ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.16р. Справа № 904/6490/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "НИВА"

до Любимівської сільської Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про визнання права власності за набувальною давністю

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність від 25.07.2016 року; ОСОБА_2, дов. від 25.07.2016 року, представник;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "НИВА" звернулось до господарського суду із позовом до Любимівської сільської Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому, як правонаступнику ДП "Нива" правонаступнику, була передана адміністративна будівля літ. А, загальною площею 495,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41- В, проте як виявлено в подальшому, правовстановлюючі документи на будівлю у провопопередника відсутні. Позивач зазначає, що спірний об'єкт нерухомості перебуває на балансі підприємства, та протягом всього часу використовується у господарській діяльності підприємства. Як зазначає позивач, він добросовісно заволодів спірним майно, тривалий час з 2000р. безперервно та відкрито ним користувався, у зв'язку із чим вбачає підстави для визнання за ним права власності на вказане вище нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України, тобто, за набувальною давністю.

Відповідач надав відзив на позов, проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати буз участі його представника.

Ухвалою господарського суду від 03.10.2016 року строк розгляду вирішення спору продовжено до 20.10.2016 року.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.10.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, суд, -

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2000 року відбулося засідання загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт», на якому було прийнято рішення про створення дочірнього підприємства ТОВ «Агросвіт» з назвою «НИВА». Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №567675 Дочірнє підприємство «НИВА» зареєстровано 27.01.2000 року.

26.12.2006 року було створено на базі ДП «НИВА» нове сільськогосподарське формування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарську фірму «НИВА» (далі-Позивач). У протоколі було зазначено, що слід вважати ТОВ Сільськогосподарську фірму «НИВА» правонаступником Дочірнього підприємства «НИВА».

Відповідно до Акту про ліквідацію підприємства від 10.01.2008 року залишкові розрахунки Дочірнього підприємства «НИВА» передано новоствореному ТОВ «Сільськогосподарська фірма «НИВА».

Разом з майном, яке фактично перейшло у власність правонаступника ДП «НИВА», правонаступнику була передана адміністративна будівля літ. А, загальною площею 495,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41- В.

Дана адміністративна будівля була збудована у 1963 році та обліковувалася на відокремленому балансі Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», а з 27.01.2000 року знаходилася у володінні ДП «НИВА», в подальшому перейшла у користування позивача.

18.05.2016року рішенням Виконавчого комітету Любимівської сільської ради вищезгаданій адміністративній будівлі було присвоєно поштову адресу: 52042, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41-В.

20.06.2016 року на замовлення Позивача було виготовлено технічний паспорт за інвентаризаційною справою № 264-2016 на адміністративну будівлю літ. А, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41- В. з якої вбачається, що адміністративну будівлю літ. А побудовано у 1963 році. Загальна площа будівлі складає 495,8 кв.м. Згідно з проведеної оцінки адміністративної будівлі, її загальна вартість складає - 100 000 грн.

З моменту створення Дочірнього підприємства «НИВА» правопопередника Позивача - 27.01.2000 року, Позивач відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, яке облікується на його самостійному балансі, до якого відноситься адміністративна будівля літ. А, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41 - В.

Вищезазначену будівлю Позивач використовує у своїй основній діяльності та сплачує за послуги електропостачання та водовідведення, що підтверджується платіжними дорученнями з призначенням платежу - оплата за активну електроенергію згідно рахунку №629/2/1/П1 та виписок за особистим рахунком за період липень 2008 року - листопад 2015 року.

Позивачем було зроблено адвокатський запит до Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації», щодо того чи наявна архівна справа та технічна документація на об'єкт нерухомого майна розташованого біля Тваринницького комплексу, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41; чи присвоєно адресу будівлі розташованої біля Твариницького комплексу, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41.

18.04.2016 року було надано відповідь на вищезазначений запит в якій зазначено, що згідно даних архіву КП ДР «БТІ» станом на 31.12.2012 р., за адресою: с. Перше Травня, вул. Польова, №41, Дніпропетровський район, Дніпропетровська обл., є в наявності архівна справа №1168. Щодо будівлі, розташованої біля тваринницького комплексу, за адресою зазначеною вище, інформація про присвоєння адреси в архівній справі - відсутня.

Також було направлено адвокатський запит до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, щодо того чи перебуває (перебував)» об'єкт нерухомого майна розташований біля тваринницького комплексу, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41 у власності Фонду державного майна України.

У відповіді на даний запит зазначено, що згідно листа ФДМУ від 21.04.2016 №10-15-7534, станом на 21.04.2016 року, відомості про нерухоме державне майно за місцезнаходженням: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41, від суб'єктів управління до Фонду державного майна України з метою внесення до Єдиного реєстру об'єктів державної власності не надавалися.

Отже, право власності на спірне нерухоме майно - адміністративну будівлю літ. А, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41- В ні за ким не зареєстровано.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набувальна давність (або давність володіння ) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК.

Слід зазначити, що право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Таким чином, особою, яка володіє чужим майном при зазначених обставинах, у всіх випадках є не власник і, тим більше, власник ні в якому випадку не може набути майно у власність за давністю володіння.

Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК (особа заволоділа чужим майном).

Тобто, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадку, коли особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 р., а п. 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 цього Кодексу поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, отже визнання права власності за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

За змістом ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Володіння має бути добросовісним, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужим майном не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов'язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння. Володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Якщо власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати майно своїм, то він погодився з його втратою, тому слід визнати це майно власністю фактичного добросовісного володільця.

Виходячи із змісту ст. 344 ЦК України набувальна давність поширюється на випадки фактичного безтитульного володіння чужим майном. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави набувальної давності і розповсюджується на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном. При цьому, наявність у володільця певного юридичного титулу, виключає застосування набувальної давності.

Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Як встановлено судом на підставі ретельної правової оцінки наявних у справі доказів в їх сукупності, починаючи з 2000року спірне майно знаходилося у відкритому користуванні позивача, перебувало у нього на балансі, утримувалося за його рахунок, позивач сплачував комунальні платежі, що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами та платіжними дорученнями. В момент набуття майна у позивача були відсутні будь-які підстави сумніватись у правомірності його отримання. При цьому, позивач володів спірним майном відкрито, це володіння було очевидним для третіх осіб, які будь-яких прав на спірне майно не заявляли.

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України визнання добросовісності як умови набуття права власності за набувальною давністю необхідне лише на момент заволодіння чужим майном і не є не обхідним протягом усього строку володіння. Тобто, якщо особа, добросовісно заволодівши нерухомим майном, у подальшому дізнається про незаконність свого володіння, вона не може вважатися такою, що недобросовісно заволоділа майном і не може бути позбавлена можливості набути право власності на майно за набувальною давністю.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, а також виходячи з системного аналізу норм діючого законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність посилання позивача у позовній заяві про наявність достатніх правових підстав для визнання за ним права власності на спірний об'єкт, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки у виникненні спору суд не вбачає винних дій відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарською фірмою «НИВА» (52042, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, село Любимівка, вул. Лісна, буд. 5, ) право власності на адміністративну будівлю літ. А (що складається з: приміщення 1 загальною площею 5,5 кв.м.; приміщення 2 - 31,4 кв.м.; приміщення 3 - 41,3 кв.м.; приміщення 4 17,1 кв.м.; приміщення 5 48,1 кв.м.; приміщення 6 - 13,3 кв.м.; приміщення 7 7,1 кв.м.; приміщення 8 3,4 кв.м.; приміщення 9 17,1 кв.м.; приміщення 10 - 311,5 кв.м.;) загальною площею 495,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Перше Травня, вул. Польова, 41- В.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.10.2016

Суддя ОСОБА_3