ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа № 922/3221/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В. І. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новиковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: не зявився

відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ "ТК "КРЕДИТ" (вх. № 2789Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.09.2016 р. у справі № 922/3221/16

за позовом ПАТ КБ "ТК "КРЕДИТ", м. Київ

до ТОВ "Аспена", м. Харків

про стягнення 60 000 000, 00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2016 р. у даній справі (суддя Погорелова О.В.) повернуто позовну заяву без розгляду.

Згадана ухвала обґрунтована посиланням на те, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ "ТК "КРЕДИТ" не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що відповідно до п.4 ст.63 ГПК України є підставою для повернення позовної заяви без розгляду. Позивач не надав жодних належних доказів в підтвердження тих обставин, що його майновий стан утруднює оплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ "ТК "КРЕДИТ" із даною ухвалою суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати і прийняти нове рішення, яким прийняти справу до розгляду, посилаючись на порушення судом вимог чинного законодавства та на неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.10.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Представники сторін у судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу позивач за відсутності представників сторін, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню зважаючи на таке.

ПАТ КБ "ТК Кредит", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ТОВ "Аспена" заборгованість в сумі 60 000 000,00 грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором врахування векселя № 432/14 від 05.11.2015 щодо невиконання зобов`язання відносно платежу за векселем.

Разом з позовом ПАТ КБ "ТК Кредит" надало суду першої інстанції клопотання про відстрочення сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" до винесення рішення по справі, у зв'язку із початком ліквідаційної процедури, важким фінансовим станом та неможливістю позивача сплатити судовий збір в розмірі 206700,00 грн.

Розглянувши зазначене клопотання суд першої інстанції дійшов висновку про його необґрунтованість та відмовив у його задоволенні, з чим не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.63 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір", що набрав чинності 01.11.2011 р.

Судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат (ст.1 Закону України "Про судовий збір").

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду (ст. 2 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" з січня 2016 р. встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1378,00 грн.

За п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ "ТК "КРЕДИТ" до позовної заяви не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Водночас, у поданому клопотанні заявник просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

Зазначене клопотання мотивовано посиланням на те, що позивач знаходиться у тяжкому фінансовому стані.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з подальшими змінами і доповненнями, роз`яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому, статтею 129 Конституції України, як однієї із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, зі змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що вирішення питання про відстрочку або розстрочку сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком, при цьому єдиною підставою для вчинення судом зазначених у наведеній нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Дослідивши заявлене позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявник навів обґрунтовані підстави та надав відповідні докази на підтвердження неможливості сплати ним судового збору.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Постановою Правління Національного банку України № 60/БТ від 09.02.2016 року АТ КБ «ТК КРЕДИТ» віднесено до категорії неплатоспроможних, тобто неплатоспроможність АТ КБ «ТК КРЕДИТ» встановлено нормативним актом Національного банку України, який на даний час є чинним та ніким не скасованим.

Враховуючи викладене, неплатоспроможність АТ КБ «ТК КРЕДИТ» встановлена Постановою НБУ № 60/БТ від 09.02.2016 року «Про віднесення АТ КБ «ТК КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних», інформація про що опублікована на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є загальновідомою обставиною та не потребує доказування.

Таким чином, у встановленому законом порядку встановлено, що майновий стан АТ КБ «ТК КРЕДИТ» перешкоджає виконувати грошові зобов'язання вчасно та в повному розмірі, що відноситься, в тому числі, до сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 241 від 07.04.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ КБ «ТК КРЕДИТ».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 493 від 08.04.2016 року розпочато процедуру ліквідації АТ КБ «ТК КРЕДИТ» з 08.04.2016 року.

Так, відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Таким чином, в зв'язку з віднесенням Національним банком України до категорії неплатоспроможних АТ КБ «ТК КРЕДИТ» та початком процедури ліквідації, скаржник не здійснює господарської діяльності та знаходиться у скрутному фінансовому становищі, і фактично прибутків не отримує. Відстрочення сплати судового збору дозволить скаржнику акумулювати суму коштів, необхідну для сплати судового збору.

Щодо посилань суду першої інстанції на те, що банк самостійно затверджує кошторис, який, на думку суду першої інстанції, не підтверджує майновий стан скаржника, достатній для сплати судового збору, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за потрібне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з пунктом 3.5. Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) здійснює витрати на ліквідацію неплатоспроможного банку за рахунок коштів банку в межах кошторису витрат банку на здійснення ліквідації, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

Так, як зазначає позивач, кошторис витрат АТ КБ «ТК КРЕДИТ», пов'язаних із здійсненням ліквідації, що затверджений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, передбачає лише 208 052,85 гривень в квартал на оплату послуг нотаріусів та сплату судових витрат (судового збору), що розподілені по місяцях наступним чином: жовтень - 1 352,85 гривень; листопад 206 700,00 гривень; грудень 00 гривень. Тобто, скаржник матиме змогу сплатити судовий збір в максимальному для подання позовних заяв до господарського суду розмірі (150 мінімальних заробітних плат) в Листопаді 2016 року, що підтверджує спроможність ОСОБА_1 погасити заборгованість по сплаті судового збору в майбутньому.

Збільшення кошторису на судові витрати в поточному місяці можливе лише за погодженням з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що займе значний проміжок часу та існує вірогідність незатвердження його Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Для своєчасного та повного задоволення вимог кредиторів АТ КБ «ТК КРЕДИТ» вживає заходи, направлені на стягнення заборгованості з проблемних позичальників та інших боржників ОСОБА_1, зокрема, в судовому порядку. Так, АТ КБ «ТК КРЕДИТ» подає позовні заяви до господарських судів, судів загальної юрисдикції щодо стягнення заборгованості з боржників банку та/або звернення стягнення на майно, що перебуває в заставі (іпотеці).

Як зазначає позивач, на даний час в судах України здійснюється розгляд справ за позовними заявами АТ КБ «ТК КРЕДИТ» до боржників банку про стягнення заборгованості, за якими банк сплатив та має сплатити значні суми судового збору.

Крім того, в зв'язку з великою кількістю боржників АТ КБ «ТК КРЕДИТ» змушене вживати позасудові способи для стягнення боргів - звернення стягнення на передане в заставу (іпотеку) майно, зокрема, шляхом вчинення виконавчих написів нотаріусами. Так, при вчиненні нотаріусами виконавчих написів Закон України «Про нотаріат» та підзаконні нормативні акти, що регулюють діяльність нотаріусів не передбачають відстрочення сплати послуг нотаріуса при вчиненні нотаріальних дій та є умовою вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати.

Отже, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ "ТК "КРЕДИТ" доведено наявність правових підстав у суду першої інстанції для застосування положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов невірного висновку про відмову у задоволенні клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ "ТК "КРЕДИТ" про відстрочення сплати судового збору та повернення без розгляду заяви (позовної заяви) на підставі п.4 ст.63 ГПК України.

Колегія суддів приймає до уваги надані скаржником до апеляційної скарги докази, які на його думку, є підтвердженням знаходження банку у тяжкому фінансовому стані, оскільки дані докази заявником були надані до суду першої інстанції при поданні позовної заяви.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з порушеннями вимог чинного законодавства, які є підставою для її скасування.

З огляду на зазначене та керуючись статтями 99, 101, 102, п.2 статті 103, п.4 ч.1 ст.104, ст.ст.105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ "ТК "КРЕДИТ" на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.09.2016 р. у справі № 922/3221/16 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 28.09.2016 р. у справі № 922/3221/16 скасувати.

Справу № 922/3221/16 передати на розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.