РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016Справа №910/16012/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про стягнення 3 178,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не зявився;

від відповідача - не зявився;

ВСТАНОВИВ:

31.08.2016 Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування у розмірі 3 178,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору «ПРОСТО-КАСКО ПЛЮС» №1500029 серії PKSI від 20.01.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП), що підтверджується постановою суду, була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього шкоду у розмірі 3 178,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.09.2016 порушено провадження у справі № 910/16012/16 та вказану справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.09.2016.

15.09.2016 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва надійшов лист МТСБУ № 7/2-28/23838 від 12.09.2016 щодо інформації відповідно до страхового полісу №АЕ/3587104.

22.09.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав письмовий відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позову заперечив та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів можливості зарахування страхового відшкодування у розмірі 3 178,00 грн. у сплату недоплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку. Крім того зазначав, що полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3587104 передбачена франшиза у розмірі 500,00 грн., а тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути зменшена на суму франшизи.

В судовому засіданні 22.09.2016 на підставі положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 20.10.2016.

20.10.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по суті справи.

Представники сторін в судове засідання 20.10.2016 не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 20.10.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

20.01.2015 між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 укладено договір «ПРОСТО-КАСКО ПЛЮС» №1500029 серії PKSI (далі за текстом договір), предметом якого є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу «Range Rover EVOQUE», д.н.з. АН 9727 ІМ.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору страхування з 21.01.2015 до 20.01.2016 (п. 1.15 договору).

18.05.2015 о 14 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Горького, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перед початком руху не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2, було пошкоджено, що підтверджується розширеною довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 63891049, виданою ВДАІ Голосіївського РУ ГУМВСУ в м. Києві.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2015 у справі №752/8703/15-п (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушенням водієм ОСОБА_2 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в результаті чого останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

В матеріалах справи міститься повідомлення від 19.05.2015 про подію, що має ознаки страхового випадку, відповідно до якого страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталась 18.05.2015, та заява на виплату страхового відшкодування від 04.06.2015 шляхом заліку у сплату недоплаченої частини страхової премії взаємозаліком із ЦП страховика.

Також в матеріалах справи містяться акт №107590 огляду транспортного засобу від 19.05.2015 та ремонтна калькуляція системи Audatex №107590 від 19.05.2015, згідно з якою матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 3 378,00 грн.

Відповідно до страхового акту № 107590 від 08.06.2015 позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Range Rover EVOQUE», д.н.з. НОМЕР_3, в розмірі 3 178,00 грн.

Згідно з п. 1.14 договору «ПРОСТО-КАСКО ПЛЮС» №1500029 серії PKSI від 20.01.2015 визначено порядок сплати страхової премії, а саме 4 частинами за наведеним графіком.

Відповідно до п. 2.8.6.6 договору страхове відшкодування виплачується з вирахуванням за рішенням страховика, несплачених частин страхової премії, якщо цим договором передбачена сплата страхової премії частинами. Страховик має право зменшувати страхове відшкодування на розмір всіх несплачених частин страхової премії.

Станом на 18.05.2015 страхувальником не було сплачено ще дві з чотирьох частин страхової премії.

04.06.2015 страхувальник у своїй заяві на виплату страхового відшкодування просила здійснити виплату страхового відшкодування шляхом заліку у сплату недоплаченої частини страхової премії взаємозаліком із ЦП страховика

Згідно з даними полісу 08.06.2015 на підставі страхового акту № 107590 від 08.06.2015 позивачем здійснено зарахування розміру страхового відшкодування у рахунок сплати страхової премії по договору.

Матеріали справи містять заяву позивача від 09.07.2015 за вих. №04-3571 про страхове відшкодування у розмірі 3 178,00 грн., отриману відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Посилаючись на те, що відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» грошові кошти у розмірі 3 178,00 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 у справі № 910/3023/13, та постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, становить 3 378,00 грн., що вбачається зі страхового акту № 107590 від 08.06.2015, у якому позивачем узгоджена сума страхового відшкодування в розмірі 3 178,00 грн., та акту №107590 огляду транспортного засобу від 19.05.2015 та ремонтної калькуляції системи Audatex №107590 від 19.05.2015.

Вказана сума відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, у розмірі 3 178,00 грн. була зарахована позивачем у рахунок сплати страхової премії по договору відповідно до п. п. 1.14, 2.8.6.6 договору, на підставі заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 04.06.2015 шляхом заліку у сплату недоплаченої частини страхової премії взаємозаліком із ЦП страховика.

Вина особи ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, встановлена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2015 у справі №752/8703/15-п.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/3587104, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_5.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Полісом № АЕ/3587104 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом 500,00 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 2 678,00 грн. (3 178,00 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) 500,00 грн (франшиза)). В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, код 24745673) страхове відшкодування у розмірі 2 678 (дві тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 00 коп. та 1 161 (одну тисячу сто шістдесят одну) грн. 20 коп. - судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 25.10.2016.

Суддя В.О. Демидов