РІШЕННЯ

25 жовтня 2016 року Справа № 913/1125/16

Провадження № 5/913/1125/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 36940 грн. 00 коп.

Господарський суд Луганської області в складі судді Віннікова С.В.

Секретар судового засідання помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, юрисконсульт 2 категорії, довіреність від 27.04.2016 за реєстр. № 688;

від відповідача - ОСОБА_3, начальник юридичного управління, довіреність від 20.05.2016 № 5.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу в сумі 36940 грн. 00 коп. за невірно зазначену в залізничній накладній № 52929023 масу вантажу у вагоні № 56968357.

Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України та фактом неправильного зазначення у накладних маси вантажу.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву від 21.10.2016 № 12/92, в якому він не заперечує факту невідповідності маси вантажу, проте зазначає, що маса вантажу зменшилась. Крім того, у відзиві відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача усно заперечив проти зменшення розміру штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представників сторін, суд встановив наступне.

При наданні позивачем послуг з перевезення вантажів ОСОБА_1 акціонерному товариству «Краснодонвугілля», в березні 2016 року зі станції Краснодон Донецької залізниці на станцію призначення Сартана Донецької залізниці відповідно до накладної № 52929023 був відправлений вагон № 56968357, з вантажем концентрат вугільний.

Відповідно до накладних вантаж завантажений з «шапкою», маркування здійснено катком; маса вантажу визначалась на станції відправлення вантажовідправником на електронних вагах.

Під час контрольного зважування на станції Синельникове Придніпровської залізниці виявлено невідповідність маси вантажу, зазначеної у перевізному документі.

В накладній № 52929023 зазначено, що у вагоні № 56968357 нетто вантажу становить 69000 кг. За результатами перевірки маса вантажу в зазначеному вагоні становила 64650 кг, що на 4350 кг менше документа.

На дане порушення станцією Синельникове Придніпровської було складено комерційний акт РА № 012304/29/372 від 10.04.2016. Викладене також підтверджується випискою із книги контрольних зважувань.

В комерційному акті містяться відомості про те, що завантаження на рівні бортів, шапкообразне, маркування не порушено та відповідає перевізному документу, технічно вагони справні, люка зачинені, висипання відсутнє.

У розділі «Є» в комерційному акті РА № 012304/29/372 від 10.04.2016 станцією призначення зазначено, що 14.04.2016 при переважуванні вантажу різниці проти комерційного акту не виявлено.

Так, існує факт, що при внесенні інформації до відповідних граф вищезазначених накладних вантажовідправником ПрАТ «Краснодонвугілля», неправильно зазначена маса вантажу.

Провізна плата вантажу становить 7388 грн. 00 коп. за один вагон.

У звязку з наведеним порушенням позивач нарахував штрафну санкцію, встановлену чинним законодавством (7388 грн. 00 коп. х 5 = 36940 грн. 00 коп.), та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ним докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України (далі за текстом Статут) накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі за текстом - Правила № 765/19503), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з Правилами № 765/19503 може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503 відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правила приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі за текстом Правила № 861/5082), визначається відправником.

У накладній № 52929023 (вагон № 56968357) вказано спосіб визначення маси на електронних вагах; у графі Відправник вказано найменування відправника ПрАТ «Краснодонвугілля», тобто відповідача у справі.

Представник відправника своїм підписом підтвердив правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п 2.3 Правил № 765/19503.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобовязана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення, які затверджено наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 N 644.

Перевірка станцією маси вантажів у вагонах може здійснюватись нею у будь-який спосіб, передбачений для визначення маси відповідного вантажу.

Як свідчать матеріали справи, контрольне переваження маси вантажу проводилось на вагонних вагах (державна повірка була проведена 27.11.2015), тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно ст. 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту передбачено, що акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено невідповідність маси вантажу у вагоні №56968357, що була зазначена відповідачем у перевізному документі фактичній масі вантажу.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів становить 7388 грн. 00 коп. за один вагон. З її розміру позивачем у справі визначений розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничних накладних маси вантажу, що складає 36940 грн. 00 коп.

Разом з тим, відповідач заявив клопотання, за яким просить зменшити розмір штрафу, посилаючись на ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та обґрунтовуючи звітами про фінансові результати за 2015 рік та за 1 півріччя 2016 року, а також Сертифікатом Торгівельно-промислової палати № 2758/05-4 від 01.09.2014.

Відповідно до ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання; у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства, зменшенню підлягають штрафні санкції, встановлені як за згодою сторін, так і законом.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивач не зазнав збитків від неправильного зазначення маси вантажу (яка є фактично меншою, ніж вказано в накладній).

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та встановлення, при цьому, розміру зменшення є правом суду, та застосовується ним виходячи з обставин справи та внутрішнього переконання суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Викладене щодо можливості зменшення судом на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України, відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, наведеній у постановах від 06.03.2008 по справі №13/544, від 31.07.2008 по справі № 17/23, від 13.03.2008 по справі № 1/594, тощо.

За таких обставин, приймаючи до уваги ступінь виконання зобовязання відповідачем, його майновий стан, відсутність завдання зазначеним правопорушенням позивачу будь-яких збитків або настання негативних наслідків, суд реалізує своє право на зменшення розміру штрафних санкцій, застосованих позивачем відповідно до ст. 118, 122 Статуту залізниць України, до суми 14776 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, господарський суд визнає позов обґрунтованим повністю, але вважає за можливе зменшити розмір штрафу в порядку п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з чим позов слід задовольнити частково у розмірі 14776 грн. 00 коп., у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Така ж правова позиція про необхідність відмови у задоволенні вимог про стягнення решти штрафних санкцій у звязку зі зменшенням розміру заявлених до стягнення санкцій наведена у п. 9.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 «Про судове рішення».

Судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп. покладаються на відповідача у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у звязку з обґрунтованістю вимоги позивача про стягнення суми штрафу.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, п. 3 ч. 1 ст. 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про стягнення 36940 грн. 00 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля», 93404, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Енергетиків, б. 54, код 32363486, на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, 03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5, код 40075815, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, б. 108, код 40081237, штраф у сумі 14776 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. Наказ видати позивачу.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.10.2016.

Суддя ОСОБА_4

Надр. 3 прим.

1 до справи

2 позивачу за адресою м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108

3 відповідачу за адресою 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Енергетиків, 54