УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.10.2016Справа № 910/18211/16
Суддя Князьков В.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 613892,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою №б/н від 24.08.2016р. до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про: зобов'язання включити позивача до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк" та стягнення 613892,48 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності повернення позовної заяви із додатками без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 3 частині 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015, № 928-VIII, з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Судом враховано рекомендації, викладені у пунктах 2.10. та 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р., стосовно того, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру, крім того, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Як встановлено судом, в прохальної частини позовної заяви №б/н від 24.08.2016р. ОСОБА_1 фактично зазначено дві вимоги, майнового та немайнового характеру, а саме: зобов'язання включити позивача до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк" та стягнення 613892,48 грн.

Враховуючи викладене, при зверненні із зазначеним позовом до суду ОСОБА_1 мав сплатити судовий сбір як за майнову та не майнову вимоги, а саме у розмірі 10586,39 грн.

Проте, до позовної заяви №б/н від 24.08.2016р. позивачем додано квитанцію №0.0.624835989.2 від 27.09.2016р., яка свідчить про сплату останнім судового збору в сумі 2756,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 не доплачено судовий збір в розмірі 7830,39 грн.

З огляду на викладене, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Крім того, відповідно до вимог п. 2 ст.57 ГПУ України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при подані позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до "Правил надання послуг поштового зв'язку", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно пунктам 59, 61 "Правил надання послуг поштового зв'язку", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Натомість, у описі вкладення від 26.09.2016р., який додано до фіскального чеку № від 26.09.2016р., зазначено, що позивач надіслав на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лише копії додатків доданих до позовної заяви та не надіслав на адресу відповідача позовної заяви.

Статтями 4-2 та 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З огляду на вищенаведене, враховуючи ненадання належних доказів надіслання на адресу відповідача матеріалів позовної заяви, позивач, не дотримуючись принципів господарського процесу, порушив норми п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Ненадіслання відповідачу позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК України, в якому зазначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з частиною третьою статті 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. п. 4, 6 частини першої ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву та додані до неї матеріали без розгляду.

Суддя В.В. Князьков