номер провадження справи 13/89/16-35/82/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016 Справа № 908/2356/16

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцький Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_1, довіреність № б/н від 05.09.2016р.

Від відповідача ОСОБА_2 , юрисконсульт, довіреність № 302 від 22.07.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток», м. Запоріжжя

до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя

про стягнення 87606,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

07.09.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство «Акціонерний центр «Восток» з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю товарів № 670715 від 10.07.2015р. в сумі 87606,95 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що 10.07.2015р. між ПрАТ «Акціонерний центр «Восток» та ВАТ «Запоріжжяобленерго», було укладено Договір про закупівлю товарів № 670715, відповідно до умов якого позивач (Постачальник) зобовязується передати у встановлений строк у власність відповідача (Покупець) товар, в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в специфікації до договору (Додаток № 1) і є його невідємною частиною, а відповідач зобовязується прийняти цей товар та оплатити його (п. 1.1 Договору).

Позивач вказує на те, що 17.08.2015р. та 18.08.2015р. позивачем на користь відповідача було поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними № 359 та № 361 на загальну суму 147628,80 грн.

Відповідачем оплачено товар лише за видатковою накладною № 361 від 18.08.2015 р. на суму 64867,20 грн.

Таким чином на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про закупівлю товарів № 670715 від 10.07.2015р. складає 82761,60 грн.

В звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати в сумі 3580,12 грн. та 3 % річних від простроченої суми борг в розмірі 1265,23 грн.

З огляду на вищезазначене позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про закупівлю товарів № 670715 від 10.07.2015р. у сумі 87606,95 грн., а саме: 82761,60 грн. основного боргу, 3580,12 грн. інфляційних втрат та 1265,23 грн - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.09.2016р. (суддя Серкіз В.Г.) позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 13/89/16 та призначено розгляд справи на 07.09.2016р. об 11 год. 00 хв.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області від 29.09.2016р. № П-702/16, враховуючи закінчення повноважень судді Серкіза В.Г., для розгляду справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/2356/16.

29.09.2016р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи між суддями, заяву передано до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.10.2016р. справу № 908/2356/16 прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/82/16 та призначено розгляд справи на 03.10.2016р. об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 03.10.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.10.2016р. підтримав відзив на позовну заяву, просить суд розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців. Крім того зазначив, що відповідач не оплатив поставлений позивачем за видатковою накладною від 18.08.2016р. № 361, товар в звязку з тим, що останнім не було надано відповідачу необхідних документів, як це передбачено пунктом 4.1 договору про закупівлю товару № 670715 від 10.07.2015р.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.10.2016р. відкладено розгляд справи на 13.10.2016р.

11.10.2016р. через Відділ документального забезпечення господарського суду від позивача надійшло клопотання про залучення письмових доказів до матеріалів справи, яке судом задоволено, документи залучено.

Від відповідача 12.10.2016р. через Відділ документального забезпечення господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволення позовних вимог щодо стягнення суми 3 % річних та інфляційних втрат та просив суд розстрочити виконання рішення щодо стягнення основного боргу в розмірі 82761,60 грн. строком на шість місяців, починаючи з листопада 2016р. по квітень 2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 13.10.2016р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити повністю, заперечив проти задоволення клопотання відповідача щодо надання відповідачу розстрочки.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.10.2016р.підтримав відзив на позовну заяву від 07.10.2016р., визнав суму основного боргу, заперечив проти задоволення сум 3 % річних та інфляційних втрат, та просив суд розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково…

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в разі визнання відповідачем позову суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Представник позивача в судовому засіданні 13.10.2016 р. заперечив проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду на шість місяців, зазначивши, що умовами договору відповідачу була надано відстрочка сплати за товар в 180 календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару. Також відповідачем після спливу 180 календарних днів не було здійснено жодної оплати за вище вказаною накладною до теперішнього часу, а отже відповідачу було надано достатньо часу для сплати суми боргу.

В судовому засіданні 13.10.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані сторонами додатково, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

10.07.2015р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерний центр «Восток» (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (Покупець) було укладено Договір про закупівлю товарів № 670715 (Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобовязується передати у встановлений строк у власність Покупця товар, в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в специфікації до Договору (Додаток № 1) і є його невідємною частиною, а Покупець зобовязується прийняти цей товар та оплатити його.

Пунктом 1.2 Договору зазначено, що найменування товару прокат плаский із сталі, без подальшого оброблення, крім холодного прокатування, завширшки не менше ніж 600 мм (сталь листова, далі товар). Номенклатура, асортимент, кількість, ціни та технічні характеристики товару зазначені в специфікації до Договору (Додаток 1).

Приписами п. 2.1 Договору передбачено, що Постачальник повинен поставити Покупцю товар, який раніше не був в експлуатації, якість якого відповідає умовам специфікації до Договору (Додаток 1), чинним стандартам. Якщо товар підлягає обовязковій сертифікації надавати сертифікат якості та/або відповідності. Рік випуску товару в межах 2014 2015р.

30.07.2015р. між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, пунктом 2 якої було продовжено термін дії Договору до 30.06.2016р. включно, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобовязань.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобовязання по поставці та передачі у власність відповідача товару виконав у повному обсязі, а саме: 17.08.2015р. та 18.08.2015р. позивачем на користь відповідача було поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними № 359 на суму 82761,60 грн. та № 361 на суму 64867,20 грн., загальною сумою. 147628,80 грн.

Належним чином завірені копії вказаних вище видаткових накладних містяться в матеріалах справи.

Згідно довіреностей № 179 від 17.08.2015р. та № 182 від 18.08.2015р. товар за видатковими накладними № 359 від 17.08.2015р. та № 361 від 18.08.2015р. було отримано повноважним представником відповідача.

Згідно п. 4.1 Договору встановлено, що розрахунки за товар здійснюються Покупцем шляхом поетапної оплати: попередня оплата (у разі фінансової спроможності Покупця) в розмірі до 50 % вартості кожної замовленої партії товару, що здійснюється на підставі рахунку-фактури. Остаточний розрахунок - за фактом постачання партії товару протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару (видаткової накладної) та за умови надання покупцю роздрукованої з Єдиного реєстру податкових накладних, складеної в електронній формі податкової накладної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, з квитанцією на підтвердження прийняття цієї податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п. 4.2 Договору передбачено, що датою оплати по цьому Договору визначається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено часткову оплату за отриманий товар за видатковою накладною № 361 від 18.08.2015р. в сумі 64867,20 грн., що підтверджується банківською випискою від 17.02.2016р., належним чином завірена копія якої міститься в матеріалах справи, в іншій частині отриманий товар залишений відповідачем без оплати.

Таким чином, на день розгляду справи, у відповідача перед позивачем є несплачена сума боргу за видатковою накладною № 359 від 17.08.2015р., яка складає 82761,60 грн.

Позивачем відповідачу було надано претензію № 49-01/27-1 від 26.01.2016р. з вимогою про сплату заборгованості в тому числі за Договором № 670715 від 10.07.2015р.

Матеріали справи містять відповідь № 002-32/2785 від 22.02.2016р. відповідача на вказану вище претензію позивача, відповідно до якого відповідач просив позивача про розстрочення оплати поставленого товару терміном на 5 місяців.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар в сумі 82761,60 грн. підтверджений належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи, поясненнями представників сторін в судовому засіданні та визнаний відповідачем в судовому засіданні 13.10.2016р.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення основної заборгованості в сумі 82761,60 грн. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахована позивачем сума 3 % річних за період з 18.02.2016р. по 22.08.2016р. складає 1265,23 грн., а втрат від інфляції за період з березня 2016р. по липень 2016р. складає 3580,12 грн.

Суд зазначає, що право вимоги про сплату 3% річних та інфляційних втрат є правовими наслідками прострочення боржником грошового зобовязання, способом захисту майнового права та інтересу позивача, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунки 3% річних та втрат від інфляції за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», судом встановлено, що вони є вірними, сума до стягнення 3 % річних за період з 18.02.2016р. по 22.08.2016р. складає 1265,23 грн., а втрат від інфляції за період з березня 2016р. по липень 2016р. складає 3580,12 грн.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язань по оплаті товару за Договором поставки, вимоги позивача про стягнення основного боргу в розмірі 82761,60 грн., 3 % річних в розмірі 1265,23 грн. та втрат від інфляції в розмірі 3580,12 грн. суд вважає законними, обґрунтованими та документально підтвердженими, в звязку з чим, позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» підлягає задоволенню повністю.

Під час розгляду справи, відповідач звернувся до суду з заявою про надання розстрочки викання рішення строком на шість місяців, починаючи з листопада 2016р. по квітень 2016р. Суд, розглянувши заявлене клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду на шість місяців, відмовляє в їх задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарсько процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При вирішенні питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, суд виходить з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів»).

При цьому, при прийнятті рішення про надання розстрочки та відстрочки суд має враховувати приписи статті 121 ГПК про те, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Відповідач, як на підставу надання розстрочки виконання рішення посилається на встановлення нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки Боржника; відсутність додаткових джерел для погашення заборгованості; недофінансування з боку держави по основним бюджетним сферам; систематичне порушення умов розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами; неможливість стягнення заборгованості з боржників відносно яких порушено справу про банкрутство; надання реструктуризації боргу за спожиту електричну енергію споживачам; незадовільний стан електричних мереж Боржника; наявність податкового боргу. Просить розстрочити виконання рішення строком на шість місяців.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак саме лише посилання відповідача на встановлення нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки Боржника; відсутність додаткових джерел для погашення заборгованості; недофінансування з боку держави по основним бюджетним сферам; систематичне порушення умов розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами; неможливість стягнення заборгованості з боржників відносно яких порушено справу про банкрутство; надання реструктуризації боргу за спожиту електричну енергію споживачам; незадовільний стан електричних мереж Боржника; наявність податкового боргу не є підставами для надання розстрочки виконання рішення згідно з п. 6 ст. 83 Господарсько процесуального кодексу України.

Також відповідачем не надано доказів відсутності грошових коштів на рахунках підприємства, доказів збитковості підприємства тощо.

Надання розстрочки відповідачу може призвести до негативних наслідків для позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Приватне акціонерне товариство «Акціонерний центр «Восток», посилаючись на конкретні обставини не довів суду їх винятковість та не надав належних та допустимих доказів, на підтвердження наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 49, 78, 82, 84, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» (69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, б. 2, ) основний борг в розмірі 82761 (вісімдесят дві тисячі сімсот шістдесят одну) грн. 60 коп., 3 % річних в сумі 1265 (одну тисячу двісті шістдесят пять) грн. 23 коп., інфляційних втрат в сумі 3580 (три тисячі пятсот вісімдесят) грн. 12 коп. та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду на шість місяців.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 18.10.2016 р.

Суддя О.А. Топчій