ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р.Справа № 915/2210/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.

суддів: Лисенко В.А., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання: Бендерук Є.О.;

за участю представників сторін:

Від ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" - ОСОБА_1, довіреність № 09-01/54 від 11.10.16;

від Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" - не з'явився;

розглянувши апеляційну Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 12.09.2016 року

по справі №915/2210/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до Публічного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, 18)

про стягнення 17 197 792.39 грн.,

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.02.2016 року по справі №915/2210/10 вимоги ПАТ „НАК „Нафтогаз України задоволено частково, а саме стягнуто з ПАТ „Миколаївська ТЕЦ 2 000 000 грн. пені, 6 648 092,64 грн. інфляційних втрат, 490 184,33 грн. 3% річних та 169, 131,04 грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 року №915/2210/15 рішення господарського суду Миколаївської області від 22.06.2016 року змінено та стягнуто з ПАТ „Миколаївська ТЕЦ 6 648 092,64 грн інфляційних витрат, 490 184,33 грн. 3% річних, 2 000 000,00 пені, 1 878 913,06 грн. штрафу, 116 928,00 грн. судового збору за подання позову та 128 741,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

21.07.2016 року ПАТ „Миколаївська ТЕЦ звернулось до суду першої інстанції з заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 22.02.2016 року на три роки, починаючи з липня 2016 року по травень 2019 по 250 000,00 грн., в останній місяць строку в червні 2019 року 2 512 859,41 грн.

В обґрунтування зазначеної заяви ПАТ „Миколаївська ТЕЦ посилалось на те, що являється фінансово неспроможним сьогочасно або в найближчий час виконати рішення суду, зокрема сплатити борг негайно і одним або декількома платежами.

Крім того, боржник в заяві від 21.06.2016 року стверджує, що він є стратегічно важливим та соціально значимим теплопостачальним підприємством міста Миколаїва, оскільки забезпечує теплом та гарячою водою більше ніж 40% споживачів міста. Також до причин неспроможності ПАТ „Миколаївська ТЕЦ сьогочасно виконати рішення суду першої інстанції в повному обсязі є непогашення споживачами теплової енергії всіх категорій боргу за поставлену теплову енергію. Зокрема, відповідно до акту звірки розрахунків від 19.05.2016 року, станом на 01.05.2016 року заборгованість Державного підприємства „Енергоринок перед ПАТ „Миколаївська ТЕЦ складає 40 186 233,75 грн., яку відповідач не має змоги стягнути навіть в судовому порядку. Таким чином, борг перед ПАТ „Миколаївська ТЕЦ в загальній сумі складає 72 447 501,24 грн.

Ухвалою від 12.09.2016 року по справі №915/2210/15 господарський суд Миколаївської області заяву ПАТ „Миколаївська ТЕЦ про розстрочку виконання рішення суду задовольнив частково, розстрочив виконання рішення суду до 31.08.2018 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 12.09.2016 року по справі №915/2210/15 та прийняти нову ухвалу по справі, якою відмовити у наданні відстрочки виконання рішення у повному обсязі.

Підставами для скасування ухвали суду першої інстанції апелянт зазначає, що відповідачем не було надано доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а саме: доказів загрози банкрутства, доказів відсутності коштів на банківських рахунках, доказів відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Таким чином, позивач зазначає, що твердження ПАТ „Миколаївська ТЕЦ про відсутність у нього грошових коштів та інших активів, які не підтверджені жодними доказами, а отже не доведені, не може свідчити про неможливість виконання рішення суду.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" вважає що ухвала господарського суду Миколаївської області від 12.09.2016 року №915/2210/15 щодо надання відповідачу розстрочки виконання зобовязання, є безпідставною, прийнятою з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, що суперечить нормам, які визначені статтею 121 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання не зявився, причин незявлення суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні був присутнім, наполягав на залишенні апеляційної скарги позивача без задоволення, посилаючись на відзив, який надіслано Одеському апеляційному господарському суду 25.10.2016 року.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду 25.10.2016 року отримала вищевказаний відзив на апеляційну скаргу ПАТ „НАК „Нафтогаз України від 26.09.2016 року і долучила до матеріалів справи.

У відзиві відповідач наголошує на безпідставності апеляційної скарги та вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

По-перше, на момент звернення позивача з позовом до суду заборгованість ПАТ „Миколаївська ТЕЦ за спожитий природний газ була відсутня, а це свідчить про те, що відповідач повністю виконав основне зобовязання перед ПАТ „НАК „Нафтогаз України, що мінімізувало ризик невчасних розрахунків за поставлений за зовнішньоекономічними контрактами імпортований природний газ, що місцевим господарським судом прийнято до уваги при винесенні оскаржуваної ухвали.

По-друге, ПАТ „НАК „Нафтогаз України зазначає, що питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду, вирішувалось місцевим господарським судом без дотримання балансу інтересів сторін. Дане твердження є хибним, оскільки місцевий господарський суд, враховуючи обставини справи та інтереси обох сторін, лише частково задовольнив заяву відповідача та розстрочив виконання судового рішення замість 36 місяців лише на 24 місяці, при цьому суд першої інстанції врахував фінансовий стан як ПАТ „НАК „Нафтогаз України, так і ПАТ „Миколаївська ТЕЦ.

Крім того, відповідач надав місцевому господарському суду відповідні докази на підтвердження важкого фінансового стану, в тому числі внаслідок несплати боргів населенням, бюджетними установами та Державним підприємством „Енергоринок.

Не зважаючи на вищезазначене, ПАТ „Миколаївська ТЕЦ вживає усі належні від нього заходи для стягнення заборгованості зі споживачів теплової та електричної енергії.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Згідно з п. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, в розумінні наведеної норми розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Таким чином, в основу судового рішення про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні врахувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ „Миколаївська ТЕЦ при зверненні до суду про відстрочку виконання рішення, посилається на складну фінансову ситуацію, що склалася на підприємстві, яка загрожує повній зупинці підприємства та значними соціальними наслідками.

Крім того, ПАТ „Миколаївська ТЕЦ зазначає, що контрагенти належним чином не виконують перед ним грошових зобов'язань, а окремі з них взагалі ігнорують виконання своїх фінансових зобов'язань. Також боржник посилається на необхідність проведення незапланованих витрат на усунення аварійних ситуацій, які виникають на теплових мережах, оскільки технічне обладнання має завершальний нормативний строк експлуатації.

Також відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2014 року №217 „Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, всі надходження на спеціальний рахунок ПАТ „Миколаївська ТЕЦ, відкритий в уповноваженому банку для плати за теплову енергію від споживачів, розподіляються і першочергово перераховуються в частині вартості природного газу на спеціальний рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а вже потім в частині виробництва, транспортування та постачання теплової енергії без урахування вартості природного газу на поточний рахунок ПАТ „Миколаївська ТЕЦ. Тобто, значна частка коштів, які надходять від споживачів як плата за спожиту теплову енергію, уповноваженим банком відразу перераховується на рухунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як плата за природний газ, а позивачу перераховується лише залишок від зазначених коштів.

В підтвердження обставин, які ускладнюють виконання рішення господарського суду, боржником надані докази, які вказують, що: станом на 01.06.2016, заборгованість споживачів теплової енергії перед товариством складає 32261267,49 грн., яка включає заборгованість населення, а саме 29286276,24 грн. фізичні особи, 2974991,25 грн. юридичні особи; заборгованість промисловості складає 1946359,70 грн.; 849222,68 грн. ЖБК та ОСББ; 179408,87 грн. бюджетні установи та організації.

Крім цього, важливою причиною неспроможності боржника виконати рішення в повному обсязі є також непогашення Державним підприємством Енергоринок заборгованості за відпущену по договору №495/02 від 28.04.2001 року електроенергію. Таким чином, відповідно до акту звірки розрахунків від 19.05.2016 року, станом на 01.05.2016 року заборгованість Державного підприємства Енергоринок перед Товариством складає 40186233,75 грн. Крім цього, боржником надано суду Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2016 та Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за ІІ квартал 2016 року, з яких вбачається наявність значної кредиторської заборгованості боржника та поглиблення збитковості підприємства, що свідчить про складний фінансовий стан підприємства та відсутність у боржника можливості виконати накази господарського суду Миколаївської області від 04.07.2016 на даний момент в повному обсязі. Варто зазначити, що навіть за наявності вищезазначених обставин, ПАТ „Миколаївська ТЕЦ вживає всі залежні від нього заходи для погашення боргу перед позивачем.

Також судом враховано, що основний борг з оплати природного газу був сплачений боржником в повному обсязі, а судове рішення стосується лише стягнення з боржника пені, штрафу, інфляційних втрат, 3% річних та судового збору.

Оцінивши вказані обставини та проаналізувавши докази, надані боржником в обґрунтування своєї позиції, врахувавши інтереси стягувача, виходячи з матеріальних інтересів обох сторін, суд надав розстрочку виконання рішення суду першої інстанції до 31.08.2018 року.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки не впливають на правомірність винесеної господарським судом ухвали.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, ухвала відповідає приписам процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування ухвали.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Миколаївської області від 12.09.2016 року по справі №915/2210/15 залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; 106; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 12.09.2016 року по справі №915/2210/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 12.09.2016 року по справі №915/2210/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: С.І. Колоколов

ОСОБА_2