донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.10.2016 справа №905/1915/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_5 за довіреністю
від відповідача:не зявився
від третьої особи:ОСОБА_6 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Волноваха, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від06.09.2016р.
по справі№905/1915/16 (суддя Гринько С.Ю,)
за позовом:Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі структурного підрозділу «Маріупольське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Донецька залізниця» м. Маріуполь, Донецька область
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Волноваха, Донецька область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_8 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області
прозобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» м. Київ в особі структурного підрозділу «Маріупольське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Донецька залізниця» м. Маріуполь, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Волноваха, Донецька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_8 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про зобов'язання повернути з оренди нерухоме майно - частини перонних платформ № 1 та № 2 вокзалу станції Волноваха у зв'язку з закінченням строку дії договору шляхом демонтажу торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів з перонних платформ №1 і № 2 залізничного вокзалу станції Волноваха за адресою: м.Волноваха, пров.Путейський, (пров. Колійний), 35.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.09.2016р. у справі №905/1915/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 м.Волноваха, Донецька область, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2016р. по справі №905/1915/16 змінити;

- встановити, що обєкт нерухомого майна торгівельний павільйон «Сніжок» розташований безпосередньо на земельній ділянці;

- встановити, що Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4829/2011 від 23.06.2011р. є удаваним, тобто таким, що приховує договір оренди земельної ділянки на якій розташований обєкт нерухомого майна - торгівельний павільйон «Сніжок» та для вирішення даного спору підлягають застосуванню норми законодавства, що регулюють саме оренду землі;

- встановити, що державна реєстрація Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4829/2011 від 23.06.2011р. у встановленому законодавством порядку не проводилася;

- встановити, що Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4829/2011 від 23.06.2011р. є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а отже і не створює прав та обовязків для сторін, через що відповідач не набув статусу орендаря, а третя особа статусу орендодавця за вказаним правочином.

Підставами для скасування рішення скаржник вважає порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Скаржник вказує на те, що договір оренди майна вчинений для приховування правочину з оренди землі.

Апелянт зазначає, що оскільки державна реєстрація Договору оренди №4829/2011 від 23.06.2011р. у встановленому порядку не проводилася, тому Договір є невчиненим, тобто таким, що не відбувся і не створює прав та обовязків для сторін, а отже відповідач не набув статусу орендаря, а третя особа статусу орендодавця за вказаним правочином.

Крім того, скаржник зазначає про те, що згідно Договору купівлі-продажу від 20.09.2006р. та ст. 377 Цивільного кодексу України станом на дату продажу (дія з 12.05.2006р. по 90.09.2006р.) до відповідача перейшло право користування саме земельною ділянкою, а не платформою, що підтверджується п.п. 1 та 5 зазначеного договору.

Представник позивача у судове засідання прибув.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи міститься рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про отримання ним ухвали суду.

Представник третьої особи у судове засідання зявився, надав відзив на апеляційну скаргу.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, оскільки їх було повідомлено про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2011 року між ОСОБА_8 відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (Орендар) укладено договір оренди №4829/2011, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно - частини перонних платформ № 1 та № 2 залізничного вокзалу станції Волноваха за адресою: м.Волноваха, пров.Путейський, (пров. Колійний), 35, яке знаходиться на балансі Маріупольського будівельно-монтажного експлуатаційного управління державного підприємства «Донецька залізниця» (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31 грудня 2010 року і становить за незалежною оцінкою 96000,00 грн (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Згідно п. 2.1. Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передавання майна.

Пунктом 2.2. Договору сторони визначили, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Договором визначена орендна плата і порядок розрахунків (п. 3). Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісячно не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відплвідно до пропозицій розподілу , установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п. 5.11. орендар зобовязується щомісяця до 15 числа надавати Орендодавцеві та Балансоутримувачу інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України та на розрахунковий рахунок Балансоутримувача). Щоквартально до 10 числа проводити з Орендодавцем звірку взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звірки на підставі наданих копій платіжних доручень.

Пункт 10.3 договору визначає, що зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання для розгляду іншою стороною. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 10.4). У разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу (п. 10.9).

Договір підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств без заперечень.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та глави 58 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача уточнив, що вимога про повернення майна за актом приймання-передавання випливає саме із Договору оренди №4829/2011 від 23.06.2011р., а вимога щодо демонтування торгівельного обєкту з продажу продовольчих товарів з перонних платформ №1 та №2 кореспондується з умовами п. 5.12 Договору оренди та ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Постановою Кабінету міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 року № 200, прийнятою у відповідності з Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» вирішено утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування шляхом злиття, в тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця», майно якого знаходиться поза межами АТО.

Відповідно до ч. 3 статті 2 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» №4442 VI від 23.02.2012 року Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» створено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Згідно додатку 1 вказаної Постанови визначено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», до якого ввійшло й Державне підприємство «Донецька залізниця».

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Статуту Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 Приватне акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 07.12.2015 року за № НОМЕР_1 до ЄДР внесено інформацію щодо юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ (код за ) з місцезнаходженням - 03680, м. Київ, Печерський район, вул. Тверська, буд. 5.

Відповідно до розділу «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа», згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ є правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця», (код за ), 83000, Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський район, вул. Артема, 68.

Відповідно наказу № 01/воН від 10.12.2015р. Маріупольське будівельно-монтажне експлуатаційне управління державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізоване в структурний підрозділ «Маріупольське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Враховуючи наведене, а також той факт, що Договір оренди №4829/2011 від 23.06.2011р. має ознаки договору на користь третьої особи, Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» правомірно звернулося з вимогою про повернення йому майна після припинення договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами як додаток №2 до Договору Оренди №4829/2011 від 23.06.2011р. підписано Акт приймання-передавання обєкту нерухомості між ОСОБА_8 відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (Орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (Орендар) та Маріупольським будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням державного підприємства «Донецька залізниця» (Балансоутримувач).

За умовами договору Оренди Договір укладено строком на 1 (один) рік, з 23 червня 2011 року по 23 червня 2012 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Вказані положення кореспондуються з ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Таким чином, договір був пролонгований.

Згідно з ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_8 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області від 31.05.2013 року № 20-06-05-06470 про припинення дії договору, якою було повідомлено відповідача, що 01.05.2013р. закінчився термін дії договору оренди від 23.06.2011 року №4829/2011 і продовженим бути не може у звязку з чим майно повинно бути передано балансоутримувачу за актом приймання-передачі.

Пунктом 5.12 Договору оренди зазначено, що у разі припинення або розірвання Договору орендар зобовязується повернути Балантоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Частиною 3 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов'язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику.

Разом з тим, відповідач заперечував проти отримання такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що докази направлення такої заяви відповідачу в матеріалах справи відсутні.

Зазначене також не спростовується представником третьої особи у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що оскільки доказів направлення відповідачу заяви про припинення або зміну умов договору оренди в установлений строк не надано, тому, договір оренди вважається пролонгований на той самий строк та на тих же умовах.

Довод апелянта про те, що зазначений Договір оренди нерухомого майна фактично є договором оренди земельної ділянки колегією суддів не приймається, оскільки за Договором 23.06.2011 року №4829/2011 передано в оренду саме платформи, а поняття платформа не тотожне поняттю земельної ділянки.

Відповідно до Правил перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту та звязку України 27.12.2006р. №1196 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04.04.2007р. за №310/13577 платформа це рівний підвищений майданчик, збудований згідно з нормами будівництва, біля якого зупиняється поїзд для здійснення посадки та висадки пасажирів.

За змістом п.п. 3.22 Державних будівельних норм В.2.3-37472062-2:2013 «Службово-технічні будівлі і споруди станційно-вокзальних комплексів та зупинних пунктів залізничного транспорту. Проектування, будівництво», затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №1073 від 30.12.2013р., платформа пасажирська це службово-технічна споруда, яка розташована поруч із залізничними коліями, призначена для короткочасного накопичення при посадці у вагони або висадці з них.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що оскільки договір оренди частини перонних платформ не припинив свою дію (не розірваний у встановленому законом порядку), вимога позивача являється передчасною, а вимога щодо демонтування торгівельного обєкту з продажу продовольчих товарів з перонних платформ № 1 та №2 вокзалу станції Волноваха не законна.

Щодо доводу апелянта про те, що Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4829/2011 від 23.06.2011р. є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а отже і не створює прав та обовязків для сторін, колегією суддів не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із засад цивільного законодавства визначається свобода договору.

Таким чином, підставами для виникнення прав та обовязків, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, визначаються договори та інші правочини.

Крім того, ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Порядок укладення договорів визначається Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України.

Згідно з ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Крім того, відповідно до ч. 3 зазначеної статті за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Дослідженням Договору оренди №4829/2011 від 23.06.2011р. встановлено, що його умови відповідають зазначеній нормі права, як безпосередньо визначеними сторонами пунктами договору, так і Договорами добровільного страхування майна №2115ип/12д/вл від 11.09.2012р. та №2053ип/11д/вл.

Довод апелянта щодо правового режиму розташування торгівельного павільйону «Сніжок» не є предметом дослідження у зазначеній справі і у разі порушення права відповідач може звернутись до суду за його захистом з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2016р. по справі №905/1915/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 м.Волноваха, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2016р. по справі №905/1915/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2016р. по справі №905/1915/16 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1прим.-Позивачу; 1прим.-Відповідачу;1прим.-У справу; 1прим.-ДАГС; 1прим.-ГСДО.