РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/15522/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій"
простягнення 730789,22 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаОСОБА_1 - представник
від відповідачане зявився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій" про стягнення заборгованості за договором поставки №Г-2-2/815 від 01.12.2012 в розмірі 734499,89 грн.

Спір у даній справі виник у звязку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки в частині здійснення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/15522/16, розгляд справи призначено на 14.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2016, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням відповідачем витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 12.10.2016. Крім цього, у судовому засіданні 14.09.2016 судом прийнято до розгляду заяву позивача, яка мотивована тим, що здійснивши перерахунок, позивачем встановлено, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 730789,22 грн., як заяву про зменшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні 12.10.2016 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не зявився, відзив на позов не надав, про проведення судових засідань був повідомлений належним чином.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Крім цього, судом розглянуто подану позивачем 23.08.2016 заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно та грошові кошти відповідача.

Згідно із ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, в тому числі, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до змісту п.1 постанови №16 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно або грошові кошти відповідача, заявник зобовязаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Проте, всупереч вимог Господарського процесуального кодексу України, позивачем не доведено суду наявності обставин, з якими Господарський процесуальний кодекс України повязує можливість вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти або майно відповідача, позивачем не представлено належних доказів вчинення відповідачем жодних дій, направлених на відчуження ним свого майна.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" (далі постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій" (далі покупець, відповідач) був укладений договір поставки №Г-2-2/815 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставляти покупцеві товар, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно оплачувати його в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Товаром є продукти харчування з мяса птиці (п.1.1), кількість товару, асортимент, види та його ціна зазначається у специфікаціях, що додаються до кожної партії товару (п.1.2), під партією товару сторони розуміють товар, вказаний у кожній окремій специфікації (п.1.3), розрахунки по даному договору здійснюються у безготівковій формі, з відстрочкою платежу шляхом перерахування вартості товару (партії товару) на розрахунковий рахунок постачальника. За взаємним погодженням сторін, можлива інша форма розрахунків, згідно діючого законодавства (п.2.1), термін оплати товару становить впродовж 5 (пяти) календарні (их) дні (в) з урахуванням дня виписки видаткової накладної. Кошти за отриману продукцію повинні бути зараховані на розрахунковий рахуно к постачальника до 15.00 години в останній день відтермінування платежу. Якщо останній день відтермінування платежу припадає на вихідний (і) чи святковий (і) день (дні), то кошти повинні бути зараховані на розрахунковий рахунок постачальника до 15.00 години дня, що передує вихідним чи святковим дням (п.2.2), вартість упаковки входить у вартість товару, крім пластмасових ящиків під охолоджену продукцію (п.2.3), вартість товару визначається з урахуванням ПДВ (п.2.4), за прострочення терміну оплати поставленого товару, зазначеного в п. 2.2. даного договору, покупець зобовязаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, а також вартість товару з врахуванням встановленого індексу інфляції та двадцять пять відсотків річних від простроченої суми за кожен день затримки платежу (п.5.3).

На виконання умов договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар на загальну суму 2640533,43 грн. за видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи за період з 22.04.2016 по 05.06.2016, а відповідач за отриманий товар розрахувався частково на суму 2021710,10 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає про те, що в порушення умов договору відповідач оплату за поставлений позивачем товар в повному обсязі не здійснив, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем склала 618823,33 грн.

Дослідивши зміст спірного договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, приписів п. 2.2 договору, строк виконання відповідачем грошового зобовязання по оплаті вартості поставленого товару на момент розгляду справи настав.

Як свідчать матеріали справи, відповідач своїх зобовязань по оплаті поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару належним чином не виконав, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 618823,33 грн.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 618823,33 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобовязання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 53015,11 грн., 25% річних у розмірі 37871,55 грн. та 21079,23 грн. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обовязку по перерахуванню коштів за отриманий товар не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобовязання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобовязань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.3 договору сторонами погоджено, що за прострочення терміну оплати поставленого товару, зазначеного в п. 2.2. даного договору, покупець зобовязаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, а також вартість товару з врахуванням встановленого індексу інфляції та двадцять пять відсотків річних від простроченої суми за кожен день затримки платежу.

Отже, оскільки судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем, вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 53015,11 грн. визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем, то вимоги позивача про стягнення з відповідача 25% річних (розмір процентів річних погоджено сторонами у п.5.3 договору) та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

За висновками суду, розрахунки 25% річних та інфляційних втрат, які надані позивачем, є обґрунтованими та арифметично вірними, у звязку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 25% річних у розмірі 37871,55 грн. та інфляційні втрати у розмірі 21079,23 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у звязку із задоволенням позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій" (04050, м.Київ, вул. Мельникова, будинок 12, ідентифікаційний код 32597173) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" (43016, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Ковельська, будинок 2, ідентифікаційний код 31603002) заборгованість у розмірі 618823 (шістсот вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 33 коп., 53015 (пятдесят три тисячі п'ятнадцять) грн. 11 коп. пені, 25% річних у розмірі 37871 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 55 коп., 21079 (двадцять одна тисяча сімдесят девять) грн. 23 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 10961 (десять тисяч девятсот шістдесят одна) грн. 84 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.10.2016

Суддя Ю.М.Смирнова