ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р.Справа № 922/2716/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області в інтересах держави в особі 1) Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство", м.Харків, 2) Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, м.Харків,
до 1) Височанської селищної ради, смт. Високий Харківського району Харківської області , 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "МВР-Трейд", смт.Бабаї Харківського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків,
про скасування рішень та реєстрації
за участю представників:

прокуратури - ОСОБА_3 (посвідчення № 036688 від 11.12.2015р.);

1-го позивача - ОСОБА_4 (довіреність № 10-07/928 від 14.12.2015р.);

2-го позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 1341 від 17.10.2016р.);

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - ОСОБА_5 (довіреність б/н від 02.09.2016р.);

третьої особи - ОСОБА_6 (довіреність № 32-20-14-19694/0/19-15 від

23.12.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство", м.Харків, та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, м.Харків, про визнання незаконним та скасування рішень Височанської селищної ради від 27.11.2007р. "Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд" та від 27.03.2008р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд"; визнання недійсним Договору оренди землі, укладеного Височанською селищною радою 03.06.2008р. з ТОВ "МВР-Трейд", зареєстрованого у Харківському районному відділі ХРФ ДП "Центр ДКЗ при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.06.2008р. за № 03; скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру :00:018:0007.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що частина спірної земельної ділянки знаходиться на території виділів 22 і 24 кварталу № 18 Бабаївського лісництва, рішень щодо її вилучення з постійного користування ДП "Жовтневе лісове господарство" в установленому законодавством порядку не приймалось, її межі даним підприємством не погоджувались, що підтверджується інформацією ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція" від 07.06.2016р. за № 278.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.08.2016р. до участі у справі № 922/2716/16, порушеної за вищевказаним позовом, було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Харківській області.

За клопотанням 2-го відповідача, ТОВ "МВР-Трейд", ухвалою господарського суду від 28.09.2016р. у Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" (62458, Харківська область, Харківський район, смт.Покотилівка, вул.Залізнична, 11) було витребувано інформацію про дату складання лісовпорядних матеріалів; копії усіх лісовпорядних матеріалів, у тому числі: копії документів з натурних лісовпорядних робіт та документів з дешифрування аерознімків; копії рішень органів державної влади про затвердження результатів лісовпорядних робіт; копії документів щодо узгодження меж проведення лісовпорядних робіт з місцевою радою; копії погодження картографічних матеріалів в органах землеустрою.

Ухвалою господарського суду від 05.10.2016р. у Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" було витребувано документи на підтвердження повноважень проведення робіт з встановлення земельних меж. Даною ухвалою за клопотанням 2-го відповідача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів - по 27.10.2016р.

18.10.2016р. до суду надійшли письмові пояснення ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція", з яких вбачається, що польові лісовпорядні роботи, які відносяться до базового лісовпорядкування, по ДП "Жовтневе лісове господарство" ДП "Харківська лісовпорядна експедиція" не виконувала.

Також 18.10.2016р. через факсимільний зв'язок до суду надійшов лист Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому 1-й відповідач проти позову не заперечує, просить розглядати справу у відсутність його представника.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.10.2016р., представники прокуратури та обох позивачів підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник 2-го відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що визнання недійсним рішення Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.03.2008р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд" не є способом захисту порушеного, на думку прокурора, права 1-го позивача; проект землеустрою, наданий ТОВ "МВР-Трейд" пройшов державну експертизу землевпорядної документації, яка є чинною і не спростованою; позивачем і прокурором не надано доказів перебування частини спірної земельної ділянки у постійному користуванні позивача; в матеріалах справи відсутня інформація про рік складення лісовпорядної документації, технічні вимоги, згідно з якими вона складалась; на підставі яких нормативно-правових актів виконувалися ці роботи, яку похибку мають вимірювання тощо. Свої доводи 2-й відповідач виклав у письмових запереченнях які були долучені судом до матеріалів справи.

Представник третьої особи на стороні відповідача проти позову не заперечував, просив суд прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

27.11.2007р. Височанською селищною радою Харківського району Харківської області (1-й відповідач у справі) було прийнято рішення "Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "МВР- Трейд" (2-й відповідач), згідно якого TOB "МВР-Трейд" надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2 га у сел.Високий в районі пункту ДАІ для розміщення торгівельно-сервісного комплексу з виставковим майданчиком транспортних засобів та готельного комплексу з метою укладання довгострокового договору оренди.

На підставі вищевказаного рішення 2-м відповідачем розроблено проект землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :00:018:0007.

Рішенням Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.03.2008р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки TOB "МВР-Трейд" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки TOB "МВР-Трейд" для будівництва та обслуговування торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу на території селища Високий Харківського району Харківської області за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови зі зміною цільового використання для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, надано в оренду TOB "МВР-Трейд" земельну ділянку площею 1,9743 га для будівництва та обслуговування торгівельно-сервісного центру з продажу та обслуговування автотранспортних засобів та готельного комплексу строком на 50 років.

На підставі вищевказаного рішення Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.03.2008р. між 1-м та 2-м відповідачами 03.06.2008р. було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Харківському районному відділі ХРФ ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 04.06.2008р. за № 03.

Прокурор вважає, що в процесі прийняття оскаржуваних рішень не було дотримано визначений законодавством порядок відведення земельних ділянок, оскільки, згідно інформації, наданої ДП "Жовтневе лісове господарство", частина орендованої TOB "МВР-Трейд" земельної ділянки з кадастровим номером :00:018:0007 (0,5414 га) перетинається із земельними ділянками, які перебувають у постійному користуванні ДП "Жовтневе лісове господарство". А саме частина спірної земельної ділянки знаходиться на території виділів 22 і 24 кварталу № 18 Бабаївського лісництва, рішень щодо її вилучення з постійного користування ДП "Жовтневе лісове господарство" в установленому чинним законодавством порядку не приймалось, її межі даним підприємством не погоджувались.

За таких обставин, заступником керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області було подано до господарського суду позов в інтересах держави про визнання недійсними та скасування рішень Височанської селищної ради від 27.11.2007р. "Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд" та від 27.03.2008р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд"; визнання недійсним договору оренди землі від 03.06.2008р., укладеного на підставі спірних рішень, та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру :00:018:0007.

Ретельно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зясувавши усі фактичні обставини спору та надавши їм відповідну правову кваліфікацію, суд, приймаючи рішення у даній справі, виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ст. 122 ЗК України, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За ст. 2 Земельного кодексу України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч.ч. 3, 5, 6 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час прийняття оспорюваних розпоряджень) юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, на час спірних правовідносин діяв порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р. № 677, згідно п. 10 якого погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягали обов'язковій державній експертизі. При чому, відповідно до ст. 4 вказаного Закону, основними завданнями державної експертизи, зокрема, є організація комплексної, науково обґрунтованої оцінки об'єктів експертизи та перевірка відповідності об'єктів державної експертизи вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка об'єктивних та обґрунтованих висновків державної експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються: питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень; відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства; еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок. Спростування висновків державної експертизи здійснюється в особливому порядку, визначеному ст. 37 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд" за рахунок земель запасу категорії житлової та громадської забудови в селищі Високий Височанської селищної ради Харківського району Харківської області був розроблений, згідно з рішенням ХІ сесії V скликання Височанської селищної ради, Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Грааль", яке діяло на підставі Ліцензії ДКУЗР серія АВ № 332031 від 13.04.2007р.

Вищевказаною організацією під час проведення землевпорядних робіт було встановлено, що спірна земельна ділянка розміщена в межах населеного пункту, вільна від забудови, вкрита дерево-чагарниковою рослинністю. Земельна ділянка межує з півночі на відстані близько 5 метрів від меж земельної ділянки ТОВ "Санітар"; зі сходу вільна від забудови територія Височанської селищної ради, на відстані близько 60 метрів територія кафе ПП ОСОБА_7; з півдня на відстані близько 10 метрів лісові насадження; з заходу на відстані близько 5 метрів знаходиться станція стільникового звязку, на відстані близько 20 метрів територія СТО СПДФО ОСОБА_8

Відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Крім того, проект землеустрою повинен бути погоджений з органами земельних ресурсів, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами, органами містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обовязковій державній експертизі.

Дослідивши наданий 2-м відповідачем проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, суд встановив, що даний проект містить усі необхідні погодження та відповідає вимогам діючого на той час законодавства.

Також землевпорядна документація містить висновок державної експертизи від 17.04.2008р. № 1286, з якого вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд" підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, оцінюється позитивно та погоджується.

Доказів спростування у встановленому порядку відповідних висновків державної експертизи землевпорядної документації (проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки) прокурором і позивачами суду не надано.

У якості підстави для визнання недійсними та скасування рішень Височанської селищної ради від 27.11.2007р. та від 27.03.2008р. прокурором визначено наявність перетину відведеної в оренду ТОВ "МВР-Трейд" земельної ділянки із землями, що перебувають в постійному користуванні ДП "Жовтневе лісове господарство".

Згідно п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

При цьому, планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1. Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986р., планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Згідно п. 2.1.2. вищевказаної Інструкції, складальницький оригінал планшета повинен бути викреслений відповідно до прийнятих умовних знаків і містити повне навантаження (топографічне і лісотаксаційне). На ньому повинні бути вказані область, район, лісгосп, лісництво, номер і площа планшета, картографічна основа, використана при складанні планшета, підписи і прізвища виконавців, які брали участь у його складанні: начальника лісовпорядної партії, геодезиста, інженера-таксатора. Всі ці відомості розташовуються за рамкою планшета в встановлених місцях.

Як зазначено, у Правовому висновку Верховного Суду України у справі про визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки від 23.01.2015р., при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII "Прикінцевих положень" ЛК України.

Позивачем на підтвердження права постійного користування ДП "Жовтневе лісове господарство" землями у Харківському районі надано суду Проект організації та розвитку лісового господарства, у тому числі Планшет, складений на основі геоданих землевпорядкування 1975-1977р.р. і лісовпорядкування 1990р.

Проте, у якості єдиного доказу на підтвердження перетину земельної ділянки, орендованої TOB "МВР-Трейд" із землями, що перебувають в постійному користуванні ДП "Жовтнесе лісове господарство", прокурором надано лист ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 07.07.2016р. за № 278, з посиланням на викопіювання з лісовпорядного планшету та схему розташування земельної ділянки (кадастровий номер :00:018:0007).

З цього приводу суд зазначає , що на вимогу суду не надано доказів на підтвердження повноважень ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" щодо проведення робіт із встановлення земельних меж, чи має ліцензію ця організація на проведення такого роду робіт, таким чином оцінюючи наданий документ, суд вважає , що цей лист не є офіційним висновком щодо встановлення меж земельних ділянок , на відміну від висновку державної експертизи від 17.04.2008р. № 1286, наданого відповідачем.

За таких обставин, надані прокурором вищевказані документи не можуть бути прийняті судом у якості належних доказів перетину земельних ділянок через неможливість встановити їх правову природу, походження і статус.

Вдповідно до п. 2 роз'яснень Президії Вищого арбітражного Суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

У відповідності до ст. 33 Лісового кодексу України (у редакції, що діяла станом на час прийняття спірних розпоряджень), у сфері лісових відносин на відповідній території право передачі у власність, надання у постійне користування земельних лісових ділянок, що перебувають у комунальній власності, в межах сіл, селищ, міст і припинення права користування ними; а також право прийняття рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у комунальній власності, в межах сіл, селищ, міст і припинення права користування ними належить сільським, селищним, міським радам.

Таким чином, Височанська селищна рада, приймаючи рішення від 27.11.2007р. "Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд" та від 27.03.2008р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд", діяла в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного на той час законодавства.

При цьому, суд бере до уваги те, що ТОВ "МВР-Трейд" є добросовісним землекористувачем та своєчасно сплачує оренду плату, що в свою чергу свідчить про відсутність порушень з боку 2-го відповідача фінансових інтересів держави.

Крім того, суд вважає, що у даному випадку прокурором невірно обрано спосіб захисту порушеного права, виходячи з наступного.

Конституційним Судом України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Суд вважає, що прийняті органом місцевого самоврядування (1-м відповідачем) рішення, в подальшому на підставі яких 2-му відповідачу було передано в оренду земельну ділянку, є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпують свою дію внаслідок їх виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі в оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок в оренду), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.11.2014р. у справі № 21-405а14 та, в силу положень ст. 111-28 ГПК України, має враховуватись усіма судами загальної юрисдикції, включаючи й господарські суди.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для визнання недійсними та скасування рішень Височанської селищної ради від 27.11.2007р. "Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд" та від 27.03.2008р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "МВР-Трейд".

Водночас суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997р. ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950р., Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно положень ст. 1 Першого протоколу Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30.06.2006р. визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003р., майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. За висновком Суду в зазначеній справі "наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції".

Пунктом 55-58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Україна-Тюмень" проти України" від 22.02.2008р. визначено, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (див., серед інших, рішення у справі "Споррон" та Льоннрот проти Швеції", від 23 вересня 1982 року, Series A no. 52, p. 26, § 69). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові статті 1 Першого протоколу, включно із другим реченням, яке необхідно розуміти в світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (див. рішення у справі "Прессоз Компанія ОСОБА_9 та інші проти Бельгії", від 20 листопада 1995 року, Series A no. 332, p. 23, § 38). Держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону, про який йдеться. Проте, Суд не може не скористатися своїм повноваженням щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на "мирне володіння [його] майном" в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу (див. рішення у справі "Звольски та Звольська проти Республіки Чехія", N 46129/99, § 69, ECHR 2002-IX).

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини при вирішенні питання щодо припинення права власності приватної особи на майно, внаслідок певних порушень, допущених з боку органу публічної влади при прийнятті рішення про передачу майна у власність, суд наголошує, що, навіть, якщо б Височанською селищною радою Харківського району Харківської області (органом місцевого самоврядування) й були б допущені помилки при прийнятті її головою спірних розпоряджень, вони все одно не могли б бути підставою для позбавлення землекористування 2-го відповідача у справі, який не вчиняв жодних порушень та не знав і не міг знати про вірогідність певних порушень з боку 1-го відповідача при прийнятті її головою спірних розпоряджень.

У зв'язку з викладеним, суд не вбачає підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного у відповідності до розпоряджень Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, а відтак відсутні і підстави для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, приймаючи до уваги, що прокурором не доведено наявності порушень законодавства в діях відповідачів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області є безпідставними та необґрунтованими, у звязку з чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, у судові витрати суд покладає на прокуратуру.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 78, 80, 116, 122, 123, 198 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України "Про землеустрій", ст.ст. 9, 32, 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", р. VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 21.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_10