РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016Справа №910/13928/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест"
до Приватного акціонерного товариства "Київський мотоциклетний завод"
про витребування майна з чужого незаконного володіння
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник за довіреністю; ОСОБА_2 представник за довіреністю;
від відповідача:ОСОБА_3 керівник.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" (далі позивач, ТОВ "Веско Інвест") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський мотоциклетний завод" (далі відповідач, ПрАТ "Київський мотоциклетний завод") про витребування частини стелажної системи для зберігання піддонів у кількості 37 штук, що знаходяться за адресою м. Київ вул. Сім'ї Хохлових, 8 вартістю 92 500, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що частина стелажної системи для зберігання піддонів у кількості 37 штук набута відповідачем без правової на це підстави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 р. порушено провадження у справі № 910/13928/16, розгляд останньої призначено на 23.09.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні 23.09.2016 року наполягав на позові, стверджував, що спірне нерухоме майно належить йому на праві власності. З метою підтвердження факту знаходження на підприємстві відповідача спірного майна позивач надав клопотання про витребування доказів в розумінні ст. 38 ГПК України, у якому просив суд:

- витребувати від Приватного акціонерного товариства "Київський мотоциклетний завод" копії всіх договорів оренди, копії договорів суборенди та копії всіх актів приймання-передачі які укладалися Приватним акціонерним товариством "Київський мотоциклетний завод" починаючи з початку 2008 року по кінець 2015 року за умовами яких Приватне акціонерне товариство "Київський мотоциклетний завод" передавав нежитлове приміщення корпусу №4, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сімї Хохлових, 8, в орендне користування третім особам.

Представник відповідача позов не визнавав, посилаючись на не доведення позивачем права власності на спірне майно. Відповідно до ст. 69 ГПК України надав клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 36, 38 ГПК України, суд встановив, що клопотання про витребування доказів буде розглянуто під час судового процесу.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд задовольнив клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та відклав розгляд справи до 12.10.2016 року.

У судовому засіданні 12.10.2016 року представник позивача продовжував наполягати на задоволенні позовних вимог, 06.10.2016 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав друге клопотання про витребування інформації в порядку ст. 38 ГПК України, відповідно до якого просив суд витребувати від Приватного акціонерного товариства "Київський мотоциклетний завод" у письмовому вигляді інформацію про юридичних осіб (орендарів) які орендували та мали доступ до нежитлового приміщення корпусу № 4, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 8 та надати інформацію у письмовому вигляді за період починаючи з 2012 по кінець 2015 року.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача просив суд долучити докази до матеріалів справи.

Представник відповідача безпосередньо у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав усні пояснення по справі.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні згідно вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 17.10.2016 року.

У судовому засіданні 17.10.2016 року представники позивача наполягали на задоволенні заявлених у позовній заяві вимог, а також звернувся до суду із клопотанням про залучення доказів до матеріалів справи, а саме копії висновку щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю товарно-матеріальних цінностей і даними бухгалтерського обліку від 03.02.2016 року.

Заявлені раніше клопотання про витребування доказів та інформації, які було подано позивачем 23.09.2016 року та 06.10.2016 року представники позивача безпосередньо у судовому засіданні 17.10.2016 року не підтримували, а також подали письмове клопотання, в якому відмовилися від подальшого розгляду судом вказаних клопотань.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та надав усні пояснення по справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, врахуваши клопотання позивача щодо відмови від заяв про витребування доказів та інформації в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотань ТОВ "Веско Інвест" від 23.09.2016 року та 06.10.2016 року.

У судовому засіданні 17.10.2016 року було оголошено перерву на 10 хв. з метою дослідження доказів, наданих сторонами безпосередньо у судовому засіданні.

Судом зроблено висновок, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 17.10.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та доводи представника відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Київський мотоциклетний завод" та (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" (далі - орендар), було укладено договір оренди № 210 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове (строкове) платне користування приміщення частину нежилої будівлі корпусу № 4, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 8, загальною площею: 4 961, 8 кв.м., що є не споживчою річчю та належить орендодавцю на праві власності відповідно до реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації від 17 серпня 2000 року із записом у реєстровій книзі № 9з-2 за реєстровим № 686-з (далі - приміщення).

Пунктом 1.2. договору передбачено, що приміщення орендується орендарем для здійснення ним господарської діяльності, зокрема, для розміщення складу.

Приміщення повинні бути передані орендодавцем та прийняті орендарем протягом 3 робочих днів з дня підписання Договору оренди. Факт передачі орендодавцем орендарю приміщень оформлюється сторонами актом приймання-передачі приміщення. З дня оформлення (підписання) акту приймання-передачі приміщень, починається обчислення строку договору (п.п 2.1. 2.3. договору).

За користування приміщенням орендар сплачує орендодавцю орендну плату (п. 3.1. договору).

Пунктами 8.1. 8.3. договору встановлено, що договір оренди набирає чинності з моменту підписання його сторонами та вважається укладеним з моменту підписання його сторонами, скріплення печатками та оформлення (підписання) акту приймання-передачі приміщень. Строк дії договору оренди з моменту укладення договору до 01.11.2015 року.

За актом приймання-передачі від 01.11.2014 року до договору оренди № 210, орендодавець передав, а орендар прийняв нежиле приміщення корпусу № 4, за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 8, загальною площею 3 000 кв.м.

Як вбачається із позовної заяви, сторони вирішили не продовжувати дію договору, тому термін його дії завершився 01.11.2015 року. Позивач зазначає, що після закінчення дії договору в орендованому приміщенні залишилося майно, яке належить йому на праві власності, а саме: частина стелажної системи для зберігання піддонів у кількості 37 штук на підставі договору поставки № 311013-001 від 31.10.2013 року і накладної № 311009 від 31.10.2013 року.

В свою чергу відповідач нібито позбавив Товариство з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" можливості вивезти своє майно з раніше орендованого приміщення.

26.10.2015 року, згідно доводів позивача, відповідачем було умисно заблоковано виїзд транспортного засобу із основними засобами позивача, після чого була викликана поліція.

18.05.2016 року позивач направив на адресу відповідача претензію вих. № 18.05-01, в якій вимагав від відповідача у добровільному порядку надати ТОВ "Веско Інвест" можливість отримати належні йому на праві власності основні засоби товарно-матеріальні цінності, а саме частинної стелажної системи для зберігання піддонів у кількості 37 шт.

У відповідь на вказану вище претензію ПрАТ "Київський мотоциклетний завод" повідомило ТОВ "Веско Інвест", що елементи стелажної системи, які знаходяться на території ПрАТ "КМЗ", будуть повернуті власнику цих елементів за умови надання ініціюючою стороною документів на підтвердження права власності чи володіння цими елементами.

Таким чином, згідно доводів позивача, спір у справі виник у звязку з тим, що відповідач заволодів майном, яке належить на праві власності ТОВ "Веско Інвест" без правових на це підстав.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Позовні вимоги обґрунтовано нормами ст. 387 ЦК України, згідно з якою власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Віндикаційними позовами захищається правомочність володіння, що належить власникові або іншій особі, яка отримала право володіння річчю на законній підставі( у тому числі на підставі договору, який не визнано недійсним).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 3 цієї статті визначено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем в суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ч. 3 ст. 397 ЦК України).

Як доказ наявності у позивача права власності на спірне майно стелажні системи для зберігання піддонів у кількості 47 шт., Товариство з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" надав суду наступні фактичні дані:

- копія договору поставки № 311013-001 від 31.10.2013 року;

- копія інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей № ІНВ 1 від 02.02.2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 8;

- копія оприбуткування товару № 578 від 27.10.2015 року;

- висновок щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю товарно-матеріальних цінностей і даними бухгалтерського обліку від 03.02.2016 року;

- фотознімки та відеозаписи від 05.10.2016 року;

- копія акту опису товарно-матеріальних цінностей;

- копія договору оренди № 0915/1 від 01.09.2015 року разом з додатками.

Приватним акціонерним товариством "Київський мотоциклетний завод" 17.10.2016 року до матеріалів справи було додано оригінал Довідки про те, що 27 жовтня 2015 року при проведенні щорічної інвентаризації у корпусі № 4 було виявлено майно (товарно-матеріальні цінності), яке не належить ПрАТ "КМЗ", а саме:

- стойки стелажів в кількості 31 шт. на суму 77 500, 00 грн.;

- стойки стелажів в кількості 6 шт. на суму 9 000, 00 грн.;

- електронавантажувач з електробатареєю в кількості 1 шт. на 50 000, 00 грн.

Відповідно до листа № МЗ-316 від 16.06.2016 року, відповідач не заперечує проти повернення елементів стелажної системи їх власнику, однак, Товариством з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" не надано жодних документів, які підтверджують право власності на елементи стелажної системи (ні кількість, ні вартість, ні назви стелажної системи).

Суд дійшов висновку, що подані ТОВ "Веско Інвест" докази не підтверджують права власності позивача на майно, яке витребовується ним у відповідача.

Так, згідно договору поставки № 311013-001 від 31.10.2013 року та накладної № 311009 від 31.10.2013 року до договору, позивач придбав ряд товарно-матеріальних цінностей, зокрема і 3 стелажних системи для зберігання піддонів. Ні у договорі, ні у накладній до договору не вказано, чи мають такі системи складові частини, а якщо мають то які.

В інвентаризаційному описі товарно-матеріальних цінностей № ІНВ 1 від 02.02.2015 року зазначені стійки стелажної системи для зберігання піддонів, які є предметом договору поставки № 311013-001 від 31.10.2013 року не були.

Власник, що предявляє вимогу про повернення йому майна, яке належить йому на праві власності, повинен довести, що як раз це майно є обєктом його права власності, тобто індивідуалізувати його. Якщо індивідуалізувати майно неможливо, неможливо і задоволення віндикаційного позову.

Оскільки з наявних у матеріалах справи доказів у суду відсутня можливість встановити факт наявності права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" на спірне майно (частину стелажної системи для зберігання предметів у кількості 37 шт.), тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Київський мотоциклетний завод" слід відмовити, у звязку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Веско Інвест" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 24.10.2016 р.

Суддя Ю.О.Підченко