ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

-

18.10.16 Справа № 904/7224/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕП", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМИН", сільрада Любимівська, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 59 864,39 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕП" (надалі- Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМИН" (надалі - Відповідач) про стягнення 59864, 39 грн. за договором №07/09/15 на міжнародні автомобільні перевезення вантажів від 07.09.2015 (надалі - Договір).

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов Договору, а саме: порушення строків оплати наданих Перевізником послуг. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №07/09/15 на міжнародні автомобільні перевезення вантажів від 07.09.2015; заявки на здійснення перевезення №05/10/2015-5 від 05.10.2015, №13/11/2015-5 від 13.11.2015; рахунки №4810 від 15.10.2014 на суму 41 161,48 грн., №5862 від 26.11.2015 на суму 41 521,70 грн.; акти здачі-приймання робіт №4810 від 15.10.2016, №5862 від 26.11.2015; міжнародні товарно-транспортні накладні №081015, №161115.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

Позивач в судове засідання, призначене на 18.10.2016, не з'явився, 13.09.2016 від Позивача надійшла заява б/н, б/д про розгляд справи без участі його представника. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016 задоволена заява Позивача про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач в судові засідання, призначені на 15.09.2016, 18.10.2016, не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, пояснень щодо причин неприбуття в судові засідання не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою місцезнаходження ТОВ "ЮМИН", зазначеною в позовній заяві та підвтердженою Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 06.09.2016: 52042, Дніпропетровська область, Дніпровський район, сільрада Любимівська, вулиця Чаплинська, будинок 1-А. Факт повідомлення Відповідача про дату, час та місце судового засідання підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №288, №783.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст.64 та ст.87 Господарського процесуального кодексу України.

В разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (пп.3.9.1. п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011).

Таким чином, оскільки неможливість присутності в судовому засіданні представника Відповідача документально підтверджена не була, надані Позивачем матеріали справи та оригінали документів дозволяють розглянути справу по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Відповідача за наявними в справі матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 18.10.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕП" (надалі Позивач; Перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮМИН" (надалі-Відповідач, Замовник) укладено договір №07/09/15 на міжнародні автомобільні перевезення вантажів (надалі Договір), відповідно до п. 2.1 якого перевезення виконуються у відповідності з Договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогам, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів з застосуванням книжки МДП та іншими міжурядовими угодами та законодавчими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

На виконання умов Договору Позивачем за заявкою № 05/10/2015-5 від 05.10.2015 було здійснено перевезення за маршрутом: Вільногірськ (Україна) Haiger (D), автомобілем НОМЕР_1/АА7190ХТ із заміною на автомобіль НОМЕР_2/АА7190ХТ на суму 41 161,48 грн., що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №081015 та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №4810 від 15.10.2015 (а.с. 22, 23).

Також на виконання умов Договору Позивачем за заявкою № 13/11/2015-5 від 13.11.2015 було здійснено перевезення за маршрутом: Вільногірськ (Україна) Haiger (D), автомобілем НОМЕР_3/АА6001ХТ на суму 41 521, 70 грн., що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №161115 та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №5862 від 26.11.2015 (а.с. 26, 27).

Згідно з пунктами 7.1, 7.3, 7.4 Договору, розмір та порядок оплати за транспортні послуги визначається сторонами в Додатках. Розрахунки за надані послуги здійснюються шляхом банківського переказу Замовником грошових коштів на рахунок Перевізника, якщо інше не обумовлено в заявці.

Підставою для оплати послуг є надані Замовнику після закінчення перевезення оригінали рахунків, акти виконаних робіт, СMR-накладні з відміткою вантажоотримувача про приймання вантажу та інші документи, зазначені в заявці.

Строк оплати складає 30 банківських днів з моменту отримання Замовником документів, зазначених в п. 7.3 Договору, якщо інше не обумовлено в заявці.

Позивач виставив Відповідачу для оплати рахунки №4810 від 15.10.2016 (а.с. 21) та №5862 від 26.11.2015 (а.с. 25).

Замовнику були направлені Перевізником документи, передбачені пунктом 7.3 Договору, що підтверджується списком №441-2015АТ згрупованих відправлень, що пересилаються, регіон - Україна, від 10.11.2015, фіскальним чеком від 10.12.2015, списком №511-2015АТ згрупованих відправлень, що пересилаються, регіон - Україна, від 10.12.2015, фіскальним чеком від 10.12.2015 (а.с. 16-19).

З огляду на вищевикладене, строки виконання зобов'язань з оплати наданих послуг є такими, що настали.

Станом на дату звернення Позивача з позовом до суду Відповідач сплатив заборгованість частково, в сумі 34 621,16 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за 01.01.2016-09.08.2016 та актом звірки станом на 09.08.2016 (а.с. 31, 32).

30.08.2016, під час розгляду даного спору, Відповідачем частково сплачено заборгованість, в сумі 25 000,00 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за 01.01.2016-02.09.2016 та актом звірки станом на 02.09.2016 (а.с. 86, 87).

Відповідно до пункту 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 3 пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи сплату Відповідачем частини заборгованості в процесі розгляду справи, провадження в частині стягнення сплаченої суми в розмірі 25 000,00 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

З огляду на вищевикладене, станом на час розгляду справи судом, основна заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором становить 23 062,02 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків оплати наданих Перевізником послуг, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 23 062,02 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 680,68 грн. за період нарахування з 29.12.2015 по 15.08.2016 та інфляційні втрати в сумі 2 352,75 грн. за період нарахування з грудня 2015 року по липень 2016 року.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 680,68 грн. підлягають задоволенню повністю.

Що стосується розрахунку інфляційних втрат судом встановлено наступне.

За змістом ч.3 п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

В той же час, Позивачем здійснений розрахунок інфляційних втрат за період прострочення, починаючи з місяця, в якому мав бути здійснений платіж (грудень 2015 року - за заявкою №05/10/2015-5 від 05.10.2015, січень 2016 року - за заявкою №13/11/2015-5 від 13.11.2015).

Таким чином, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню - в сумі 1939,67 грн.

В пункті 8.5 Договору сторони погодили, що за порушення строків оплати наданих послуг Замовник сплачує Перевізнику штраф в розмірі 0,1% заборгованості за кожен день прострочення, не більше подвійної облікової ставки.

За розрахунком Позивача розмір пені за загальний період прострочення за заявкою №05/10/2015-5 від 05.10.2015 з 29.12.2015 по 29.06.2016 складає 1 196,87 грн., за заявкою №13/11/2015-5 від 13.11.2015 з 28.01.2016 по 28.07.2016 становить 7 590,07 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За розрахунком суду, розмір пені за заявлений Позивачем період складає 8 753,82 грн., а відтак позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач також просить стягнути з Відповідача витрати на оплату правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України врегульовано, що суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 12 Закону України "Про адвокатуру", оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським обєднанням чи адвокатом.

31.03.2016 між адвокатським бюро "Лев" (надалі Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕП" (надалі Замовник) укладено договір №31/03 про надання правової допомоги (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1 за цим Договором Виконавець приймає на себе зобовязання надати правову допомогу Замовнику, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити її вартість на умовах та в строки, що передбачено умовами цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, винагорода за надання Виконавцем правової допомоги Замовнику здійснюється у формі гонорару. Загальний розмір гонорару за надання правової допомоги, що передбачена в п. 1.2 цього Договору, визначається в ОСОБА_1 здачі-прийняття правової допомоги, які є невідємною частиною Договору.

Суд не приймає до уваги надані Позивачем акт здачі-прийняття правової допомоги до Договору №31/03 про надання правової допомоги від 16.08.2016 (а.с. 49) та платіжне доручення №6730 від 16.08.2016, оскільки з їх змісту неможливо встановити, що акт складений та оплата здійснена саме за надання адвокатських послуг по справі №904/7224/16. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, правова допомога за вказаним вище договором про надання правової допомоги надавалася також у справі №904/5219/16.

Інших доказів на підтвердження понесених Позивачем витрат на оплату правової допомоги в сумі 5 000,00 грн. по справі №904/7224/16 не надано та в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд вважає, що вищезазначені платіжне доручення та акт надання послуг не є належними доказами оплати адвокатських послуг за договором №31/03 про надання правової допомоги від 31.03.2016 по справі №904/7224/16, тому заявлена Позивачем вимога про стягнення з Відповідача витрат на оплату правової допомоги в сумі 5 000,00 грн. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМИН" (52042, Дніпропетровська область, сільрада Любимівська, вул. Чаплинська, буд. 1-А, ) 25 000,00 грн. заборгованості.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМИН" (52042, Дніпропетровська область, сільрада Любимівська, вул. Чаплинська, буд. 1-А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕП" (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, 8, ) 23 062,02 грн. - основного боргу, 680,68 грн. - 3% річних, 1 939,67 грн. - інфляційних втрат, 8 753,82 грн. пені, 1 368,14 грн. - судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.10.2016.

Суддя ОСОБА_1