КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р. Справа№ 910/4744/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Ляховенко М.Д.

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю; ОСОБА_4 за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2016 (дата підписання 20.04.2016)

у справі № 910/4744/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" про внесення змін до договору № 76-05/13 від 01.11.2013 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору у такій редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА № __

до Договору складського зберігання зерна № 76-05/13 від 01 листопада 2013 року

м. ________ "____"_______________ 201_ року

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі Зерновий склад) в особі директора філії ПАТ "ДПЗКУ" "Тернопільський комбінат хлібопродуктів" _______________________, що діє на підставі Статуту, Положення про філію та довіреності № _______ від ___________, з однієї Сторони, та

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" (далі - Поклажодавець) в особі ________________________________________________________________, який діє на підставі Статуту, з другої сторони, далі разом Сторони, з метою усунення порушень законодавства встановлених Державною фінансовою інспекцією України згідно Загальної довідки від 24.09.2015 року № 07-21/45 та керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України, уклали до договору складського зберігання зерна № 76-05/13 від 01 листопада 2013 р. (далі- Договір) цю Додаткову угоду (далі Додаткова угода) про наступне:

1. Сторони дійшли згоди доповнити п. 6.2 Договору: "6.2. Розмір плати (тарифу) за надання послуг із зберігання зерна становить:

Вид послугиОдиниця виміруРозмір плати, грн. з ПДВПеріод дії тарифів
Зберігання зернагрн./тонна20,2001.04.2014-30.06.2014
Зберігання зернагрн./тонна25,0001.07.2014-31.03.2015
Зберігання зернагрн./тонна27,5001.04.2015-20.08.2015
2. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України Сторони дійшли згоди, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли до її укладення, а саме з 01.04.2014 року.

3. Сторони визнають та підтверджують, що Поклажодавець зобовязаний здійснити доплату грошових коштів Зерновому складу за надані Поклажодавцю послуги по зберіганню зерна протягом квітня 2014 р. серпня 2015 року у розмірі недоотриманих Зерновим складом доходів в сумі 374 489, 47 грн.

4. Сторони визнають та підтверджують, що Поклажодавцю за період з 01.04.2014 року по 20.08.2015 року Зерновим складом належним чином були надані послуги по зберіганню зерна, за які Поклажодавець зобовязаний здійснити додаткову оплату, в наступному обсязі:

Послуги зберігання за періодОбсяги послуг, грн.
Квітень 201413 858, 49
Травень 201412 427, 59
Червень 201410 999, 26
Липень 201423 492, 96
Серпень 201423 862, 21
Вересень 201424 903, 85
Жовтень 201433 178, 21
Листопад 201433 178, 21
Грудень 201428 928, 21
Січень 201527 517, 67
Лютий 201525 941, 81
Березень 201516 761, 26
Квітень 201521 407, 17
Травень 201521 407, 17
Червень 201521 407, 17
Липень 201521 407, 17
Серпень 201513 811, 08
Всього:374 489, 47
5. Сторони дійшли згоди, що Поклажодавець оплачує Зерновому складу суму коштів, вказану у п. 3 Додаткової угоди, протягом 3-х банківських днів з дати виставлення Зерновим складом рахунку-фактури.

6. Інші умови Договору залишаються незмінними і Сторони підтверджують їх обовязковість щодо себе.

Зерновий склад: Поклажодавець:

Публічне акціонерне товариство Публічне акціонерне товариство

"Державна продовольчо-зернова "Аграрний фонд"

корпорація України" в особі філії Юридична адреса:

"Тернопільський комбінат 01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1

хлібопродуктів" Код

Юридична адреса: 01033, м. Київ, _______________/

______________/

вул. Саксаганського, буд. 1;

Фактична адреса місцезнаходження

Зернового складу: 46006, м.

Тернопіль, вул. Гайова, 21;

_______________/ ________________.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.04.2016 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задоволено, внесено зміни до Договору № 76-05/13 від 01.11.2013 р., а саме: викладено Додаткову угоду до Договору у запропонованій позивачем редакції.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі №910/4744/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права. Зокрема, скаржник вказує, що при винесенні рішення судом не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач просить внести зміни у договір, який припинив свою дію, а відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Також, скаржник зазначає, що акт ревізії фінансово - господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобовязання відповідача. Крім того, скаржник вказує, що ціна (тариф) на зберігання не є ціною (тарифом), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, а є ціною, яка встановлюється за домовленістю сторін ( ст. 946 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Станіка С.Р., Хрипуна О.О. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі № 910/4744/16 до провадження та призначено розгляд справи на 14.06.2016.

10.06.2016 до відділу документального забезпечення суду від Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні 14.06.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 06.07.2016.

В судовому засіданні 06.07.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.07.2016.

Відповідно до розпорядження начальника відділу Київського апеляційного господарського суду № 09-52/3066/16 від 12.07.2016 у звязку з перебуванням судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/4744/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.07.2016 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В. суддів: Михальської Ю.Б., Станіка С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 прийнято справу № 910/4744/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі № 910/4744/16 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді: Михальська Ю.Б., Станік С.Р.

12.07.2016 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 12.07.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 31.08.2016.

30.08.2016 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

У звязку з перебуванням головуючого судді Корсакової Г.В. на лікарняному, судове засідання, призначене на 31.08.2016 року, не відбулося.

З огляду на вихід головуючого судді Корсакової Г.В. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 розгляд справи № 910/4744/16 призначено на 28.09.2016.

В судовому засіданні 28.09.2016 представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі зерновий склад, ПАТ "ДПЗКУ") в особі директора філії ПАТ "ДПЗКУ" "Тернопільський комбінат хлібопродуктів" ОСОБА_5 з однієї сторони та Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (далі - поклажодавець) в особі голови правління ОСОБА_6 було укладено договір складського зберігання № 76-05/13, відповідно до п.1.1. якого, поклажодавець зобовязується передати, а зерновий склад прийняти на зберігання зернові, зернобобові, крупяні, олійні культури (далі - зерно) в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку поклажодавця і засвідчується складськими квитанціями та в установлений строк повернути їх поклажодавцю або особі, зазначеній ним, як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених діючими ДСТУ.

Кількість та якість зерна, що передається поклажодавцем на зберігання, визначені в складських квитанціях на зерно, що видаються зерновим складом. Зерно, що передається на зберігання зерновому складу є власністю поклажодавця. Зерновий склад не має права продавати або будь-яким іншим чином розпоряджатися зерном поклажодавця, яке знаходиться у нього на зберіганні (п.п. 1.2., 1.4. Договору).

Відповідно до положень п.п. 6.1., 6.2. Договору, розрахунки за надання послуг по зберіганню проводяться в грошовій формі з урахуванням податку на додану вартість. Розмір плати (тарифу) за надання послуг по зберіганню зерна становить 16, 50 грн. за тонну на місяць з урахуванням ПДВ.

Пунктом 10.1. Договору встановлено, що строк зберігання зерна до предявлення вимоги поклажодавцем.

Пунктом 12.4. Договору передбачено, що договір може бути розірваний або змінений (повністю або частково) лише за згодою Сторін шляхом укладення додаткової угоди до Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п. 13.1. Договору).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Державною фінансовою інспекцією України (далі ДФІ України) проведено перевірку фінансово-господарської діяльності ПАТ "ДПЗКУ" за період з 01.04.2014 та завершений звітний місяць 2015 року за результатами якої складено загальну довідку від 24.09.2015 року № 07-21/45.

Вказаною перевіркою встановлено, що Філією ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Тернопільський комбінат хлібопродуктів" згідно ч. 3 ст. 95 Цивільного кодексу України, п.п.2.1., 3.4., 3.13 Положення про Філію, а також вимог наказів ПАТ "ДПЗКУ" від 27.06.2013 № 64, від 03.06.2014 № 114, від 23 березня 2015 року № 48, укладено договір із ПАТ "Аграрний фонд" про надання послуг зберігання зерна та виставлено ПАТ "Аграрний фонд" акти виконаних робіт за квітень 2014 травень 2015 р.р. по послугах зберігання зерна за тарифами нижчими від встановлених наказами ПАТ "ДПЗКУ".

Внаслідок вищевказаного філією ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Тернопільський комбінат хлібопродуктів" за квітень 2014 травень 2015 р. недоотримано доходів від наданих ПАТ «Аграрний фонд України» послуг по зберіганню зерна в сумі 317 864, 06 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

При цьому ДФІ виходила з того, що відповідно до наказу ПАТ «ДПЗКУ» від 27.06.2013 № 64, вартість послуг за зберігання зернових (пшениці, ячменю, проса, жита, гречки, вівса, рису та сорго) по філії склала 20,20 грн. за одиницю з ПДВ.

Наказом від 03.06.2014 № 114 затверджено, що вартість послуг за зберігання зернових становить 25,00 грн. за одиницю з ПДВ. Таким чином, з 11.07.2014 розмір плати (тарифу) за надання послуг становить 25,00 грн. за тонну на місяць з урахуванням ПДВ.

Наказом ПАТ «ДПЗКУ» від 23 березня 2015 року № 48 внесено зміни до Наказу ПАТ «ДПЗКУ» № 114 від 3 червня 2014 р. та Додатком 1 до наказу визначено тарифи по філіям ПАТ «ДПЗКУ», у тому числі й щодо вартості зберігання Зернових. Так, по філії ПАТ «ДПЗКУ» «Тернопільський КХП» вона становить 27,50 грн./тон. міс.

Отже, з 01.04.2015 розмір плати (тарифу) за надання послуг ПАТ «Аграрний фонд» мав становити 27,50 грн. за тонну на місяць з урахуванням ПДВ.

Як вказує позивач, враховуючи зазначені вище накази та висновки ДФІ загальний розмір недоотриманого доходу за період з квітня 2014 по серпень 2015 становить 374 489,47 грн.

14.12.2015 ПАТ "ДПЗКУ" з метою вжиття заходів щодо повного усунення виявлених перевіркою ДФІ України порушень і недоліків, надіслало на адресу ПАТ "Аграрний фонд" пропозицію № 130-2-12/6736 щодо укладання Додаткової угоди до Договору складського зберігання зерна № 76-05/13 від 01.11.2013 про зміну тарифів, разом із проектом додаткової угоди, відповідно до якої позивач запропонував, зокрема внести зміни у договір щодо ціни за зберігання зерна із застосуванням ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, а саме розповсюдити застосування вказаних цін на правовідносини, що склалися з 01.04.2014 по 20.08.2015 року, зобовязавши відповідача додатково сплатити на користь зернового складу недоотриманих доходів у сумі 374 489,47 грн.

У відповіді від 11.01.2016 № 07-05/30 на пропозицію позивача, Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" повідомлено, що з боку останнього відсутні зобовязання щодо укладення запропонованої ПАТ "ДПЗКУ" додаткової угоди.

Недосягнення сторонами згоди щодо внесення змін до договору стало підставою звернення позивача із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що доказів існування передбачених законодавством перешкод для внесення запропонованих змін до договору, суду не надано.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується та виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно п.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, колегія суддів дійшла висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором складського зберігання зерна.

Згідно ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Відповідно до ст. 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання, укладений складом загального користування, є публічним договором. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Згідно ч.ч. 1, 3, 5 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Відповідо до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як визначено частинами 3, 4 ст.188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, за відсутності згоди сторін, внесення змін до договору є можливим за умови наявності та доведеності позивачем обставин та підстав, визначених ст. 651 Цивільного кодексу України, або у інших випадках, прямо передбачених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов'язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб'єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа. Зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, не може бути відчужене без правомірної передачі простого або подвійного складського свідоцтва. Якщо договір складського зберігання зерна передбачає, що зерновий склад має право розпоряджатися ним (або його частиною), то відносини сторін базуються на правилах про позику. Порядок повернення зерна обумовлюється окремо в договорі його зберігання.

Типова форма договору складського зберігання затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 № 510 "Про затвердження Порядку випуску бланків складських документів на зерно, їх передачі та продажу зерновим складам та типового договору складського зберігання зерна".

Відповідно до типової форми договору складського зберігання розмір плати (тариф) за надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" плата за зберігання зерна, строки її внесення встановлюються договором складського зберігання зерна.

Судова колегія зазначає, що положеннями договору складського зберігання від 01.11.2013 № 76-05/13 та нормами чинного законодавства не передбачена можливість зміни умов договору щодо ціни за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.

Разом із тим, в матеріалах справи наявні акти виконаних робіт до договору складського зберігання від 01.11.2013 № 76-05/13 за період з листопада 2013 року по серпень 2015 року, підписані представниками сторін та скріплені їх печатками, які підтверджують надання позивачем відповідачу послуг зі зберігання зерна у вказаний період на суму 927 770,47 грн., які оплачені відповідачем, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями банківських виписок.

Отже, договір складського зберігання від 01.11.2013 № 76-05/13 сторонами виконаний, послуги надані та оплачені, а тому відсутні підстави для збільшення ціни наданих послуг.

Посилання позивача як на підставу для внесення змін у договір на результати проведеної перевірки Державною фінансовою інспекцією України фінансово-господарської діяльності ПАТ "ДПЗКУ" за період з 01.04.2014 рік та завершений звітний місяць 2015 року, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Положеннями підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011 р. № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Водночас, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки, як на підставу для задоволення позовних вимог, є безпідставними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору, в тому числі, на умови щодо ціни договору, і, відповідно, не можуть їх змінювати.

Отже, акт перевірки фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача внести зміни до договору.

Щодо доводів позивача про те, що відповідно до ч. 2 ст. 633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, а тому договір складського зберігання від 01.11.2013 № 76-05/13 має бути приведений у відповідність до чинного законодавства, то судова колегія зазначає, що положеннями наведеної правової норми не передбачена можливість зміни істотних умов договору в тому числі ціни.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявності підстав, передбачених договором чи законом, в силу яких суд може прийняти рішення про внесення змін до договору в частині зміни ціни.

За наведених обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі № 910/4744/16 - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі № 910/4744/16 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі № 910/4744/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м. Київ вул. Б. Грінченка, 1; ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 515 (одна тисяча пятсот пятнадцять) грн. 80 коп.

5. Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/4744/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді Ю.Б. Михальська

ОСОБА_1