ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 жовтня 2016 року Справа № 905/3203/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Гольцової Л.А., Козир Т.П.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради
на рішення та постановуГосподарського суду Донецької області від 14.07.2016 Донецького апеляційного господарського суду від 31.08.2016
у справі№ 905/3203/15 Господарського суду Донецької області
за позовомВиконавчого комітету Маріупольської міської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс"
простягнення 290345,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради до Вищого господарського суду України касаційна скарга на рішення Господарського суду Донецької області від 14.07.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.08.2016 у справі № 905/3203/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При цьому Законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина. Норми Закону також не ставлять визначення розміру судового збору в залежність від того, з якою саме частиною судового рішення - мотивувальною чи резолютивною - не погоджується особа, що подала апеляційну чи касаційну скаргу. Так само Закон не передбачає можливості зменшення ставки судового збору з апеляційної чи з касаційної скарги в зв'язку з тим, що судове рішення оскаржується лише в частині відстрочення або розстрочення виконання рішення. (п.п. 2.15, 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Таким чином, за подання касаційної скарги на оскаржуване судове рішення скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 5226,27 грн. (290345,91 х 1,5% х 120% ).

Як встановлено колегією суддів, до касаційної скарги скаржником у якості доказів сплати судового збору додано платіжне доручення № 138 від 10.05.2016 на суму 1653,60 грн., платіжне доручення № 110 від 17.12.2015 на суму 1378,00 грн., платіжне доручення № 109 від 17.12.2015 на суму 1378,00 грн., платіжне доручення № 66 від 14.03.2016 на суму 1378,00 грн., а всього на суму 5787,60 грн.

Листом Головного управління Державного казначейства України у місті Києві від 07.02.2012 № 06-08/512-1512 (з урахуванням змін, внесених наказом Державної казначейської служби України від 14.01.2016 № 13) встановлено наступні реквізити для зарахування судового збору за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України:

- отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва;

- банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- рахунок отримувача: 0007;

- код за ;

- код банку отримувача: 820019;

- код класифікації доходів бюджету: 22030104.

Однак, як встановлено колегією суддів, платіжні реквізити, вказані у платіжному дорученні № 66 від 14.03.2016 на суму 1378,00 грн., не відповідають платіжним реквізитам Вищого господарського суду України для перерахування судового збору, а саме: невірно вказано рахунок отримувача.

Відтак, вказане платіжне доручення не може вважатись належним доказом сплати судового збору, у зв'язку із чим колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановленому розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Господарського суду Донецької області від 14.07.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.08.2016 у справі № 905/3203/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: Л. Гольцова

Т. Козир