ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р.Справа № 923/609/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

Головея В.М.

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 19.10.2016р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

на рішення господарського суду Херсонської області

від 21 липня 2016 року

по справі №923/609/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

про стягнення 593301,00 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 19.10.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 21.07.2016р. по справі №923/609/16 (суддя Ярошенко В.П.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення 593301,00 грн. з посиланням на те, що сторони п. 6.1.4 договору оренди будівлі від 08.07.2009р. узгодили, що ФО-П ОСОБА_6 у випадку продажу об'єкту оренди до закінчення строку оренди, зобов'язаний письмово повідомити позивача про продаж об'єкта, який орендується, за 30 календарних днів до дати продажу об'єкта, яка і буде датою розірвання договору, проте, відповідач не повідомив позивача про продаж об'єкта, який орендується, за 30 календарних днів до дати продажу об'єкта відповідно до вимог п. 6.1.4, тому договір оренди від 08.07.2009р. не було припинено (розірвано) у зв'язку з продажем об'єкта оренди, з огляду на що відсутні підстави для повернення відповідачем орендної плати згідно з п. 6.1.4 договору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 21.07.2016р. по справі №923/609/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи це тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого були зроблені помилкові правові висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні наявних в матеріалах справи доказах.

21.09.2016р. від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу. якими відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2009р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (орендар) і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (орендодавець) укладено договір оренди будівлі, умовами якого врегульовано відносини, пов'язані з передачею орендодавця орендарю в строкове оплатне користування нежиле приміщення (далі - об'єкт оренди),а саме: торговельний зал під літерою "А1" (дані техпаспорта) за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 260 кв. м. (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 строк орендного користування складає 12 місяців з дати приймання об'єкта оренди за актом приймання-передачі.

Пунктом 5.1. договору сторони передбачили розмір орендної плати, який складає 1300 доларів США в місяць (із розрахунку 5 доларів США за 1 кв.м.), за виключення наступного періоду -з дати підписання акту прийому-передачі об'єкту в користування і до 31.12.2009р. включно. В період користування з дати підписання акту прийому-передачі об'єкту в користування і до 31.12.2009р. включно розмір орендної плати за користування об'єктом оренди складає 1010 доларів США в місяць (із розрахунку 4 долара США за 1 кв.м.). Орендна плата сплачується в українській гривні, перерахунок здійснюється за курсом долару США до української гривні за даними Українського міжбанківського валютного ринку на дату виставлення рахунку орендодавцем.

Згідно з п. 6.1.4 договору, у випадку продажу об'єкта, який орендується, до закінчення строку оренди, зазначеного в п. 4.1 договору, орендодавець зобов'язується повернути орендарю в повному розмірі всю сплачену суму орендної плати. В цьому випадку орендодавець зобов'язаний письмово повідомити орендаря про продаж об'єкта, який орендується, за 30 календарних днів до дати продажу об'єкта, яка і буде датою розірвання даного договору.

Строк дії договору починається з дати підписання і закінчується з дати підписання акту прийому-передачі об'єкта оренди, але у будь-якому випадку до повного виконання взятих за договором зобов'язань (п.11.2 договору).

01.10.2009р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору оренди будівлі від 08.07.2009р.

Вказаною додатковою угодою сторони збільшили площу об'єкта оренди до 353,3 кв. м, зазначивши, що об'єкт оренди становить: торговельно-офісний центр, який складається з торговельного залу площею 250,7 кв. м, офісних та допоміжних приміщень 102, 6 кв. м.

Також, додатковою угодою № 1 до договору сторони змінили розмір орендної плати (п. 5.1 договору), узгодивши, що розмір орендної плати за користування об'єктом оренди площею 260 кв. м до 30.09.2009р. складає в еквіваленті 1300 дол. США в місяць; за користування об'єктом оренди площею 353,3 кв. м з 01.10.2009р. до 31.12.2009р. складає в еквіваленті 1413,2 дол. США, починаючи з 01.01.2010р. до закінчення строку договору розмір орендної плати становить 1663,9 дол. США. Орендна плата сплачується в гривнях по курсу долара США за даними Українського міжбанківського валютного ринку на дату виставлення рахунку.

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2009р. між сторонами підписано акт приймання-передачі об'єкту оренди.

Позивач зазначає, що на його адресу надійшов лист від відповідача з повідомлення про те, що він має намір достроково, починаючи з 01.07.2013р. розірвати договір оренди від 08.07.2009р., та просив позивача забезпечити явку уповноважених представників 01.07.2013р. для складання акта приймання-передачі майна.

Як стверджує позивач, на виконання вимог відповідача, нею було звільнено орендовані приміщення з 02.08.2013р., що підтверджується копією листа від 02.07.2013р., яким вона повідомила відповідача, що офісні і допоміжні приміщення площею 102, 6 кв. м, нею звільнено та направила для підписання акт приймання-передачі орендованого майна від 01.07.2013р., а також копією листа від 03.08.2013р., яким вона повідомила відповідача, що нею звільнені приміщення торгівельно-офісного центру площею 260 кв. м та направила для підписання акт приймання-передачі орендованого майна від 02.08.2013р.

30.01.2014р. позивач надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою повернути 571880,76 грн. орендної плати на підставі п. 6.1.4 договору.

Проте, вказана претензія залишена відповідачем без реагування, що стало підставою звернення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до господарського суду Одеської області з позовними вимогами про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 593301,00 грн. збитків.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з позовної заяви, ФО-П ОСОБА_5 просить стягнути з ФО-П ОСОБА_6 збитки у сумі 593301,00 грн.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При цьому, колегія суддів зазначає, що протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювача збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

При цьому, стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проаналізувавши дані обставини, апеляційний суд зазначає, що позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Крім того, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вказує, що позивачем не доведено також і існування противоправної поведінки відповідача, яка є елементом правопорушення, а також суд звертає увагу на відсутність реальних збитків у позивача.

Враховуючи те, що позовна заява ФО-П ОСОБА_5 взагалі не містить посилань на норми законодавства, які регулюють правовідносини щодо стягнення збитків, а заявлена позивачем до стягнення сума в розумінні приписів Цивільного кодексу України не є збитками, судова колегія приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з п. 6.1.4 договору, у випадку продажу об'єкта, який орендується, до закінчення строку оренди, зазначеного в п. 4.1 договору, орендодавець зобов'язується повернути орендарю в повному розмірі всю сплачену суму орендної плати. В цьому випадку орендодавець зобов'язаний письмово повідомити орендаря про продаж об'єкта, який орендується, за 30 календарних днів до дати продажу об'єкта, яка і буде датою розірвання даного договору.

Апеляційний господарський суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про продаж об'єкта оренди за 30 календарних днів до дати продажу,отже, договір оренди від 08.07.2009р. не було припинено (розірвано) у зв'язку з продажем об'єкта оренди.

Колегія суддів не приймає у якості такого доказу лист відповідача про намір достроково, починаючи з 01.07.2013р. розірвати договір оренди від 08.07.2009р., оскільки він не містить дати його складання, крім того, відсутні відомості про те, коли позивач отримав цей лист.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для повернення відповідачем орендної плати згідно з п. 6.1.4 договору.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 21.07.2016р. по справі №923/609/16 - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Херсонської області від 21.07.2016р. по справі №923/609/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 24.10.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.