ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року Справа № 904/7989/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

суддів: Березкіна О.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №31 від 13.01.2016 р., ;

представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2016 року про повернення позовної заяви у справі № 904/7989/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1", м. Дніпро

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті ухвали місцевого господарського суду:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2016 року у справі № 904/7989/16 (суддя Ярошенко В.І.) повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду на підставі п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що додане до позову рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2016р. у справі № 910/11088/16 не може бути доказом користування вагонами саме за актами, відповідно до яких позивач нарахував відповідачеві пеню та три відсотки річних, оскільки зі змісту рішення суду неможливо встановити, за якими актами у відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати орендних платежів та яка стягнута за рішенням суду. В тексті позовної заяви не зазначено на підставі якого саме договору позивач проводить списання коштів з рахунку орендатора, як передбачено у п. 3.4 Договору оренди. У позові не зазначено про накопичувальні картки та не додано до нього даних карток, хоча розрахунок пені здійснено із застосуванням таких карток та посиланням на договір № 1172934 від 27.01.2015р.

Підстави з яких порушено питання про перегляд ухвали:

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, не дослідження доданих до позовної заяви доказів, порушення норм процесуального права, просить ухвалу господарського суду скасувати та справу передати на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду по суті. Розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом апеляційної скарги, здійснити господарському суду Дніпропетровської області за результатами розгляду ним справи відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом було безпідставно застосовано п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України та повернуто позовну заяву без розгляду, оскільки до позовної заяви, відповідно до ч. 1 ст. 32 та ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, було додано копію судового рішення у справі № 910/11088/16 від 26.07.2016р., яке безпосередньо стосується позову від 08.09.2016р. і факти встановлені цим рішенням не потребують додаткового доказування (згідно п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р.).

Одночасно в п. 3.3. та п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 зазначено, що суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи. Якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобовязаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. На думку апелянта, суд першої інстанції не був позбавлений права в процесі підготовки справи до розгляду (у разі необхідності) витребувати у залізниці необхідні письмові матеріали на підтвердження позовних вимог, у тому числі й обгрунтований розрахунок суми основного боргу.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.10.2016р. відновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено в судове засідання на 18.10.2016р. колегією суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Чус О.В.

У судовому засіданні 18.10.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

Відповідно до додатку до позовної заяви (а.с. 22) позивачем надано розрахунок пені та трьох відсотків річних.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції процесуального права при прийнятті ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача пеню і три відсотки річних за оренду вантажних вагонів за Договором № ОД/М 13-709-дНЮ від 20.08.2013р., при цьому в мотивувальній частині позовної заяви посилається на наявність рішення господарського суду м.Києва по справі № 910/11088/16 від 26.07.2016р., яке вступило в закону силу, яким позовні вимоги по стягненню заборгованості з орендної плати за договором оренди від 20.082013р. були задоволені у сумі 10 549 841,86грн.

У відповідності з п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з подальшими змінами і доповненнями зазначено: «Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.»

Одночасно в пунктах 3.3. та 3.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 зазначено, що суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи. Якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобовязаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

В ухвалі від 14.09.2016р. місцевий господарський суд вказує на не зазначення в позові та ненадання договору ЄТехПД, накопичувальних карток, актів передачі «спірних» вагонів і доказів прострочення оплати. На думку залізниці це є суб'єктивне та упереджене ставлення самого судді.

Обовязок господарського суду щодо витребування необхідних для вирішення господарського спору документів, необхідних для вирішення спору покладено на господарський суд ст. 65 ГПК України, яка визначає дії судді по підготовці справи до розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції не був позбавлений права в процесі підготовки справи до розгляду (у разі необхідності) витребувати у залізниці необхідні письмові матеріали на підтвердження позовних вимог, у тому числі й обґрунтований розрахунок суми основного боргу.

Згідно п. 4.8. Постанови пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 7 ст. 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 ГПК.

Керуючись ст. ст. 44-49, 103-105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2016р. у справі № 904/7989/16 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2016р. у справі № 904/7989/16 скасувати.

Справу № 904/7989/16 передати на розгляд господарського суду Дніпропетровської області.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області здійснити розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом апеляційної скарги, за результатами розгляду справи відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 24.10.2016 року.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В.Чус