ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.10.2016 Справа № 907/512/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛАФАРМ", м. Вишневе Київська обл.

ДО фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Іршава

ПРО стягнення суми 91476,90 грн. за договором поставки,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЛАФАРМ", м. Вишневе Київська область звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Іршава про стягнення суми 91476,90 грн. за договором поставки.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.08.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 06.09.2016р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.09.2016р. розгляд справи було відкладено на 26.09.2016р. на 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.09.2016р. розгляд справи було відкладено на 11.10.2016р.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, разом з тим, надісланим на адресу суду клопотанням просить розглянути справу без участі його уповноваженого представника за наявними в ній матеріалами, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зокрема, вказує на порушення відповідачем свого обов'язку по оплаті поставленого позивачем товару - виробів медичного призначення та продукції інших товарних груп за Договором поставки №57-73 від 05.05.2016 року, у встановлені договором терміни.

Відповідач вимог ухвали суду від 16.08.2016р., 06.09.2016р. та від 26.09.2016р. не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив. Про належне повідомлення відповідача у справі про порушення провадження у справі свідчить також повідомлення про вручення поштового відправлення №90 2, з якого вбачається про своєчасне отримання представниками відповідача ухвали суду від 16.08.2016 року.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, враховуючи те, що мають місце докази належного повідомлення сторони про час та місце проведення судового засідання по розгляду позовної заяви, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників сторін.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛАФАРМ" (надалі - «Постачальник») та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - «Покупець») було укладено Договір №57-73 поставки (надалі - «Договір»), відповідно до положень якого позивач зобов'язався постачати відповідачу лікарські засоби, вироби медичного призначення та інші товари лікувального, косметичного та медичного призначення згідно з замовленням відповідача на умовах та в строки, встановлені договором, а відповідач - прийняти та оплатити товар (п.1.1).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що до моменту поставки Постачальником кожної партії Товару, Сторони за допомогою взаємозручних засобів зв'язку погоджують всі умови поставки (неврегульовані даним договором): кількість, комплектність, асортимент, ціни, умови оплати, найменування перевізника, пункт і час відправлення Постачальником та отримання Покупцем кожної партії Товару.

З моменту здійснення Постачальником поставки Товару Покупцеві, всі ризики зміни обставин несе Покупець, та будь-які вимоги і претензії Покупця щодо зміни умов поставки, які вказані в даному пункті Договору, задоволенню не підлягають.

Сторони також домовилися вважати уповноваженими представниками Сторін з питань погодження цін, кількості та асортименту (номенклатури), відпуску і приймання Товару, строків поставки та оплати Товару осіб, які підписують від імені Сторін даний Договір, накладні, доручення, або інші документи, що складаються Сторонами в процесі виконання даного Договору (п.2.2).

Загальна вартість Договору визначається загальною вартістю всього Товару, що буде поставлений Постачальником Покупцю протягом строку дії даного Договору, згідно накладних. Ціна Товару включає вартість упаковки та транспортування Товару до складу Покупця. Ціна Товарів та вартість кожної партії Товару, що постачається, зазначається в накладних, які є дійсними виключно для погодженої Сторонами конкретної партії та кількості, асортименту Товару. У випадку зміни раніше погодженої Сторонами кількості, асортименту Товару, що поставляється, ціна та вартість даної партії Товару підлягають зміні (коригуванню), про що складається відповідна нова накладна. Документи на оплату товару (накладна) надаються покупцеві в момент отримання товару (п.п.2.4-2.6).

Відповідно до п.п.2.7-2.8 договору передача Товару за кількістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення та товарів народного вжитку за кількістю (затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6, з подальшими змінами та доповненнями). Передача Товару за якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за якістю (затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7), при цьому, моментом переходу до Покупця права власності на Товар і всіх ризиків втрати чи пошкодження Товару є момент отримання Покупцем Товару у розпорядження.

Документами, які є невід'ємними частинами договору, що обумовлюють і підтверджують факт погодження Покупця з умовами поставки (п.2.2. даного Договору), одержання Покупцем Товару та перехід до нього права власності і всіх ризиків втрати чи пошкодження поставленого Постачальником Товару, вважаються: видаткова накладна (Специфікація) Постачальника на кожну партію поставленого Товару за даним Договором, яка в момент прийняття Покупцем Товару повинна бути підписана уповноваженою особою Покупця та проштампована його оригінальною печаткою (з наявністю коду ЄДРПОУ) або штампом встановленого зразка; довіреність Покупця оформлена в порядку, встановленому чинним законодавством України; інші документи, укладені Сторонами в процесі виконання даного Договору. В термін 5 банківських днів з моменту отримання Покупцем товару в пункті його доставки або відвантаження, покупець зобов'язаний надіслати поштою або доставити Постачальнику іншим чином вищевказані документи (п.2.9). Умови здійснення поставки товару та обов'язки сторін щодо здійснення поставки товару викладені та діють відповідно до Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати - Інкотермс - 2010 згідно з терміном СРТ (перевезення сплачено до місця доставки товару) або EXW (місцезнаходження складу Постачальника) (п.п.2.10-2.11).

Розділом 4 Договору передбачено, що оплата за поставлений Постачальником Товар здійснюється Покупцем після отримання Товару. Покупець зобов'язаний у повному обсязі оплатити кожну партію поставленого Товару в строк, що визначається у відповідній видатковій накладній Постачальника. В разі, якщо у видатковій накладній Постачальника термін оплати поставленої партії Товару не вказаний, Покупець зобов'язаний повністю оплатити Товар в строк 30 (тридцять) календарних днів з моменту його прийняття. За умов часткової оплати за поставлений Товар, Покупець під час кожного платежу в платіжному документі зобов'язаний зазначати номер накладної, за якою проводиться часткова оплата. До моменту остаточного розрахунку за попередні партії Товару, кожний черговий платіж Покупця враховується як оплата за партію Товару, поставлену Покупцеві раніше попередніх і неоплачену на момент платежу, незалежно від того, яка видаткова накладна Постачальника вказана у платіжному дорученні Покупця. Форма оплати за поставлений товар - банківський переказ. Датою оплати Товару вважається дата надходження коштів на банківський рахунок Постачальника.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи узгоджених сторонами та скріплених печатками копій видаткових накладних від 24.06.2016 року (а.с.17-42), Позивачем було передано, а Відповідачем прийнято товар загальною вартістю 78878,23грн.

Таким чином, позивачем свої договірні зобов'язання виконано, однак, відповідач, всупереч умов договору, здійснив лише часткову оплату за поставлений товар у сумі 12000,00грн. (банківські виписки містяться в матеріалах справи - а.с.43-48), чим допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 66878,23 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь суму боргу з урахуванням пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, збитків у розмірі п'ятнадцяти відсотків річних від простроченої суми у відповідності до п. 5.2 договору та відсотків за користування чужими грошовими коштами у відповідності до вимог ст. 536 Цивільного кодексу України та ч.4 ст.232 Господарського кодексу України.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" при підписанні покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявними у справі матеріалами належним чином підтверджено, відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано та не заперечено, а відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 66878,23грн. боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму 1742,75грн. пені за несвоєчасний розрахунок.

Аналізуючи дані вимоги позивача, суд вважає, що такі підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України №543/96-ВР від 22.11.1996 р. «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до підпункту 5.2. Договору за невчасну або неповну оплату отриманого Товару, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику штрафні санкції у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати поставленого Товару, до моменту остаточного розрахунку.

Приймаючи до уваги, що наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у досліджуваний період підтверджується матеріалами справи, розмір заявленої до стягнення пені не перевищує встановленого статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" граничного розміру, перевіривши арифметичних розрахунок в цій частині позовних вимог, відповідно до розрахунку позивача, дійшов висновку про задоволення стягнення пені у загальному розмірі 1742,75грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що в разі порушення Покупцем терміну повної оплати Товару більше ніж на 10 календарних днів, він зобов'язаний виплатити Постачальнику, окрім пені, збитки в розмірі 15 % від загальної вартості Товару з простроченою оплатою а також, окремо від неустойки, відшкодувати інші збитки та витрати Постачальника, пов'язані з притягненням Покупця до виконання його грошових зобов'язань за даним Договором.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 10781,73грн. - 15% річних у зв'язку з несвоєчасним погашенням основного боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню та стягуються з відповідача.

Крім того, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем також нараховано проценти за користування чужими грошовими коштами на підставі ст. 536 ЦК України та п. 5.4 Договору в розмірі 12074,19 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 статті 536 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором, зокрема п.5.4, встановлено, що в разі прострочення Покупцем повної оплати Товару, отриманого від Постачальника, більше ніж на 15 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику 300% річних за користування грошовими коштами, за весь період прострочення.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, суд задовольняє вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 300% за користування чужими грошовими коштами в розмірі 12074,19 грн.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛАФАРМ" (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, буд. 6, код 30886474) суму боргу у розмірі 91476,90 грн. (Дев'яносто одна тисяча чотириста сімдесят шість грн. 90 коп.), в тому числі 66878,23 грн. - основного боргу, 1742,75 грн. - пені, 10781,73 грн. - 15% річних, 12074,19 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами, а також суму 1378,00грн. (Одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 24.10.2016р.

Суддя О.Ф. Ремецькі