ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р.Справа № 916/2129/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біг Рент"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 26057,50 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 31.08.2016 б/н

від відповідача: не зявився,

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біг Рент" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про стягнення 26057,50 грн. заборгованості за договором оренди.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору оренди нежитлового приміщення № 26/06/15 від 06.06.2015 року, закінчення строку дії договору, часткову оплату відповідачем орендної плати за вказаним договором, наявність заборгованості в розмірі 26057,50 грн та на інші обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву суду не представив, тому справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем був підписаний договір оренди № 26/06/15 від 06.06.2015 року згідно п.1.1 якого позивач передає, а відповідач приймає в тимчасове платне користування на умовах оренди нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петрівське, вул. Богдана Хмельницького, буд. 5, нежитлове приміщення № 81.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до Акту приймання-передачі приміщення, підписаного сторонами 26.06.2015 року, вищевказане нежитлове приміщення було передано орендодавцем та прийнято орендарем в оренду (п. 3 Акту).

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили розмір щомісячної орендної плати в еквіваленті 10 (десяти) доларів за кв. м. Пунктом 4.6.2. договору покладено обов'язок на відповідача щомісячно сплачувати орендну плату, не пізніше кожного 15 числа розрахункового місяця.

Надалі сторонами було двічі змінено розмір орендної плати, а саме: з 26.06.2015 року встановлено розмір орендної плати в еквіваленті 130 доларів США за один кв. м. приміщення, відповідно до додаткової угоди від 26.06.2015 року та з 14.02.2016 року встановлено розмір орендної плати в еквіваленті 150 доларів США за один кв. м., відповідно до додаткової угоди від 14.02.2016 року.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з березня 2016 року по червень 2016 року включно відповідачу було нараховано платежів по орендній платі в розмірі 59857,50 грн., що відповідає умовам договору.

Проте, відповідно до звітів про дебетові та кредитові операції позивача за період з 30.02.2016 по 26.26.2016 року відповідачем було перераховано позивачу лише 33800,00 грн.

Таким чином, суд погоджується з розрахунком позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по здійсненню орендної плати в розмірі 26057,50 грн. ( = 59857,50 грн - 33800,00 грн.)

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення 26057,50 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 26/06/15 від 06.06.2015 року.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального Кодексу України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.232 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарсько-процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (66300, м. Котовськ, вул. Київська, буд 28, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біг Рент" (08141, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, вул. Богдана Хмельницького, буд 1-Б, пр. 70, ) 26057/двадцять шість тисяч пятдесят сім/грн. 50 коп. заборгованості за договором оренди та 1378/одну тисячу триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 10.10.2016 року.

Повне рішення складено 17 жовтня 2016 р.

Суддя Р.В. Волков