РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2016Справа №910/10428/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Омега-2»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК Україна»

Про стягнення 1 826 982,41 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Виноградний В.М., довіреність № б/н від 08.07.2016р.;

Тімашов А.С., договір № б/н від 19.02.2016р.

від відповідача: Левтерова Т.М., довіреність № б/н від 01.10.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛК Омега-2» (далі -позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК Україна» (далі - відповідач) про стягнення 1 826 982,41 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 2 від 31.08.2015р.

Ухвалою суду від 11.07.2016р. порушено провадження у справі № 910/10428/16 та призначено розгляд на 11.07.2016 р.

07.07.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду документи по справі.

08.07.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду клопотання про повергнення позовної заяви та клопотання про відкладення розгляду справи.

11.07.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд задовольнив клопотання відповідача та відклав судовий розгляд справи на 15.08.2016р.

11.08.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду відзив на позовну заяву.

15.08.2016р. представники позивача у судовому засіданні надали пояснення по справі, підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали суду письмові пояснення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Сторони заявили клопотання про продовження строку вирішення спору.

Суд задовольнити клопотання сторін про продовження строку вирішення спору та відклав розгляд справи на 19.09.2016р.

01.09.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду пояснення по справі.

08.09.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду документи по справі.

19.09.2016р. судове засідання не відбулось, у зв'язку з лікарняним судді Мельника В.І., засідання перенесене на 30.09.2015р., про що сторони повідомлені згідно розписки.

30.09.2016р. представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2104 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК омега-2» та Приватним акціонерним товариством «УВК Україна» укладено договір суборенди нерухомого майна складського комплексу. Сторони погодили вартість суборенди майна та компенсацію вартості комунальних платежів.

Як зазначено в позовній заяві, в подальшому ТОВ «УВК Україна» звернулося до ТОВ «ЛК омега-2» з пропозицією про заміну сторони в зобов'язанні та про переведення боргу з ПРаТ «УВК Україна» на ТОВ «УВК Україна» на що позивач погодився.

31.08.2015р. укладено договір про заміну сторони зобов'язання згідно п. 3.1 якого первісний суборендар передає, а новий суборендар приймає на себе всі права, зобов'язання та відповідальність Первісного суборендаря згідно з Контрактом (мається на увазі договір суборенди від 01.12.2014 р.).

31.08.2015р. укладений договір про переведення боргу № 2, згідно якого борг ПРаТ «УВК Україна» перед ТОВ «ЛК омега-2» в сумі 3 989 016,77 грн. існуючий станом на 31.08.2015 р. переводився на ТОВ «УВК Україна». Актом звіряння, який є додатком до вказаного договору, узгоджувалася сума заборгованості. Додатковою угодою № 1 до вказаного договору від 11.09.2015 сторони змінили суму заборгованості, визначивши її у розмірі 4 033 941,77 грн. Також сторони погодили графік погашення заборгованості, відповідно до якого заборгованість повинна була погашатися щотижнево, починаючи з 40 тижня 2015 р. до повного погашення заборгованості 01.12.2015 р. в сумах по 600 000,00 грн., а починаючи з 44 тижня в сумах по 300 000,00 грн. Вказані документи від імені ТОВ «УВК Україна» підписав представник за дорученням Ткачук Яна Анатоліївна.

Згідно банківських виписок відповідач частково здійснив погашення заборгованості. Станом на 01.10.2015 р. залишок непогашеної заборгованості склав 1 505 678, 97 грн.

Виходячи із матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача надіслано претензію від 20.01.2016 р., яку відповідач отримав 26.01.2016 р., але відповіді на неї не поступало.

Відповідно до п. 14.1 договору суборенди майна від 01.12.2014 р. у випадку затримку розрахунку суборендар сплачує орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ., Позивач, також, просив стягнути з відповідача, інфляційне збільшення суми боргу - 34 497,01 грн., загальну суму пені за договором - 268 490,77 грн., суму процентів за договором - 18 315,66 грн.

Однак, суд відмовляє у задоволенні позову повністю, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до змісту ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 3 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Копія договору про переведення боргу № 2 від 31.08.2015 р. не містить підпису та печатки АТ «УВК Україна», також є відсутніми печатки ТОВ «УВК Україна» та ТОВ «ЛК Омега-2».

Копія Додатку № 1 до договору про переведення боргу № 2 від 31.08.2015 р. не містить печаток жодної із сторін, а також підпису представників АТ «УВК Україна» та ТОВ «ЛК Омега-2».

Позивачем надана копія Додатку № 1 до договору про переведення боргу №2 від 31.08.2015 р., який також не містить печаток жодної із сторін, а також підпису представників АТ «УВК Україна» та ТОВ «ЛК Омега-2».

Копія Додаткової угоди № 1 до договору про переведення боргу № 2 від 31.08.2015 р. не містить печаток жодної із сторін, а також підпису представників АТ «УВК Україна» та ТОВ «ЛК Омега-2».

Копія Додатку № 2 до договору про переведення боргу № 2 від 31.08.2015 р. не містить печаток жодної із сторін, а також підпису представника АТ «УВК Україна».

Копія договору про заміну сторони зобов'язання від 31.08.2015 р. не містить печаток жодної із сторін, а також підпису представника АТ «УВК Україна».

Копії актів надання послуг, надані позивачем, містять печатки та підписи представників ТОВ «ЛК Омега-2» та ПАТ «УВК Україна» (), яке не є стороною у цій справі.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Ч. 4. ст. 203 ЦКУ передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦКУ правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1. ст. 208 ЦКУ у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Ст. 520 ЦКУ встановлено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом

Ст.521 ЦКУ передбачається, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст. 513 ЦКУ, згідно з якими такий правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, за яким змінюється боржник.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України (надалі - «ГКУ») господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення заборгованості, є такою, що не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено: 24.10.2016р.)

Суддя Мельник В.І.