договорів оренди землі у м. Харкові, який є додатком до рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про затвердження Порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові" від 19.12.2012 р. № 960/12, що набирає чинності з 01.01.2013 р., визначено, що зміни до договору оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі в порядку передбаченому цім підпунктом.

Департаментом земельних відносин Харківської міської ради рекомендованим поштовим відправленням на адресу відповідача направлено проект додаткової угоди до договору оренди землі, зареєстрованого 24 вересня 2004 року за № 66179/04, разом із листом-пропозицією № 3790/0/225-16 від 17.05.2016 р., але відповідач додаткову угоду не підписав.

Станом на момент звернення позивача до суду з позовною заявою додаткову угоду до договору оренди землі між сторонами не підписано.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів територіальної громади і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Разом з тим, як зазначив відповідач та підтверджується матеріалами справи, а саме відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 26.08.2016 року та 07.09.2016 року все нерухоме майно, що належало відповідачу на праві колективної власності та знаходилось за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 12 (колишня вул. Блюхера) було відчужено іншим особам.

Листом від 13.09.2016 року та листом № 03/10-1 від 03.10.2016 року ТОВ фірма Вітязь звернулось до Харківської міської ради з проханням розірвати спірний договір оренди земельної ділянки № 66179/04, у звязку з відчуженням обєктів нерухомості нежитлових будівель літ. "Е-3", "Д-1", "Ж-1", "В-2", "Г-1" по вул. Валентинівській, 12.

Станом на день розгляду справи жодних додаткових угод до договору оренди землі сторонами не укладено.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобовязань.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

За умовами п. 40 спірного договору перехід права власності на будівлі та споруди, які розташовані на орендованій земельній ділянці до другої особи є підставою для розірвання договору та укладання договору оренди з новим власником будинків та споруд.

Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів ТОВ фірми "Вітязь" від 06.09.2016 року, на загальних зборах товариства прийнято рішення продати нерухоме майно, що належить ТОВ фірмі "Вітязь", а саме нежитлову будівлю літ. "г-1", яка розташована у м. Харкові по вул. Валентинівській, 12.

Матеріали справи, зокрема відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідчать, що нерухоме майно, розташоване за адресою вул. Валентинівська, 12 відчужено на користь 3-х осіб, а саме нежитлові приміщення: першого поверху № 3,4 в літ. "Г-1", літ. "В-2", літ. "Ж-1", належать на праві приватної власності ОСОБА_3; нежитлові приміщення: першого поверху № 1, 2 в літ. "Г-1", літ. "Е-3", "Д-1" належать на праві приватної власності ОСОБА_4, тобто з 07.09.2016 року відповідачем усе належне йому майно розташоване за адресою м. Харків, вул. Валентинівська, 12 відчужено.

Отже, з моменту набуття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права приватної власності на нерухоме майно розташоване у м. Харкові по вул. Валентинівській, 12, тобто з 26.08.2016 та 07.09.2016 року, користувачами земельної ділянки на якій розташоване вищенаведене нерухоме майно сталі саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яким має бути укладено договір оренди земельної ділянки.

Одночасно, враховуючи вищезазначені норми матеріального права, суд наголошує, що з моменту переходу права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 12, до інших осіб, припиняється й право орендного користування ТОВ фірми "Вітязь" земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти нерухомості та яка надавалась в оренду ТОВ фірми "Вітязь" на підставі договору оренди земельної ділянки № 66179/04 від 24.09.2004 р. саме для експлуатації та обслуговування цих обєктів (п. 15 договору)

Такої ж правової позиції дотримується й Верховний суд України у своїй постанові від 12 жовтня 2016 року № 6-2225цс16.

При цьому, судом також враховано наступне.

Взаємовідносини, які виникли між відповідачем, як орендарем за спірним договором оренди, та позивачем Харківською міською радою, як орендодавцем, регулюються, Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затвердженим рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 № 960/12, який розроблено на підставі Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України Про оренду землі, Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Типового договору оренди землі від 03.03.2004 р. №220. (далі Порядок № 960/12).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем порушено питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки від 24.09.2004 р. № 66179/04, у звязку з відчуженням обєктів нерухомості на користь інших осіб на підставі ст. 141 п. Е Земельного кодексу України, звернення до Харківської міської ради про це зареєстровано департаментом діловодства 19.09.2016 року.

Відповідно до п. 25 Порядок № 960/12, дострокове розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін, як за ініціативою орендаря, так і за ініціативою орендодавця, оформлюється на підставі відповідного рішення Харківської міської ради угодою про розірвання договору оренди землі згідно із затвердженою формою (Додаток №5).

Згідно пункту 25.3. Порядок № 960/12, укладання угоди про дострокове розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін та її державна реєстрація відбувається на підставі рішення міської ради про припинення (дострокове розірвання) договору за умови наявності справи документації із землеустрою (Додаток №3 розд. 2) та у порядку, передбаченому для укладання договорів оренди землі розділом II цього Порядку.

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 960/12, оформлення угоди про дострокове розірвання договору оренди землі проводиться Департаментом земельних відносин протягом трьох місяців з дня прийняття рішення міською радою та за умови наявності справи документації із землеустрою, яка повинна містити необхідний обсяг документів.

Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод. Конституція України закріпила рівність суб'єктів права власності перед законом, гарантії права власності та обов'язки власників, положення про те, що сама власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству (статті 13, 41 Конституції України).

Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Станом на час розгляду справи, звернення ТОВ фірми "Вітязь" до Харківської міської ради щодо розірвання договору оренди земельної ділянки від 24.09.2004 р. № 66179/04 не розглянуто, з цього приводу не прийнято жодного рішення, тобто наразі тривають дві взаємовиключаючі процедури, а саме процедура розірвання спірного договору оренди та припинення права користування спірною земельною ділянкою і процедура внесення змін до вказаного договору у судовому порядку.

Разом з тим ні чинним земельним законодавством України, ні Порядком оформлення договорів № 960/12 не передбачено можливість одночасного проведення вказаних процедур (внесення змін до договору та розірвання договору), і такі дії Харківської міської ради не відповідають принципам визначеності, ясності і недвозначності правової норми, а також принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

У справі "ОСОБА_5 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" Європейський суд з прав людини постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Приймаючи до уваги приписи статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, пункт «е» ч. 1 статті 141 ЗК України, визначення сторонами у спірному договорі однією з підстав для розірвання договору та укладання договору оренди з новим власником будинків та споруд. - умову щодо переходу права власності на будівлі та споруди, які розташовані на орендованій земельній ділянці до другої особи (п. 40 договору) та враховуючи фактичне відчуження відповідачем на користь інших осіб всього нерухомого майна, розташованого на орендованій за спірним договором ділянці, останній набув право "правомірного очікування" на справедливе вирішення питання щодо дострокового розірвання договору оренди землі, а тому внесення на цьому етапі змін до договору порушує вказане його право та є безглуздим з правової точки зору.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 28.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_6