ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа № 914/1254/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.В. Зварич

Я. О. Юрченка

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.

та представників сторін:

позивача: не з'явився (належно повідомлений);

відповідача: Черняка Ю.І. (довіреність №476 від 01.02.2016),

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Землеустрій плюс", б/н від 28.07.2016 (вх. №01-05/3776/16 від 02.08.2016)

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.07.2016

у справі № 914/1254/16

за позовом: Приватного підприємства "Землеустрій плюс", с. Відники Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

про зобов'язання відповідача звільнити ПП "Землеустрій плюс" від сплати орендної плати та надати згоду на проведення ремонтно-будівельних робіт

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ПП «Землеустрій плюс» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про зобов'язання відповідача звільнити ПП «Землеустрій плюс» від сплати орендної плати та надати згоду на проведення ремонтно-будівельних робіт.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.05.2014 КЕВ м. Львова та ПП «Землеустрій плюс» уклали договір оренди №52/2014/КЕВ, відповідно до умов якого орендодавець (КЕВ м. Львова) передав орендарю (ПП «Землеустрій плюс») в оренду для розміщення складів нежитлові приміщення загальною площею 982 кв. м в будівлях військового містечка №396, які розташовані за адресою: с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, вул. Шкільна, 6. Дефектними актами від 20.08.2014, затвердженими КЕВ м. Львова, підтверджено, що орендоване майно потребує проведення значних ремонтних робіт для приведення їх до належного технічного стану, необхідного для нормального використання в цілях договору. Вказує, що орендар неодноразово звертався до орендодавця про надання можливості провести ремонтні роботи. На останнє його звернення від 20.01.2016 відповідач надав відповідь № 421 від 27.01.2016, у якій вказано, що він не має заперечень щодо проведення такого виду робіт та скеровує відповідний запит до Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Позивач зазначає, що на його замовлення наданий Зведений кошторис розрахунку вартості ремонту орендованих приміщень, згідно з яким станом на 2014 рік вартість капітального ремонту будівлі № 33 становить 913 642 грн, будівлі № 4 - 518 438 грн, будівлі № 1 - 981 926 грн.

Стверджує, що у зв'язку з неналежним технічним станом орендованого майна використання його за призначенням є неможливим. Посилаючись на ч. 6 ст. 762 ЦК України та п.п. 6.3, 7.2, 8.4 договору оренди, позивач просить суд зобов'язати відповідача звільнити його від сплати орендної плати за період з 30.05.2014 до моменту приведення майна до належного технічного стану та надати згоду на проведення ремонтно-будівельних робіт (капітального ремонту).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.07.2016 у справі № 914/1254/16 (суддя Іванчук С.В.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивоване ст. 762 ЦК України, ст.ст. 2,18, 19, 21 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України №1523 від 03.10.2006.

При відмові у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що підписавши договір оренди та прийнявши за актом приймання-передачі від 30.05.2014 об'єкт оренди у стані, який потребує проведення капітального ремонту, позивач погодився з його умовами. Судом встановлено, що розмір орендної плати визначено з урахуванням вартості оцінки майна на момент укладення договору та його передачі, стан якого визначений як такий, що потребує капітального ремонту. Суд вказав, що з матеріалів справи вбачається та не заперечується представниками сторін, що з моменту прийняття об'єкту оренди орендар користувався ним. Доказів на підтвердження істотного погіршення стану об'єкту оренди у порівнянні з його станом на час передачі за актом приймання-передачі від 30.05.2014 та станом, відображеним в акті інвентаризації об'єкту оренди від 27.03.2014, позивачем не подано. Також не подано доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача щодо внесення змін до договору в частині розміру орендної плати чи щодо звільнення від сплати орендної плати. За таких обставин, на думку суду, презюмується незмінність умов користування майном чи стану об'єкту оренди.

Суд також вказав, що за умовами договору ( п.4.4), якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна, він зобов'язаний подати заяву і пакет документів згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006 №1523, зареєстрованим в Мін'юсті України 18.10.2006 за №1123/12997, з наступними змінами. З листа КЕВ м. Львова №421 від 27.01.2016 вбачається, що орендар не надав відповідного пакету документів , а доказів протилежного позивач не надав суду.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. На думку скаржника, рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства, оскільки судом наведено мотивацію лише щодо вимоги позивача про надання згоди на проведення ремонтно-будівельних робіт та зміни розміру орендної плати, проте суд не обгрунтував своєї відмови у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача звільнити позивача від сплати орендної плати за договором оренди №52/2014/КЕВ від 30.05.2014 за період з 30.05.2014 до моменту приведення майна до належного технічного стану. Посилаючись на доведеність факту перебування майна у неналежному стані, ч.6 ст. 762 ЦК України, скаржник вважає, що наявні всі підстави для звільнення його від сплати орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи скаржника, вважає їх необґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційну скаргу прийнято до провадження ухвалою від 05.08.2016 ( колегія суддів у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Зварич О.В., Юрченка Я.О.), розгляд справи призначено на 23.08.2016.

Ухвалою від 23.08.2016 розгляд справи відкладено на 27.09.2016.

У зв'язку із перебуванням судді Зварич О.В. у відпустці з 15.09.2016 по 29.09.2016, судове засідання 27.09.2016 не відбулося. З 28.09.2016 по 30.09.2016 у відпустці перебував член колегії суддя Юрченко Я.О.

Представників позивача ( скаржника) Яцишина А.В. та відповідача Черняка Ю.І., які прибули 27.09.2016 до суду, було повідомлено, що судове засідання 27.09.2016 не відбулося, також повідомлено, що судове засідання відбудеться 04.10.2016 о 16.00год.

03.10.2016 винесено ухвалу про призначення судового засідання на 04.10.2016 о 16.00год

В судове засідання 04.10.2016 представник скаржника не з'явився.

Ухвалою від 04.10.2016 строк розгляду справи було продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 18.10.2016.

В судове засідання 18.10.2016 представник скаржника не з'явився, хоча скаржник належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.10.2016 підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Крім того, пояснив, що судовими рішеннями від 12.10.2015 у справі № 914/2553/15 та від 08.02.2016 у справі № 914/4430/15 присуджена до стягнення з ПП «Землеустрій плюс» на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова заборгованість з орендної плати за 2015 рік за договором оренди №52/2014/КЕВ від 30.05.2014, та подав суду названі судові рішення. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний суд встановив наступне.

30.05.2014 Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова (орендодавець) та Приватне підприємство "Землеустрій плюс" (орендар) уклали договір №52/2014/КЕВ оренди, згідно з п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - нежитлові приміщення загальною площею 982,0 кв.м в будівлях військового містечка №396, а саме: в будівлі №1 площею 327,1 кв.м (приміщення 1-го поверху №№1-14), в будівлі №4 площею 337,9 кв.м (приміщення підвалу №№1-9 площею 157,4 кв.м, приміщення 1-го поверху №№10-12 площею 180,5 кв.м), в будівлі №33 площею 317,0 кв.м (приміщення №№4,7-18,19а), що знаходиться на балансі Квартирно- експлуатаційного відділу міста Львова, розташоване за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Зимна Вода, вул. Шкільна, 6, вартість якого визначена на 30.11.2013 за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки 434 563,83грн. (без ПДВ) (а.с. 14-22).

Орендоване майно передане для використання під розміщення складу (п.1.3).

Згідно з п. 1.4 договору стан майна на момент укладення договору (потребує/не потребує поточного або капітального чи поточного і капітального ремонту) визначається в акті приймання-передачі за узгодженим висновком орендодавця та орендаря.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна ( п.2.1).

Відповідно до п. 3.1 орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (грудень 2013року) на рівні 6 055,67грн за результатами конкурсу (домовленості) з урахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об'єктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (грудень 2013р.) - 5459,20грн (додаток №5). Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.п. 3.2, 3.3).

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством ( п.3.5).

Відповідно до п.п. 5.3, 5.4 договору орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними та екологічними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент, передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

Пунктом 5.7 договору встановлено обов'язок орендаря своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендного майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендного майна і не тягне за собою зобов'язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна, він зобов'язаний надати документи, передбачені пунктом 4.4 договору.

Згідно з п. 4.4 договору для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву і матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 3 жовтня 2006 року №1523, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2006 року за № 1123/12997.

Відповідно до п.6.3 орендар має право за письмовою згодою орендодавця, наданою з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію,технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Згідно з п.8.5 оредодавець має право на клопотання орендаря з дозволу Міністерства оборони України або уповноваженої ним особи надавати згоду на реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна за рахунок коштів орендаря.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір укладено строком до 3 років, що діє з 30.05.2014 до 28.05.2017 включно.

По акту приймання-передачі від 30.05.2014 (додаток №2 до договору оренди) (а.с.89) орендарю передані нежитлові приміщення: буд.інв.№1 площею 327,1 кв.м, 1917 року побудови, вартістю 135 463,83 грн; буд.інв.№4 площею 337,9 кв.м, 1917 року побудови, вартістю 130 600,00 грн; буд.інв.№33 площею 317,0 кв.м, 1917 року побудови, вартістю 168 500,00 грн, розташовані за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н., с.Зимна Вода, вул. Шкільна,6, військове містечко №396.

В акті вказано, що зазначене майно потребує капітального ремонту

Акт підписаний двома сторонами без будь-яких застережень.

Як вбачається з матеріалів справи, до укладення договору оренди комісією КЕВ м. Львова була проведена інвентаризація нежитлових приміщень - будівель інв. №№1,4,33 військового містечка №396 та складено акт інвентаризації від 27.03.2014(а.с. 83-88), згідно з яким за висновками комісії будівлі інв. № №1,4,33 знаходяться в незадовільному стані та потребують проведення капітального ремонту. Цей акт був погоджений ПП "Землеустрій плюс" та вказаний як додаток №1 до договору оренди від 30.05.2014.

В подальшому 20.08.2014 КЕВ м. Львова були затверджені дефектні акти: на електромонтажні роботи казарми інв. № 33 літ. У-1 в; на загально-будівельні роботи - капітальний ремонт приміщень казарми інв. № 33 літ. У-1в; на електромонтажні роботи приміщень будівлі складу інв. № 1 літ. Х-1 ; на загально-будівельні роботи - капітальний ремонт приміщень будівлі складу інв. № 1 літ. Х-1; на електромонтажні роботи приміщень будівлі складу інв. № 4літ. Ф-1; на загально-будівельні роботи - капітальний ремонт приміщень будівлі складу інв. № 4літ. Ф-1 ( а.с. 24-29)

З листа КЕВ м. Львова №421 від 27.01.2016 вбачається, що позивач звертався до відповідача листом №01/01 від 20.01.2016 щодо можливості проведення проектних та ремонтно-будівельних робіт з метою приведення орендованого майна до належного стану та щодо зупинення нарахування орендної плати на час проведення таких робіт. У відповідь на звернення позивача, КЕВ м. Львова вказав, зокрема, що у орендаря існує значна заборгованість з орендної плати та компенсації земельного податку, орендоване майно не застраховано (дія страхового полісу закінчилась 17.07.2015). Зазначив, що на звернення позивача №108 від 22.08.2014 про здійснення за рахунок власних коштів капітального ремонту орендованого майна, КЕВ м. Львова була надана відповідь (вих. №5471 від 21.10.2014) щодо дотримання Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних покращень орендованого державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 3 жовтня 2006 року №1523 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2006 року за №1123/12997 зі змінами,внесеними наказом Фонду державного майна України від 05 червня 2012 року №825 (далі - Порядок). Проте, в подальшому орендарем не було надано жодних документів стосовно проведення ремонтних робіт орендованого майна.

КЕВ м. Львова також вказав на необхідність надання повного пакету документів, передбаченого п.3 Порядку (зокрема, абзац 3 пункту 3 Порядку передбачає наявність припису (декларації) органів пожежного нагляду стосовно майна, переданого в оренду, абзац 6 пункту 3 Порядку передбачає наявність відповідного звіту проведеної експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід'ємних покращень), та зазначив, що будь-які будівельні роботи можуть здійснюватись лише після подання відповідних декларацій в порядку та за формою, визначеною чинним законодавством України, за письмовою згодою орендодавця, наданою з дозволу заступника Міністра оборони України за поданням Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України.

Рішеннями Господарського суду Львівської області від 12.10.2015 у справі № 914/2553/15 та від 08.02.2016 у справі № 914/4430/15, які набрали законної сили, присуджена до стягнення з ПП «Землеустрій плюс» на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова заборгованість з орендної плати за 2015 рік за договором оренди №52/2014/КЕВ від 30.05.2014.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Орендні відносини регулюються Цивільним та Господарським кодексами, а щодо оренди державного майна та майна, що перебуває в комунальній власності, регулюються також Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1.ст.759 ЦК України, ч.1 ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Доводи скаржника зводяться до того, що використання орендованого майна за призначенням є неможливим через його незадовільний стан, ненадання відповідачем згоди на проведення ремонту та, на його думку, наявність підстав, передбачених ч.6 ст.762 ЦК України, для звільнення його від сплати орендної плати.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, за договором оренди від 30.05.2014 позивач (орендар) прийняв об'єкт оренди у стані, який потребує капітального ремонту.

Статтею 18-1 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем цього майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором.

Договором оренди ( п.5.7) встановлено інше, обов'язок здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендного майна покладено на орендаря.

При цьому пунктом 4.4 договору встановлено, що для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву і матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 3 жовтня 2006 року №1523 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2006 року за № 1123/12997.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, для розгляду питання про надання згоди орендарю на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна орендар подає заяву та такий пакет документів: 1) опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення; 2) інформацію про доцільність здійснення поліпшень орендованого майна; 3) приписи органів пожежного нагляду, охорони праці (за їх наявності); 4) довідку балансоутримувача про вартість об'єкта оренди згідно з даними бухгалтерського обліку на початок поточного року; 5) завірену копію проектно-кошторисної документації, якщо інше не встановлено договором оренди; 6) звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід'ємних поліпшень.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано скаржником, при зверненні до відповідача про надання згоди на проведення ремонту орендованих приміщень, позивач не надав пакета документів, необхідного для для розгляду питання про надання згоди, передбаченого п.3 названого Порядку, хоча відповідач вказував позивачеві на необхідність подання таких документів.

Отже, з вини позивача не було розглянуте питання про надання згоди на проведення ремонту орендованих приміщень, відтак відповідачем не могла бути надана згода на проведення ремонту.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає вимогу позивача про зобов'язання відповідача надати згоду на проведення капітального ремонту орендованих приміщень необґрунтованою.

Щодо доводів скаржника про необґрунтованість рішення суду про відмову у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача звільнити позивача від сплати орендної плати, то ці доводи відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1 та 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір, якої встановлюється договором оренди. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частин 2 та 3 ст. 18 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню. Орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

В силу ч.1 ст. 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Водночас, частиною 6 ст.762 ЦК України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Договором визначена орендна плата за базовий місяць (грудень 2013року) у розмірі 6 055,67грн (без ПДВ), яка щомісячно коригується на індекс інфляції та сплачується не пізніше 15 числа наступного за звітним місяцем ( п.п.3.1,3.3,3.6 договору).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розмір орендної плати визначено за погодженням сторін з урахуванням оцінки вартості майна станом на момент укладення договору та передачі майна, стан якого визначений як такий, що потребує капітального ремонту (додаток №3 до договору - акт оцінки, додаток №2 до договору - акт приймання-передачі, а.с., 89, 90).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, підписавши договір оренди та прийнявши за актом приймання-передачі від 30.05.2014 об'єкт оренди у стані, який потребує проведення капітального ремонту, позивач погодився з його умовами.

Слід зазначити, що позивач просив суд зобов'язати відповідача звільнити його (позивача) від сплати орендної плати з 30.05.2014, тобто, з моменту укладення договору оренди і прийняття ним майна, до приведення майна до належного стану.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту прийняття об'єкта оренди орендар користувався ним, сплачував орендну плату за 2014 рік, а за 2015 рік ( з січня по листопад 2015 року) мав заборгованість з орендної плати, яка присуджена до стягнення судовими рішеннями від 12.10.2015 у справі № 914/2553/15 та від 08.02.2016 у справі № 914/4430/15, що набрали законної сили.

Доказів істотного погіршення стану об'єкта оренди з моменту укладення договору і прийняття майна в оренду орендарем (30.05.2014) та неможливості його використання орендарем за призначанням (під склад) суду не подано. При цьому, як зазначено вище, позивач не надав визначеного Порядком пакету документів для розгляду питання про надання йому дозволу для проведення ремонту орендованих приміщень. Тобто, позивач не вчинив необхідних дій для отримання дозволу та приведення майна до належного стану.

Отже, позивачем не доведено наявності підстав, визначених ч.6 ст.762 ЦК України, з якими закон пов'язує можливість звільнення орендаря від сплати орендної плати.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає рішення суду про відмову у задоволенні позову законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржниками не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни рішення та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від від 19.07.2016 у справі № 914/1254/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 20.10.2016

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя Я.О. Юрченко