ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р.Справа № 922/2516/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства фірми "Доміно", м. Харків
до Приватного підприємства "Резон-2007", м. Харків
про стягнення грошових коштів в розмірі 109555,11 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, дов. від 23.12.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство фірма "Доміно", м. Харків. звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Приватного підприємства "Резон-2007", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №2 від 01.04.2015р., укладеного між сторонами даного спору, в розмірі 109555,11 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 01.08.2016р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.09.2016р. о 10:45 год.

Ухвалами господарського суду від 06.09.2016р., 19.09.2016р., 27.09.2016р. та 11.10.2016р. розгляд справи відкладався.

19.09.2016р. та 11.10.2016р. відповідач надав письмовий відзив та доповнення до нього, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що відповідно до умов спірного договору, компенсація вартості спожитих комунальних послуг (водопостачання, е/енергія, пожежна сигналізація, телефон, послуги з доступу до інтернету, вивіз сміття, послуги КП "Жилкомсервіс", охоронна сигналізація) входить до орендної плати. При цьому, за період з 01.04.2015 р. по 14.09.2015р. відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти на загальну суму 100081,92 грн. В свою чергу, позивач нарахував за оренду за період з 01 липня 2015 року по 15 вересня 2015 року 84637,91 грн., тобто переплата відповідача складає 15444,01 грн. Крім того, відповідач зауважив, що в письмових поясненнях представник позивача зазначає, що згідно квитанцій №59489,99 від 07.07.2015р., №6118781 від 30.07.2015р., №6278806 від 19.08.2015р., №0.0.428823567.1 від 31.08.2015р. оплату за електроенергію начебто проводило ПП фірма "Доміно", але дані твердження є безпідставними, оскільки у вищевказаних квитанціях чітко зазначено, що оплата проводиться через ОСОБА_2, який є директором ПП "РЕЗОН-2007", а ПП фірма "Доміно" вказана як платник, оскільки особовий рахунок належить саме цьому підприємству, а тому оплата від інших підприємств може проводитися лише з зазначенням платником підприємства-власника особового рахунку.

Ухвалою господарського суду від 27.09.2016р., за клопотанням відповідача, продовжено термін розгляду даного спору за межами двомісячного строку, передбаченого ст. 69 ГПК України.

У судове засідання 17.10.2016р. представник позивача не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.10.2016р. проти позову заперечував, з підстав, викладених у запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представника відповідача, судом встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи, 01.04.2015р. між Приватним підприємством фірмою "Доміно" (позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН-2007" був укладений договір оренди частини нежитлового приміщення №2 (далі - договір), відповідно до умов якого, позивач зобов'язався передати відповідачу, а відповідач зобов'язався прийняти у строкове платне користування частину нежитлової будівлі (далі - об'єкт), яка належить позивачу, площею 114,2 кв.м. літ. "А-2", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 77.

01.04.2015р. позивач передав, а відповідач прийняв у користування вказаний вище об'єкт, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі (додаток №3).

Строк дії договору починається з дати підписання договору та складає 11 місяців і спливає 29.02.2016р. (п. 11.2 договору).

Відповідно до п.5.1 договору, на період 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року включно орендна плата за користування усім об'єктом складає еквівалент 1100,00 (одна тисяча сто) дол. США по курсу НБУ на день сплати щомісячно. ПДВ не передбачено.

Згідно з п.5.2 договору, на період 01 травня 2015 року по 31 серпня 2015 року включно орендна плата за користування усім об'єктом складає еквівалент 1650,00 (одна тисяча шістьсот п'ятдесят) дол. США по курсу НБУ на день сплати щомісячно. ПДВ не передбачено.

В п. 11.4 договору закріплено, що якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, які оформлюються додатковими угодами до цього договору.

01.04.2015р. сторони уклали додаткову угоду до спірного договору оренди нежитлового приміщення, якої внесли зміни до п. 5.2 спірного договору.

Відповідно до п. 5.2 договору в редакції додаткової угоди від 01.04.2015р., компенсація вартості спожитих комунальних послуг (водопостачання, е/енергія, пожежна сигналізація, телефон, послуги з доступу до інтернету, вивіз сміття, послуги КП "Жилкомсервіс", охоронна сигналізація) входить до орендної плати.

На підтвердження належної якості та своєчасності надання послуг з оренди об'єкту позивач надав наступні акти:

- акт №50 від 30.04.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 500,00 грн. за квітень 2015 р.;

- акт №64 від 31.05.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 500,00 грн. за травень 2015 р.;

- акт №69 від 30.06.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 35917,20 грн. за червень 2015 р.;

- акт №71 від 31.07.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 36325,90 грн. за липень 2015 р.;

- акт №74 від 31.08.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 37328,63 грн. за серпень 2015 р. (не був підписаний відповідачем).

Відповідно до п.5.5 договору, орендна плата сплачується в готівковому порядку орендодавцю або в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 25 числа поточного місяця за поточний місяць авансом.

Позивач зазначає, що відповідно до виписки з особового рахунку за період з 01.04.2015 р. по 11.09.2015 р., відповідач - Приватне підприємство "Резон-2007" 24.07.2015 р. сплатив на користь позивача грошові кошти у сумі 12000,00 грн., внаслідок чого, станом на 14.09.2015р., заборгованість зі сплати орендної плати відповідача становить 109555,11 грн.

Відповідач, в свою чергу, зазначає, що за період з 01.04.2015 р. по 14.09.2015р. відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти на загальну суму 100081,92 грн. При цьому, позивач нарахував за оренду за період з 01 липня 2015 року по 15 вересня 2015 року 84637,91 грн., тобто переплата відповідача складає 15444,01 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 2 статті 20 ГК України, одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 284 ГК України, орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 ГК України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як вже було зазначено, позивач стверджує, що відповідно до виписки з особового рахунку за період з 01.04.2015 р. по 11.09.2015 р., відповідач - Приватне підприємство "Резон-2007" 24.07.2015 р. сплатив на користь позивача грошові кошти у сумі 12000,00 грн., внаслідок чого, станом на 14.09.2015р., заборгованість зі сплати орендної плати відповідача становить 109555,11 грн.

Проте, суд не може погодитись з вищезазначеним твердженням позивача, виходячи з наступного.

Так, з наданої позивачем виписки вбачається, що 23.06.2015р. відповідач перерахував позивачу 25800,00 грн., які були зараховані останнім у якості передоплати за спірним договором, що підтверджується актом звіряння розрахунків (а.с. 120), станом на 01.07.2015 р., який був підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств. Втім, позивач вказаний платіж не врахував.

Крім того, відповідно до п. 5.2 договору в редакції додаткової угоди, компенсація вартості спожитих комунальних послуг (водопостачання, е/енергія, пожежна сигналізація, телефон, послуги з доступу до інтернету, вивіз сміття, послуги КП "Жилкомсервіс", охоронна сигналізація) входить до орендної плати.

Відповідно до наданої позивачем виписки, відповідачем також була здійснена оплата спожитих комунальних послуг, а саме:

- 28.07.2015р - сума 22156,00 грн.;

- 31.07.2015р - сума 614,93 грн.;

- 03.08.2015р - сума 760,00 грн.;

- 01.09.2015р - сума 760,00 грн.;

- 07.09.2015р - сума 501,10 грн.

Проте, позивачем вказані платежі також враховані не були.

Окрім цього, з метою уникнення відімкнення електроенергії та водопостачання, директор ПП "РЕЗОН-2007" - ОСОБА_2 був вимушений власноруч оплачувати електроенергію на рахунок Харківобленерго в сумі 21251,92 грн., що підтверджується квитанцією Приватбанку №0.0.428823567.1 від 31.08.2015р. Також на рахунок Харківобленерго було сплачено квитанцією №5948999 від 07.07.2015р. 1145,27 грн., за послуги водопостачання квитанцією №6118781 від 30.07.2015р. 1316,22 грн., за послуги водопостачання квитанцією №6278806 від 19.08.2015р. 1726,44 грн. Банківська виписка, надана позивачем також підтверджує, що за електроенергію та водопостачання ані в серпні, ані в вересні 2015 р. позивач не сплачував, тобто усі комунальні платежі в липні-серпні 2015 р. було сплачено коштами відповідача - ПП "РЕЗОН-2007".

В письмових поясненнях представник позивача зазначає, що згідно квитанцій №59489,99 від 07.07.2015р., №6118781 від 30.07.2015р., №6278806 від 19.08.2015р., №0.0.428823567.1 від 31.08.2015р. оплату за електроенергію проводило ПП фірма "Доміно", але дані твердження є безпідставними, оскільки у вищевказаних квитанціях чітко зазначено, що оплата проводиться через ОСОБА_2, який є директором ПП "РЕЗОН-2007", а ПП фірма "Доміно" вказана як платник, оскільки особовий рахунок належить саме цьому підприємству, а тому оплата від інших підприємств може проводитися лише із зазначенням платником підприємства-власника особового рахунку.

При цьому, кошти на оплату електроенергії ОСОБА_2 надавалася саме ПП "РЕЗОН-2007", що підтверджується видатковим касовим ордером № 219 від 7 липня 2015 року, звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 37 від 07.07.2015 року; видатковим касовим ордером № 245 від 30 липня 2015 року, звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 40 від 30.07.2015 року; видатковим касовим ордером № 277 від 19 серпня 2015 року, звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 45 від 19.08.2015 року; видатковим касовим ордером № 291 від 31 серпня 2015 року, звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 47 від 31.08.2015 року.

Таким чином, з вищевказаних документі, а також з квитанцій чітко випливає, що плата за комунальні послуги та енергопостачання була проведена за рахунок коштів орендаря, а тому сплачені суми мають бути зараховані як орендна плата.

Відповідач пояснив, що проводити самостійно оплату за комунальні послуги та енергопостачання ПП "PE3ОH-2007" було вимушене, адже ПП фірма "Доміно" самостійно перестало сплачувати за вищевказані послуги та відповідачу надходили попередження про відключення, а це могло б призвести до зупинки роботи підприємства.

Крім того, з метою уникнення пошкодження власного майна, відповідач був вимушений самостійно укладати договори та сплачувати послуги пожежної та охоронної сигналізації. Сума сплачених відповідачем коштів за пожежну сигналізацію з квітня по вересень 2015р. склала 2233,33 грн., сума сплачених відповідачем коштів за охоронну сигналізацію з квітня по вересень 2015р. склала 9816,71 грн., що підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи документами. Банківська виписка, яка була надана позивачем підтверджує, що останній за період з квітня по вересень 2015 р. послуги пожежної та охоронної сигналізації не оплачував.

Таким чином, за період з 23.06.2015 р. по 14.09.2015р. відповідачем за спірним договором були сплачені грошові кошти на загальну суму 62592,03+21251,92+1145,27+1316,22+1726,44+2233,33 + 9816,71 = 100081,92 грн.

При цьому, враховуючи умови п. 5.2 спірного договору, в якому зазначено, що компенсація вартості спожитих комунальних послуг (водопостачання, е/енергія, пожежна сигналізація, телефон, послуги з доступу до інтернету, вивіз сміття, послуги КП "Жилкомсервіс", охоронна сигналізація) входить до орендної плати, суд вважає, що сплачені відповідачем грошові кошти в сумі 100081,92 грн. позивач мав зарахувати у якості орендної плати. Втім, позивач цього не зробив, чим порушив умови спірного договору.

Щодо зазначеного позивачем загального розміру заборгованості відповідача за спірним договором, суд зазначає наступне.

Так, позивач вказує, що заборгованість відповідача за спірним договором, з урахуванням часткової оплати відповідача в сумі 12000,00 грн., складає 109555,11 грн. В обґрунтування розміру заборгованості позивач надав акт №50 від 30.04.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 500,00 грн. за квітень 2015 р.; акт №64 від 31.05.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 500,00 грн. за травень 2015 р.; акт №69 від 30.06.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 35917,20 грн. за червень 2015 р.; акт №71 від 31.07.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 36325,90 грн. за липень 2015 р. та акт №74 від 31.08.2015 р. здачі-прийомки виконаних робіт на суму 37328,63 грн. за серпень 2015 р.

При цьому, загальна сума за вказаними актами складає 109671,73 грн. Отже, враховуючи часткову оплату в розмірі 12000,00 грн., яка була визнана позивачем, заборгованість відповідача (за розрахунком позивача) мала становити 97671,73 грн.

Крім того, позивач, при розрахунку заборгованості враховує акти за квітень-червень 2015 р., в той же час в матеріалах справи міститься акт звіряння розрахунків (а.с. 120), який був підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств, та відповідно до якого, станом на 01.07.2015 р., відповідач має переплату за спірним договором в сумі 25800,00 грн. Отже, посилання позивача на акти за квітень-червень 2015 р. є безпідставними.

Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи заявою позивача про підписання актів здачі-приймання послуг з оренди (а.с. 172), в якій позивач зазначає, що, станом на 14.09.2015р., заборгованість відповідача за спірним договором складає 73637,91 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір заборгованості в сумі 109555,11 грн. є необґрунтованим, оскільки не підтверджується належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК України та статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки позивачем були сплачені грошові кошти на загальну суму 100081,92 грн. після липня 2015р. (з урахування передплати в сумі 25800,00 грн. від 23.06.2015р.), суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача за спірним договором відсутня.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов Приватного підприємства фірми "Доміно" є таким, що не підлягає задоволенню в зв'язку з чим, суд відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 65, 69, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа №922/2516/16