ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" жовтня 2016 р. Справа № 903/518/16

Суддя господарського суду Волинської області Демяк Валентина Миколаївна, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОБУД-2

про розстрочку виконання рішення господарського суду від 04.10.2016р.

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС, м. Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОБУД-2, м. Луцьк

про стягнення 955847,34грн.

Представники:

від заявника (боржника): ОСОБА_1 довіреність № 141 від 03.08.2016р.

від позивача (стягувача): не прибув

Встановила: 19.10.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю Житлобуд - 2" звернулося із заявою до суду про розстрочку виконання рішення господарського суду від 04.10.2016р. відповідно до ст. 121 ГПК України та ст. 36 Закону України Про виконавче провадження.

В обґрунтування підстав для розстрочення рішення посилається на неможливість виконати рішення суду у звязку із важким фінансовим становищем.

Зокрема, ТзОВ «Житлобуд-2» понесено фактичні збитки у сумі 2090337,10 грн., які виникли в процесі виконання робіт по договорах підряду, укладених з Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації, № 9, № 10, № 11, № 12, № 13 (на підставі договору між Волинською обласною державною адміністрацією та Міністерством оборони України від 03.04.2015 року № 343/1/22 щодо делегування функцій замовника будівництва інженерних споруд та розпорядження голови облдержадміністрації від 14.04.2015 року № 147 «Про визначення замовника робіт з будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави») внаслідок невиконання взятих на себе зобовязань згідно договорів субпідряду № 10/05, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» та № 10/05-1. укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс».

Замовник (Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації) досі не погодився підписати додаткові угоди на суму збитків, у розмірі 2 090 337, 10 грн., хоча ціна згідно п. 4.1 договорів є динамічною, та відповідно їх не оплатив. Тому у грудні 2015 року Управління капітального будівництва Волинської обласної державної адміністрації не задовольнило та не могло позитивно задовольнити листи ТзОВ «Житлобуд-2» №222 від 25.08.2015р., № 235 від 14.09.2015р., № 253 від 07.10.2015року, оскільки до сьогоднішнього дня з ТзОВ «Житлобуд-2» не були укладені додаткові угоди до договорів на суму, про яку йдеться в цих листах. Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Волинської ОДА здійснив виплати згідно існуючих договорів, в які сума збитків, понесених ТзОВ «Житлобуд-2», ще не була включена, бо не могли передбачити на етапі укладення цих договорів, що субпідрядники не виконають взяті на себе зобовязання, та відповідно не могли передбачити те, що понесемо збитки. Відповідно збитки у сумі 2090337,10 грн., які ТзОВ «Житлобуд-2» понесло внаслідок невиконання договорів субпідряду ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» та ТзОВ «Проектно- будівельне підприємство «Азовінтекс», досі Замовником не оплачені. В свою чергу сума штрафних санкцій та процентів, стягнута з ТзОВ «Житлобуд-2» за рішенням суду від 04.10.2016 р. у справі №903/518/16 нарахована позивачем на підставі договору поставки №522/2015-55ю від 07.05.2015 р.. укладеного між Позивачем та відповідачем саме для забезпечення виконання будівельних робіт в секторі «М» зони АТО за вищезазначеними договорами підряду № 9, № 10, № 11, № 12, № 13, укладеними з Департаментом житлово- комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації.

Понесені внаслідок не підписання додаткових угод на суму фактичних витрат Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації збитки в сумі 2090337,10 грн. є непоодиноким фактом невиконання державою в собі цього органу своїх зобовязань перед ТзОВ «Житлобуд-2». Так, ТзОВ «Житлобуд-2» на замовлення Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації здійснював будівництво 5-ти обєктів, а саме: благоустрою території кладовищ в с. Вишнів та с. Модринь Грубешівського повіту Люблінського воєводства ОСОБА_2, в с. Острівки Любомльського району, с. Федорівка Володимир-Волинського району та кладовища Михлинської селищної ради Горохівського району (місць поховання жертв війни україно-польського конфлікту 1943 року). За виконані роботи Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації не сплатив ТзОВ «Житлобуд-2» 473579,35грн. В судовому порядку ці кошти стягнуті, рішення набрали законної сили і на їх виконання судом видані накази на примусове виконання, які звернуті до примусового виконання, обліковуються в органах Держказначейства, але досі не виконанні копії заяв на примусове виконання судових наказів та накази Господарського суду Волинської області по справі №903/1363/13, №903/1364/13, № 903/1409/13, №903/1466/13, № 903/1408/13. ТзОВ «Житлобуд-2» неодноразово звертався з приводу виплати цих коштів до Міністра фінансів України, Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби у Волинській області, Волинської обласної державної адміністрації, але у відповідях нас повідомляють, що перерахунок коштів буде здійснено в порядку черговості подання виконавчих документів, перед якими існує непогашена заборгованість, а коштів для оплати виділено недостатньо, тому з 2014 року і до сьогоднішнього дня борг державою не оплачений.

Водлночас, у ТзОВ «Житлобуд-2» є зобовязання перед кредитором АТ «УкрСиббанк» - кредит у розмірі 5 790 000 (пять мільйонів сімсот девяносто тисяч гривень, 00 коп.) грн., шо підтверджується довідкою з банку № 372/184 від 17 жовтня 2016 року.

Крім того, згідно договору будівельного підряду № 38 від 01 жовтня 2015 року, укладеного з ПП «КРП», у грудні 2015 року ТзОВ «Житлобуд-2» були виконані будівельні роботи на обєкті «Реконструкція котельні ПП КРП» на вул. Карбишева 2 в м. Луцьку» на загальну суму 494 394,00 грн., що підтверджується актами виконаних робіт форми КБ-2 та КБ-3, а також поставлено грати металеві за суму 2 392,25грн., що підтверджується накладною № РН-0000007 від 31.03.2016 року, тобто в цілому ПП «КРП» нам заборгувало 496 786,25 грн. (чотириста девяносто шість тисяч сімсот вісімдесят шість гривень, 25 коп.) згідно виставленого рахунка № СФ-0000013, про необхідність оплати якого ми повідомляли у листі № 143 від 06.06.2016 року. Вказані кошти ПП «КРП» досі не сплачено.

ТзОВ «Житлобуд-2» наголошує на тому, що основна сума заборгованості за договором постачання у сумі 495672,04грн. була погашена 03.08.2016 року ще до отримання 04.08.2016р. позовної заяви.

В судовому засіданні представник боржника подав клопотання за вх. №01-54/9695/16 від 27.10.2016р., яким долучив до матеріалів справи наступні документи:

- довідку АТ "УкрСиббанк" № 372/194 від 26.10.2016р. про залишок коштів на рахунку;

- довідку ПАТ КБ "Приватбанк" № 161024SU17004610 від 24.10.2016р. про залишок коштів на рахунку.

Представник стягувача подав заяву про відкладення розгляду справи № 522/374-06 від 26.10.2016р., в зв'язку з тим, що заяву ТзОВ "Житлобуд -2" про розстрочку виконання судового рішення не отримано.

За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (Постанова, Пленум Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р., № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Вищий господарський суд України у п. 25 інформаційного листа від 11.04.2005р. №01-8/344 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році розяснив, що господарський суд не може продовжити встановлений ч. 1 ст. 121 ГПК України строк розгляду заяви про відстрочку виконання рішення.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду заяви по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представника стягувача.

Заслухавши пояснення боржника, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 04.10.2016 року у вказаній справі постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОБУД-2 (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Конякіна 16б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Леніна,68-А, ) 435712,46 грн., в т.ч.: пені 271316,82грн., 10% річних 97380,19, штрафу 67015,45 та 13220,77витрат по сплаті судового збору.

Провадження в частині стягнення 445672,04 грн. основного боргу припинено.

На виконання даного рішення від 04.10.2016р. судом було видано наказ № 903/518/16-1 від 18.10.2016р. про його примусове виконання.

У відповідності до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, змінити спосіб та порядок його виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право розстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку предявлення наказу до виконання.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі, строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Пунктом 7.2 зазначеної постанови визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Пленум Верховного Суду України у п.10 Постанови від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зауважив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх обєктивний вплив на виконання рішення суду.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець та вищі судові інстанції у будь-якому випадку повязують можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з обєктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, наведені ТзОВ «Житлобуд - 2» обставини є такими, що істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача.

Разом з тим, згідно ст. 124 Конституції України, ст. 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Між тим, із матеріалів заяви та доводів представника боржника слідує, що виконати рішення суду про стягнення 435712,46грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС в добровільному порядку не має можливості.

Як уже судом зазначено вище, важкий фінансовий стан боржника не може бути підставою для надання судом розстрочки виконання рішення суду.

Водночас, судом враховано, що ТзОВ «Житлобуд -2» незважаючи на фінансові труднощі продовжує будівництво різних об'єктів.

Про добросовісність відповідача та на намір виконувати рішення суду свідчить та обставина, що ТзОВ «Житлобуд-2» 03.08.2016 року повністю сплатило основну суму заборгованості в сумі 495672,04 грн. за договором поставки №522/2015-55ю від 07.05.2015року, ще до отримання 04.08.2016 року позовної заяви.

Внаслідок примусового виконання рішення, що включає накладення арешту на рахунки боржника загрожує звільненням працівників, так як коштів для оплати їх праці будуть відсутні, це призведе до блокування роботи боржника та реальну загрозу доведення його до банкрутства.

Разом з тим, перед боржником існує дебіторська заборгованість у сумі 2563916,45грн повернення яких також дозволить виконати рішення суду.

Крім того, у ТзОВ «Житлобуд-2» є зобовязання перед кредитором АТ «УкрСиббанк» - кредит у розмірі 5 790 000,00грн., шо підтверджується довідкою з банку № 372/184 від 17 жовтня 2016 року.

Згідно приписів ст. 83, 121-1 ГПК України розстрочення виконання рішення є правом суду першої інстанції яке він реалізовує виключно на підставі дослідження всіх матеріалів та обставин справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що наведені боржником обставини підтверджують винятковість випадку та виступають обставинами, необхідними для розстрочення виконання рішення суду від 04.10.2016р., що забезпечить його виконання в цілому та не порушить при цьому права інших осіб.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за можливе заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Житлобуд - 2" задовольнити частково та розстрочити виконання рішення суду від 04.10.2016р. у справі № 903/518/16 терміном на 6 місяців до 30.05.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Житлобуд -2 про розстрочення виконання рішення господарського суду Волинської області від 04.10.2016р. у справі №903/518/16 задовольнити частково.

2. Виконання рішення господарського суду Волинської області від 04.10.2016р. у справі №903/518/16 розстрочити строком до 30.05.2017р. відповідно до графіку:

1. листопад 2016 року 72618,74грн.;

2. грудень 2016 року 72618,74грн.;

3. січень 2017 року 72618,74грн.;

4. лютий 2017 року 72618,74грн.;

5. березень 2017 року 72618,74грн.;

6. квітень 2017 року 72618,76грн.

Суддя В. М. Дем`як