ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 жовтня 2016 р. Справа № 903/714/16

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Луцьк

про стягнення 36686,15грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - довіреність №01/16 від 28.09.2016р.

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 та просить стягнути 36686,15грн., в т.ч.: 31901,00грн. - основного боргу, та 4785,15грн. - штрафу в розмірі 15% від суми боргу за договором купівлі-продажу ЛП №11092 на умовах товарного кредиту від 11.09.2013р.

В обґрунтування посилається на невиконання відповідачем умов даного договору, щодо повного та своєчасного розрахунку.

В підтвердження позовних вимог позивач подав договір купівлі-продажу ЛП №11092 на умовах товарного кредиту від 11.09.2013р., накладну на відвантаження №460 від 20.01.2014р., №1550 від 18.02.2014р., №1126 від 07.02.2014р., №1831 від 25.02.2014р., №1830 від 25.02.2014р., претензію від 08.07.2016р., виписку з ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_1

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю подав лист за вх. №01-54/9305/16 від 17.10.2016р., в якому повідомив, що у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи з спору між цими сторонами, про цей предмет і з цих підстав та відсутнє рішення вище перелічених органів з даного спору та долучив витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 позов підтримав в повному об'ємі.

Відповідач в призначене судове засідання не прибув, уповноваженого представника також не направив. Ухвала суду від 29.09.2016р. про порушення провадження у справі, яка була направлена рекомендованим листом на адресу (АДРЕСА_1) повернута з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцепроживання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2: АДРЕСА_1, отже суд направив ухвалу від 29.09.2016р. за місцем державної реєстрації останнього.

За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (Постанова, Пленум Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р., № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання, не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Стаття 22 ГПК України передбачає широке коло процесуальних прав сторін, поряд із цим встановлює для сторін обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

11 вересня 2013 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу ЛП № 11092 на умовах товарного кредиту (а.с.10-13).

Згідно п.1.1. договору позивач (постачальник) зобов'язався поставити Відповідачу (Покупцю) зернові та олійні культури, шрот в асортименті, кормо суміші в асортименті,крупу в асортименті, борошно в асортименті, сіль в асортименті, макаронні вироби в асортименті, цукор, мішкотара, мінеральні добрива та інший товар, згідно накладних та/або специфікацій на кожну конкретну партію товару, а Відповідач в свою чергу зобов'язався прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору, Покупець зобов'язався проводити оплату 100% вартості кожної конкретної партії товару на протязі одногона протязі одного календарного дня (того ж самого дня) з моменту фактичного отримання відповідної партії Товару.

Згідно п. 3.6. цього ж договору при здійсненні оплати після терміну, вказаного у п. 3.3., така оплата вважається відстроченою. При відстроченні оплати за цим Договором з Покупця стягуються відсотки за право користування товарним кредитом у розмірі 2% місячних від вартості поставленого та неоплаченого Товару на користь Постачальника. Строк користування товарним кредитом починається наступного дня за днем отримання Товару Покупцем, та закінчується в день повного розрахунку Покупцем за поставлений Товар та в будь-якому випадку по 11 жовтня 2013 року.

Відповідно п.п. Г) п. 9.2. договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті у встановлені договором терміни Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 15% від вартості поставленого та неоплаченого або несвоєчасно оплаченого Товару.

На виконання умов договору, позивач поставив і передав продукцію в повному обсязі на загальну суму 31901,00грн. Даний факт підтверджено накладними на відвантаження №460 від 20.01.2014р., №1550 від 18.02.2014р., №1126 від 07.02.2014р., №1831 від 25.02.2014р., №1830 від 25.02.2014р. (а.с.14-18), які підписані сторонами та скріплені печатками.

Проте, відповідач взяті на себе, згідно договору, зобов'язання в частині проведення розрахунків за отриманий товар не виконав.

Позивач 08.07.2016р. на адресу відповідача надіслав претензію, однак останнім залишена без відповіді та задоволення. (а.с. 19).

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки на підставі договору купівлі-продажу ЛП № 11092 на умовах товарного кредиту.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст.610, п. 1 ст. 611, п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача 31901,00грн. основної заборгованості, підставна та підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно п.п. Г) п. 9.2. договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті у встановлені договором терміни Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 15% від вартості поставленого та неоплаченого або несвоєчасно оплаченого Товару.

Нарахований позивачем штраф у розмірі 15% від вартості поставленого та неоплаченого товару в сумі 4785,15грн. підлягає до задоволення.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача за договором купівлі-продажу ЛП № 11092 на умовах товарного кредиту від 11.09.2013р. підлягають задоволенню в сумі 36686,15грн. в т.ч.: 31901,00грн. - основного боргу та 4785,15грн. - штраф у розмірі 15% від вартості поставленого та неоплаченого товару.

Оскільки розгляд справи в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати по справі, на підставі ст. 44,49 ГПК України, слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 193, Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 526, 527, 530, 610-612, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 36686,15грн. в т.ч.: 31901,00грн. - основного боргу, 4785,15грн. - штраф у розмірі 15% від вартості поставленого та неоплаченого товару та 1378,00грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

18.10.2016р.

Суддя В. М. Дем`як