РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/15187/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рідна"
до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"
про стягнення 34 495, 11 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Сисоєв Є.О. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Рідна" (далі-позивач, ПрАТ "СК "Рідна") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (далі-відповідач, ПрАТ "СТ "Іллічівське") про стягнення страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 34 495, 11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Рідна" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № АТ 355/15 від 14.12.2015 р., страхового акта № 4071 від 07.04.2016 року, Звіту № 2380 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 16.01.2016 р. за участю застрахованого транспортного засобу Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 42 006, 13 грн., а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія Daewoo Lanos 1.5, д/н НОМЕР_2, була застрахована у відповідача на підставі Полісу № АІ/5325540 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 р. порушено провадження у даній справі № 910/15187/16, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.10.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року виправлено допущену технічну помилку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 р. та призначено справу № 910/15187/16 до розгляду у судовому засіданні 12.10.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 12.10.2016 року наполягав на задоволенні позовних вимог та надав усні пояснення по справі. 05.10.2016 року через загальний відділ діловодства суду звернувся із заявою про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвала суду була надіслана судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, а також на адресу відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.10.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Рідна" (далі - страховик) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АТ 355/15 (далі - договір), відповідно до умов якого страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхувальником, на користь якої укладено договір (вигодонабувачу), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 договору страховими ризиками/випадками є:

- пошкодження, знищення, втрата ТЗ та/або ДО (додаткового обладнання) до нього внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП);

- пошкодження, знищення, втрата ТЗ та/або ДО до нього внаслідок протиправних дій третіх осіб (ПДТО);

- пошкодження, знищення, втрата ТЗ та/або ДО до нього внаслідок інших випадкових подій (ІВП);

- втрата ТЗ внаслідок незаконного заволодіння ним (незаконне заволодіння).

Пунктом 9 договору, що він набирає чинності з моменту надходження першого страхового платежу в повному обсязі на поточний рахунок або в касу страховика та діє відповідно до умов розділу 7 договору за умови сплати страхових платежів у розмірі та строки, визначені розділом 7 договору.

16.01.2016 року на перехресті вул. Олени Теліги та вул. Івана Гонти ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_3 рухався на заборонений сигнал світлофора (червоне світло), внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України.

Відповідно до Звіту № 2380 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1, який складено суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 42 006, 13 грн.

Відтак, позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № АТ 355/15 від 14.12.2015 р., страхового акта № 4071 від 07.04.2016 року, Звіту № 2380 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, Постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2016 року, внаслідок завданої шкоди застрахованому транспортному засобу під час спірної ДТП здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 42 006, 13 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи видатковим касовим ордером від 07.04.2016 року.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське" на підставі Полісу № АІ/5325540 зі строком дії з 26.03.2015 р. по 25.03.2016 р., цим полісом встановлено франшизу в розмірі 510, 00 грн.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно із статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, які не відшкодовуються страховиком за договором страхування.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5, тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 32, 34 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що Закони України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 р. у справі №3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов'язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах спеціального нормативно-правого акта, а саме Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то в даному випадку застосовуються норми цього Закону, а саме статті 29.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Застрахований Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Рідна" транспортний засіб Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 - 2007 року випуску. Тобто, станом на дату ДТП автомобілю було 9 рок, а відтак мав бути визначений коефіцієнт фізичного зносу.

З наявного Звіту № 2380 від 22.01.2016 року вбачається наступне:

- вартість відновлювального ремонту КТЗ - 85 485, 07 грн.;

- вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 42 006, 13 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається із фактичних даних, наявних у матеріалах справи, у квітні 2016 року позивачем на адресу відповідача була направлена заява про страхове відшкодування (вихідний № 110/1 (3618) від 19.04.2016 року; дата отримання заяви відповідачем - 21.04.2016 року) за полісом № АІ/5325540 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за вказаною подією.

У серпні 2016 року позивачем було отримано лист відповідача № 2868-рв від 25.07.2016 року, згідно із яким розмір страхового відшкодування за полісом № АІ/5325540 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за заявленою подією складає 34 495, 11 грн. і буде перераховано на поточний рахунок позивача.

Однак, станом на день звернення із позовом страхове відшкодування Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське" виплачено не було.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, у зв'язку із настанням страхового випадку - пошкодженням транспортного засобу Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 у відповідача виник обов'язок відшкодувати позивачеві витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого автомобіля НОМЕР_5 у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське".

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 626, 629, 993 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рідна" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 38-Б; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рідна" (04070, м. Київ, вул. Ігорівська 12-А; ) страхове відшкодування у розмірі 34 495, 11 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 17.10.2016 р.

Суддя Ю.О.Підченко