КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Справа№ 923/569/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Чорногуза М.Г.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Моляр І.О.,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2016р. у справі №923/569/15 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Содружество"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К",

третя особа 1 ОСОБА_3,

третя особа 2 ОСОБА_4

про стягнення 33417,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення 32817,67 грн. матеріальної шкоди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.07.2016р. позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується наявність завданої шкоди майну Позивача та її розмір, протиправності дій працівника Відповідача ОСОБА_4, причинного-наслідкового зв'язку між шкодою, завданою майну Позивача, та діями працівника Відповідача, а також вини цього працівника у заподіянні шкоди майну Позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.07.2016р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вина водія не встановлена в передбаченому законом порядку, крім того, судом не встановлено факту виконання третьою особою 2 своїх трудових обов'язків саме в момент вчинення ДТП. Наданий Позивачем висновок не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2016р. апеляційну скаргу Відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.09.2016р.

12.09.2016р. до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання третьої особи 2 про розгляд справи без її участі, а також письмові пояснення по справі, в яких третя особа 2 просила задовольнити апеляційну скаргу Відповідача.

Розпорядженням №09-52/4631/16 від 13.09.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого справу №923/569/15 передано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Чорногуза М.Г., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

13.09.2016р. Позивач подав до суду письмові пояснення, в яких просив залишити рішення місцевого суду без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. відкладено розгляд скарги на 04.10.2016р.

03.10.2016р. до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання третьої особи 1 про розгляд справи без її участі, а також письмові пояснення по справі, в яких третя особа 1 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу Відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

13.09.2012р. наказом Відповідача №36-к прийнято ОСОБА_4 на посаду водія навантажувача відділу «Прийому товару» будівельно-господарського гіпермаркету «ЕпіцентрК» м. Херсон з 13.09.2012р.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію великовантажного транспортного засобу АІ №003606 від 27.11.2012р. автонавантажувач G30E5 державний номер Т03751 АІ зареєстрований на праві власності за Відповідачем.

20.11.2014р. в місті Херсоні по Бериславському шосе, 17 "Майданчик для паркування автомобілів" відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_4, який працює у Відповідача, та який керував автонавантажувачем G30E-5, державний номер НОМЕР_3, і водія ОСОБА_3, який керував автомобілем марки Mitsubishi, модель ASX Invitе, державний номер НОМЕР_1, власником якого є Позивач.

Постановою Дніпровського районного суду міста Херсона від 19.01.2015р. у справі №666/8013/14-п було закрито провадження, у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 02.03.2015р. вказану постанову Дніпровського районного суду міста Херсона скасовано та провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до звіту №208 про оцінку автомобіля Mitsubishi, модель ASX Invitе, державний номер НОМЕР_2 від 12.01.2015р., складеного суб'єктом оціночної діяльності - ДП Український експертний центр "Експерт-Сервіс Авто" матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 32817,67 грн.

29.12.2014р. відділення ДАІ з обслуговування міста Херсон в Херсонській області Управління МВС України направило відповідь директору Відповідача на заяву останнього щодо ДТП, в якому зазначено, що більш детальне визначення характеру руху транспортних засобів, перед зіткненням, без проведення судової транспортно-трасологічної експертизи неможливе. Вбачається, що вищевказана пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, а саме: 10.11 у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими правилами, дати дорогу повинен водій до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Відповідно до висновку Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №826 від 14.12.2015р. експерт надав наступні висновки: аналізуючи і зіставляючи усе вищесказане можна зробити висновок про те, що у момент зіткнення цих транспортних засобів вони знаходилися по відношенню один до одного під кутом біля 85-90 градусів, при цьому в первинний момент контакту ліва вилка автопричіпа контактувала з лівою бічною частиною переднього бампера автомобіля з подальшим переміщенням у всередину цього ж автомобіля, одночасно контактуючи з лівим переднім бризковиком. При цьому права вилка автонавантажувача контактувала з лівою бічною частиною лівого переднього крила автомобіля з подальшим входженням в контактування з лівою передньою стойкою автомобіля. При цьому продовжуючи деформувати передню кромку лівих передніх дверей автомобіля.

Сліди, які були виявлені на лівій бічній частині автомобіля Mitsubishi ASX Invitе в умовах встановленого контакту з автонавантажувачем Doosan PRO.5 G30E5 могли бути утворені виключно в процесі руху як самого автомобіля так і автонавантажувача.

Оскільки в матеріалах справи відсутні данні про фактичні швидкості руху транспортних засобів в момент перед зіткненням, а також яку відстань здолав автонавантажувач в полі видимості водія ОСОБА_3 з моменту виїзду паркувального майданчика і до місця зіткнення, то в результаті експертові представляється можливим визначити, чи мав водій автомобіля ОСОБА_3 технічну можливість, шляхом своєчасного гальмування, запобігти даному зіткненню. Вищевикладене дозволяє зробити висновок про те, що водій автомобіля Mitsubishi ASX Invite ОСОБА_3, з моменту можливого виявлення автонавантажувача в темний час доби, знаходився в аварійній ситуації. Оскільки водій автомобіля знаходився в аварійній ситуації з технічної точки зору, в причинному зв'язку із зіткненням, що настало, знаходяться фактичні дії водія автонавантажувача ОСОБА_4, що поставили водія автомобіля Mitsubishi ASX Invite ОСОБА_3 в аварійну ситуацію, яка і привела до ДТП. У Правилах дорожнього руху не регламентуються дії учасників руху в аварійній ситуації. Підсумовуючи вищесказане, можна дійти висновку, що в діях водія автомобіля Mitsubishi ASX Invite ОСОБА_3 не убачається не відповідності вимогам п.12.3 ПДД, з причин викладених вище. З точки зору розгляду виконання п.11.3 Правил дорожнього руху, то як видно з протоколу огляду місця ДТП і схеми до нього, а так само представлених фотографій горизонтальної розмітки у вигляді суцільних лінії (які забороняється перетинати) на проїжджій частині вказаної дороги немає. Отже в діях водія ОСОБА_3 невідповідності вимог п.11.3 ПДД України немає.

Проаналізувавши усе вищевикладене з урахуванням проведеного транспортно-трасологічного дослідження і зіставивши свідчення водія, автонавантажувача можна з упевненістю сказати, що усі свідчення водія ОСОБА_4 про те, що його автонавантажувач у момент зіткнення стояв не співпадають із зафіксованими фактичними слідами на автомобілі і на самому місці ДТП, а так само з положенням самих транспортних засобів зафіксованих в кінцевому положенні. Підсумовуючи вищесказане можна зробити висновок, що з технічної точки зору свідчення водія автонавантажувача ОСОБА_4 про механізм ДТП викликають сумніву і додаткової оцінки суду, і в такій версії не можуть бути прийняті до дослідження. Так як отримання технічно достовірного виведення може бути обґрунтоване тільки на технічно достовірних початкових даних, то дослідження обставин ДТП з урахуванням свідчень водія автонавантажувача ОСОБА_4 у рамках справжнього укладення не проводиться. Тому в цих дорожніх умовах водієві автонавантажувача ОСОБА_4 необхідно було керуватись вимогам п.п.10.1, 10.2, 10.11, 22.4 Правил дорожнього руху.

Згідно з вищевикладеним, аналізуючи дорожньо-транспортну ситуацію, що створилась, можна зробити висновок про те, що при своєчасному виконанні вищезгаданих вимог п.п.10.1, 10.2, 10.11 і 22.4 Правил дорожнього руху України, у водія автонавантажувача була технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Mitsubishi ASX Invitе. Невиконання вищезгаданих вимог Правил дорожнього руху водієм автонавантажувача ОСОБА_4 послужили причиною розглянутого ДТП.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як встановлено судом 20.11.2014р. в місті Херсоні по Бериславському шосе, 17 "Майданчик для паркування автомобілів" відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_4, який працює у Відповідача, та який керував автонавантажувачем G30E-5, державний номер НОМЕР_3, і водія ОСОБА_3, який керував автомобілем марки Mitsubishi, модель ASX Invitе, державний номер НОМЕР_1, власником якого є Позивач.

Як вбачається з висновків судового експерта та інших матеріалів справи вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок невиконання водієм Відповідача ОСОБА_4 вимог п.п.10.1, 10.2, 10.11 і 22.4 Правил дорожнього руху України, що стало причиною ДТП. При цьому в діях водія ОСОБА_3 невідповідності вимог п.11.3 ПДД України немає, та він не мав можливості уникнути вказаного ДТП.

В обґрунтування своїх заперечень як щодо позовної заяви так і щодо апеляційної скарги Відповідач посилається на той факт, що судом не встановлена вина водія ОСОБА_4, який працює у Відповідача, та який керував автонавантажувачем G30E-5, державний номер НОМЕР_3.

Як встановлено судом, постановою Дніпровського районного суду міста Херсона від 19.01.2015р. у справі №666/8013/14-п, порушеній відносно ОСОБА_4 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - було закрито провадження, у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, а постановою Апеляційного суду Херсонської області від 02.03.2015р. вказану постанову Дніпровського районного суду міста Херсона скасовано та провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазвичай застосовується у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення, натомість у разі відсутності вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом також не приймаються до уваги доводи Відповідача щодо не встановлення факту виконання Третьою особою 2 своїх трудових обов'язків саме в момент вчинення ДТП, оскільки Третя особа 2, перебуваючи у трудових стосунках з Відповідачем з 13.09.2012р., керувала автонавантажувачем, право власності на який належить Відповідачу, в межах режиму роботи будівельно-господарського гіпермаркету «ЕпіцентрК» м. Херсон.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2016р. у справі №923/569/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2016р. у справі №923/569/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді М.Г. Чорногуз

Г.В. Корсакова