ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 жовтня 2016 року Справа № 922/2378/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Куровського С.В., Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргуКиївської ОДПІ міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
на постанову та ухвалуХарківського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року Господарського суду Харківської області від 02.12.2015 року
у справі Господарського суду № 922/2378/13 Харківської області
за заявою ПАТ "Банк Форум"
до ТОВ "Торговий дім "Макротрейд"
про визнання банкрутом
ліквідаторСаутенко С.О.
подана Київською ОДПІ міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - скаржником) касаційна скарга на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.12.2015 року у справі №922/2378/13 не може бути прийнята Вищим господарським судом України до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 111 ГПК України, касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити перелік доданих до скарги документів.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з пунктами 3, 4 частини 1 статті 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" №928-VIII від 25.12.2015 року, розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року становив 1 378 грн.

Отже, звертаючись у серпні 2016 року із касаційною скаргою на постанову апеляційного суду від 10.08.2016 року, прийняту за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 02.12.2015 року про усунення арбітражного керуючого Капустіна В.В. від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Торговий дім "Макротрейд" та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Саутенка С.О., податковій інспекції належало сплатити судовий збір, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом станом на 01.01.2016 року - 1 378 грн.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення (розстрочення) сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги №11645/10/20-31-10-11 від 26.08.2016 року, скаржником не додано належних доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову апеляційного суду від 10.08.2016 року та ухвалу суду першої інстанції від 02.12.2015 року у встановлених порядку та розмірі, при цьому, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, обґрунтоване неможливістю сплати судового збору на момент звернення у серпні 2016 року до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, оскільки виділені органу державної фіскальної служби кошторисом кошти на сплату судового збору витрачено і на даний час очікуються додаткові надходження коштів для сплати судового збору.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову апеляційного суду від 10.08.2016 року та ухвалу суду першої інстанції від 02.12.2015 року у даній справі, колегія суддів касаційного суду не знаходить підстав для задоволення клопотання органу державної фіскальної служби №11646/10/20-31-10-11 від 26.08.2016 року про відстрочення сплати судового збору, оскільки в порушення положень статей 33, 34 ГПК України скаржником не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище покращиться протягом визначеного статтею 1118 ГПК України строку розгляду касаційної скарги та скаржник буде спроможний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі до прийняття судом касаційної інстанції рішення за результатами розгляду касаційної скарги по суті.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутність у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення такої сплати.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України відмовляє Київській ОДПІ міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у задоволенні клопотання №11646/10/20-31-10-11 від 26.08.2016 року про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.12.2015 року у справі №922/2378/13.

Також, колегія суддів касаційного суду зазначає, що на підтвердження факту належного повідомлення інших учасників провадження у даній справі про банкрутство про подання касаційної скарги на рішення судів першої та апеляційної інстанцій про зміну ліквідатора банкрута, скаржником надано оригінали фіскальних чеків відділення поштового зв'язку УДППЗ "Укрпошта" від 26.08.2016 року про надіслання рекомендованих листів на адреси боржника, ліквідатора Саутенка С.О. та кредиторів боржника.

Однак, скаржником не додано до касаційної скарги доказів надіслання її копії з додатками арбітражному керуючому Капустіну В.В., прав та обов'язків якого стосується оскаржувана до Вищого господарського суду України постанова апеляційного суду від 10.08.2016 року про залишення без змін ухвали суду першої інстанції від 02.12.2015 року, якою припинено обов'язки арбітражного керуючого Капустіна В.В. як ліквідатора ТОВ "Торговий дім "Макротрейд" та призначено ліквідатором у справі арбітражного керуючого Саутенка С.О. (том 20, а.с. 168 - 182).

З огляду на таке, касаційна скарга органу державної фіскальної служби не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. При цьому, виходячи з положень частини 3 статті 1113 ГПК України, скаржник вправі повторно звернутися до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 86, 111, пунктами 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Київській ОДПІ міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у задоволенні клопотання №11646/10/20-31-10-11 від 26.08.2016 року про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.12.2015 року у справі №922/2378/13.

2. Касаційну скаргу Київської ОДПІ міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №11645/10/20-31-10-11 від 26.08.2016 року на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.12.2015 року у справі №922/2378/13 повернути скаржнику.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

Н.Г. Ткаченко