ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.16р. Справа № 904/2607/16

Судова колегія господарського суду Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Новікова Р.Г., судді: Євстигнеєва Н.М., Петренко І.В., при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Фарт", м. Дніпропетровськ

про стягнення 190234грн.48коп.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1, дов. №11/016-юр від 05.01.2016р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «ДНІПРОАЗОТ» м. Камянське звернулось до Приватного підприємства «Фарт» м. Дніпро з позовом про стягнення штрафних санкцій в розмірі 190234грн.48коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем положень договору поставки№767880 від 09.06.2015р. щодо строків поставки, строків та умов надання банківської гарантії, строків надання податкової декларації, надання повідомлення про зміну юридичної адреси та місцезнаходження; акт приймання-передачі продукції від 17.09.2015р., гарантію виконання №G0715/1047, податкову декларацію №12 від 16.09.2015р., витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №375842 від 30.09.2015р., повідомлення про зміну місцезнаходження №18.03-01 від 18.03.2016р., претензію №016/71/н від 24.12.2015р.

Позивач зазначає, що за умовами договору поставки №767880 від 09.06.2015р. та специфікації №1 до договору відповідач мав поставити продукцію в повному обсязі протягом 60календарних днів від дати підписання договору. Оскільки договір був підписаний 06.07.2015р., зобовязання відповідача мало бути виконане до 04.09.2015р. включно. Фактично поставка товару відбулась 17.09.2015р.

На підставі пункту 7.8 договору, яким передбачено сплата пені за порушення строку поставки в розмірі 1% вартості непоставленої та/або несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення, позивач нарахував пеню в розмірі 18700грн.44коп. за період з 05.09.2015р. по 16.09.2015р.

З огляду на зміст пунктів 7.7 та 7.11 договору, позивач нарахував також штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення строку поставки, який становить 34000грн.80коп.

Пунктом 6.1 договору передбачено оформлення та надання постачальником в якості забезпечення виконання свого зобовязання з поставки продукції протягом 10календарних днів від дати укладення договору банківської гарантії(банківського листа) на суму 25500грн.60коп.

Враховуючи дату підписання договору (06.07.2015р.), відповідач був зобовязаний надати банківську гарантію не пізніше 16.07.2015р. Банківська гарантія була оформлена 06.08.2015р.

На підставі пунктів 6.1 та 7.11 договору, позивач нарахував штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення строку надання банківської гарантії, який становить 34000грн.80коп.

Крім того, в пунктах 6.1 та 6.2 договору сторонами визначено умови, яким має відповідати банківська гарантія. Позивач наполягає на тому, що отримана банківська гарантія не відповідає погодженим сторонами умовам:

- в підпункті 6.1.7 пункту 6.1 договору - зобовязання банку сплатити гарантовану суму протягом 30 банківських днів після отримання вимоги покупця замість зобовязання банку сплатити протягом 10календарних днів з моменту одержання банком-гарантом вимоги покупця;

- підпункту 6.1.9 пункту 6.1 та пункту 6.2 договору зобовязання банку сплатити гарантовану суму у випадку невиконання постачальником обовязків за договором, строк виконання яких настав до 08.08.2015р.

Позивач вказує, що в підпункті 6.1.9 пункту 6.1 договору було перелічено зобовязання постачальника, належне виконання яких забезпечується гарантією (поставити продукцію, передбачену специфікацією №1 у зазначений строк, у зазначеній кількості, відповідної якості та комплектності, за вказаними цінами). Пунктом 6.2 договору передбачено, що банківська гарантія не повинна містити інших умов, ніж передбачені пунктом 6.1 договору.

На підставі пунктів 6.1 та 7.11 договору, позивач нарахував штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення умов надання банківської гарантії, який становить 34000грн.80коп.

Відповідно до пункту 10.10 договору постачальник був зобовязаний протягом 3календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобовязань з ПДВ за операціями, що здійснені за цим договором, скласти та надати покупцю податкову накладну, оформлену з дотриманням вимог Податкового кодексу України, у тому числі, з дотриманням умов щодо її реєстрації в цей же строк в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно видаткової накладної №РН-00075 від 16.09.2015р. відповідач 16.09.2015р. відвантажив продукцію, передбачену специфікацією №1, на загальну суму 170004грн. Позивач стверджує, що податкові зобовязання з ПДВ за поставку продукції за цією видатковою накладною виникли у відповідача 16.09.2015р. З урахуванням положень пункту 10.10 договору строк реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних настав 19.09.2016р., але реєстрація відбулась лише 29.09.2015р.

На підставі пункту 7.15 договору за порушення строку (терміну) надання документів покупцю, позивач нарахував пеню в розмірі 0,1% загальної вартості продукції за кожен день прострочення виконання зобовязання, а саме 1530грн.04коп. за період з 20.09.2015р. по 28.09.2015р.

Відповідно до пунктів 10.10. та 7.11 договору позивач також нарахував штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №12 від 16.09.2015р., який становить 34000грн.80коп.

Пунктом 10.7 договору передбачений обовязок сторони договору у разі зміни поштової адреси, банківських або інших реквізитів сторін, включаючи статус платника податку, повідомити про це іншу сторону протягом 3календарних днів з моменту настання відповідних змін.

Відповідачем було надано письмове повідомлення №18.03.-01 від 18.03.2016р. про зміну 25.12.2015р. свого місцезнаходження. Позивач наголошує на тому, що відповідач мав повідомити про зміну місцезнаходження в строк до 28.12.2015р., але фактично повідомив 18.03.2016р.

На підставі пунктів 10.7 та 7.11 договору позивач також нарахував штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення строку повідомлення про зміну юридичної адреси та місцезнаходження, який становить 34000грн.80коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2016р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві №13/06-2016 від 13.06.2016р. відповідач не погодився із заявленими вимогами.

Відповідач вказав на недійсність пункту 7.11 договору в частині застосування штрафу в розмірі 20% за кожен випадок порушення, передбаченого пунктом 7.7 та 10.10 договору. Підставою недійсності відповідач вказує встановлення в договорі подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Пунктами 7.8 та 7.15 договору передбачена відповідальність у вигляді пені за порушення строку поставки та надання документів.

Також відповідач вказує на недійсність пункту 7.8 договору, посилаючись на норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Додатково відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій на 90% відповідно до вимог статей 233 Господарського кодексу України та статті 83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позивача відсутні будь-які збитки та перебування підприємства відповідача у фінансовій кризі.

В заяві про уточнення позовних вимог №016/18/н-2 від 13.06.2016р. позивач вказав на допущену описку в позові щодо номеру та дати податкової накладної, за порушення строку надання якої позивачем були нараховані штраф та пеня. Розмір та склад позовних вимог при цьому залишився незмінним.

У запереченнях №016/18/Н-3 від 17.06.2016р. позивач виклав додаткове обґрунтування правомірності заявлених вимог.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016р. було призначено колегіальний розгляд справи №904/2607/16.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.06.2016р. було призначено наступний склад колегії: головуючий колегії, суддя Золотарьова Я.С., судді Євстигнеєва Н.М., Загинайко Т.В.

У зв'язку з перебуванням судді Золотарьової Я.С. у відпустці системою автоматичного розподілу справ, матеріали справи №904/2607/16 передано на розгляд судді Новіковій Р.Г.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Загинайко Т.В. протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 23.08.2016р. було призначено наступний склад колегії: головуючий колегії, суддя Новікова Р.Г., судді Євстигнеєва Н.М., Петренко І.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016р. справу №904/2607/16 було прийнято до провадження.

В судовому засіданні від 28.09.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника не забезпечив. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016р. була отримана відповідачем 31.08.2016р. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

На підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України судовий розгляд був відкладений на 18.10.2016р. В судовому засіданні від 18.10.2016р. був присутній лише представник позивача, відповідач явку свого представника не забезпечив.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2016р. була направлена на ту саме адресу відповідача, що і раніше. Як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення було повернено органом поштового звязку з приміткою «За спливом строку зберігання».

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

На день розгляду справи у судовому засіданні 18.10.2016р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що від відповідача повідомлення щодо неможливості участі у судовому засіданні 18.10.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області не надходило, відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При цьому, згідно зі статтею 38 Господарського процесуального кодексу України визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» (далі покупець) та Приватним підприємством «Фарт» (далі постачальник) був підписаний договір поставки №767880 від 09.06.2015р. (далі договір), згідно якого постачальник зобовязується поставити (передати у власність) покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього договору. а покупець прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку та строки, передбачені договором.

Вказаний договір був підписаний повноважними представниками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування продукції, кількість, асортимент, характеристики та інші вимоги до продукції, яка підлягає поставці за цим договором, узгоджується сторонами в специфікаціях на поставку продукції. Специфікації на поставку продукції підписуються уповноваженими представниками обох сторін, скріплюються печатками сторін та є невідємними частинами (додатками) договору.

В розділі 3 договору сторони узгодили умови та строк поставки. В пункті 3.2 договору сторони визначили, що строки поставки продукції узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку продукції до договору. Датою поставки продукції вважається дата передачі продукції постачальником покупцеві, яка зазначена в підписаному обома сторонами акті приймання-передачі продукції.

Згідно специфікації №1 до договору (додаток №1 до договору поставки) сторони узгодили поставку пристрою спалювання для експрес аналізатору АН-7529, 2шт., код од.вим. 2009, загальна вартість 170004грн.(з ПДВ).

Пунктом 4 вказаної специфікації передбачено, що постачальник зобовязаний поставити продукцію покупцю в повному обсязі протягом 60 календарних днів від дати підписання договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, фактично договір та специфікація до нього були підписані 06.07.2015р. Оскільки договір був підписаний 06.07.2015р., зобовязання відповідача мало бути виконане до 04.09.2015р. включно.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з актом приймання-передачі продукції за кількістю та якістю, підписаним представниками сторін без зауважень та заперечень та засвідченим печатками підприємств, пристрій спалювання для експрес аналізатору АН-7529 2шт., загальною вартістю 170004грн.(з ПДВ) був поставлений покупцю 17.09.2015р. Таким чином, відповідач прострочив виконання свого зобовязання на 12днів. Факт прострочення поставки підтверджений матеріалами справи та відповідачем не оспорюється.

Відповідно до пункту 6.1 договору постачальник забезпечує виконання своїх зобовязань з поставки продукції, передбаченої специфікацією №1 до даного договору, перед покупцем банківською гарантією.

Постачальник зобовязується протягом 10 календарних днів від дати укладення даного договору оформити та надати (передати) покупцеві банківську гарантію (оригінал гарантійного листа) на суму 25500грн.60коп. про те, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання ним будь-якого зі своїх зобовязань з поставки продукції, передбаченої специфікацією №1 до даного договору, банк-гарант на першу вимогу покупця сплатить останньому вищевказану суму грошових коштів.

Надана покупцеві банківська гарантія повинна бути оформлена відповідно до Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління НБУ №639 від 15.12.2004р. і відповідати умовам, переліченим в підпунктах 6.1.1-6.1.10 пункту 6.1 договору.

Зокрема, підпунктом 6.1.7 пункту 6.1 договору визначено, що строк виплати суми гарантії становить 10 календарних днів з моменту одержання банком-гарантом вимоги покупця, але не пізніше останнього дня строку (терміну) дії гарантії.

В підпункті 6.1.9 пункту 6.1 договору перелічено зобовязання постачальника, належне виконання яких забезпечується гарантією (поставити продукцію, передбачену специфікацією №1 у зазначений строк, у зазначеній кількості, відповідної якості та комплектності, за вказаними цінами). Пунктом 6.2 договору передбачено, що банківська гарантія не повинна містити інших умов, ніж передбачені пунктом 6.1 договору.

Враховуючи дату підписання договору та положення пункту 6.1 договору, постачальник мав надати (передати) покупцеві банківську гарантію не пізніше 16.07.2015р.

Як вбачається з гарантії виконання №G0715/1047, підписаної представником ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» 06.08.2015р., банк зобовязується виплатити покупцю суму 25500грн.60коп. у випадку невиконання постачальником обовязків за договором, визначених в одному, декількох або усіх пунктах 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 4.1 договору, строк виконання яких згідно умов договору настав до 08.08.2015р.

Факт недотримання строків передачі банківської гарантії підтверджений матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.

Згідно умов наданої банківської гарантії банк зобовязується виплатити покупцю будь-яку суму, що не перевищує гарантовану суму, протягом 30 банківських днів після отримання від покупця документів, що підтверджують звернення покупця до постачальника з вимогою виконати умови договору, та письмової вимоги.

Пунктом 10.10 договору на постачальника покладений обовязок протягом 3календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобовязань з ПДВ за операціями, що здійснені за цим договором, скласти та надати покупцю податкову накладну, оформлену з дотриманням вимог Податкового кодексу України, у тому числі, з дотриманням умов щодо її реєстрації в цей же строк в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно видаткової накладної №РН-00075 від 16.09.2015р. відповідач 16.09.2015р. відвантажив продукцію, передбачену специфікацією №1, на загальну суму 170004грн. З урахуванням положень пункту 10.10 договору строк реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних настав 19.09.2015р., але реєстрація податкової накладної №12 від 16.09.2015р. відбулась 29.09.2015р.

Пунктом 10.7 договору передбачений обовязок сторони договору у разі зміни поштової адреси, банківських або інших реквізитів сторін, включаючи статус платника податку, повідомити про це іншу сторону протягом 3календарних днів з моменту настання відповідних змін.

Відповідачем було надано письмове повідомлення №18.03.-01 від 18.03.2016р. про зміну 25.12.2015р. свого місцезнаходження. З огляду на положення пункту 10.7 договору відповідач мав повідомити про зміну місцезнаходження в строк до 28.12.2015р., але фактично повідомив покупця 18.03.2016р.

Пунктом 7.8 договору передбачено, що за порушення строку поставки продукції постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 1%вартості поставленої та/або несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення поставки.

В пункті 7.11 договору визначено, що за кожне порушення зобовязань, передбачених пунктами 1.3, 4.2, 6.1, 6.3, 7.5, 10.3, 10.4, 10.7, 10.9-10.14 договору, а також у разі ненадання або несвоєчасного надання податкових накладних чи надання податкових накладних, складених з порушенням вимог, передбачених цим договором чи законодавством України, та/або не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також за кожний випадок допущення постачальником будь-якого з порушень, передбачених в пункті 7.7 договору. постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до договору.

Перелік порушень, наведений в пункті 7.7 договору, містить, зокрема, недопоставку чи прострочення поставки продукції та/або порушення строку заміни продукції чи усунення недоліків продукції.

Пунктом 7.15 договору встановлено, що за порушення строку (терміну) надання документів, які підлягають переданню постачальником покупцеві відповідно до умов договору та/або вимог чинного законодавства, постачальник зобовязаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до договору, за кожний день прострочення виконання зобовязань.

На підставі пункту 7.8 договору, яким передбачено сплата пені за порушення строку поставки в розмірі 1% вартості непоставленої та/або несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення, позивач нарахував пеню в розмірі 18700грн.44коп. за період з 05.09.2015р. по 16.09.2015р.

З огляду на зміст пунктів 7.7 та 7.11 договору, позивач нарахував також штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення строку поставки, який становить 34000грн.80коп.

На підставі пунктів 6.1 та 7.11 договору, позивач нарахував штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення строку надання банківської гарантії, який становить 34000грн.80коп. та штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення умов надання банківської гарантії, який становить 34000грн.80коп.

На підставі пункту 7.15 договору за порушення строку (терміну) надання документів покупцю, позивач нарахував пеню в розмірі 0,1% загальної вартості продукції за кожен день прострочення виконання зобовязання, а саме 1530грн.04коп. за період з 20.09.2015р. по 28.09.2015р.

Відповідно до пунктів 10.10. та 7.11 договору позивач також нарахував штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №12 від 16.09.2015р., який становить 34000грн.80коп.

На підставі пунктів 10.7 та 7.11 договору позивач також нарахував штраф в розмірі 20% загальної вартості продукції, передбаченою специфікацією №1, за порушення строку повідомлення про зміну юридичної адреси та місцезнаходження, який становить 34000грн.80коп.

Перевіривши розрахунки, надані позивачем, суд дійшов висновку, що вони відповідають вимогам чинного законодавства. Факт порушення умов договору відповідачем не спростований належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 статті 199 Господарського кодексу України до відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються положення Цивільного кодексу України, насамперед, загальні положення про забезпечення виконання зобовязання, встановлені його статтями 546-548. Проте, норми Цивільного кодексу України не повністю поширюються на господарсько-правові штрафні санкції.

У частині першій статті 230 Господарського кодексу України поняття "неустойка" вживається як різновид штрафних санкцій. Господарський кодекс України не містить визначення штрафу і пені, як не містить і обмежень щодо застосування пені як санкції за порушення лише грошових зобовязань.

Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умову договору про штрафні санкції (з дотриманням правил ч.1 ст. 231), їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України №42/252 від 30.05.2011р., №20/246-08 від 09.04.2012р.

Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача щодо неправомірності нарахування пені за порушення не грошових зобовязань з посиланням на норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у встановлений строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений законом або договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, припинення чи зміна зобов'язання, якщо це передбачено договором або законом, сплата неустойки. За статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов'язання у відсотках до суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв'язку з простроченням зобов'язання.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% суд задовольняє частково.

Згідно з матеріалами справи вартість несвоєчасно поставленої продукції становить 170004грн. Розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій дорівнює 190234грн.48коп.

За приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд при винесенні рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу були заподіяні збитки внаслідок порушення відповідачем строків надання документів або невідповідності умов банківської гарантії погодженим в договорі умовам.

Вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов'язань.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафних санкцій на 50%, а саме - з 190234грн.48коп. до 95117грн.24коп.

Враховуючи наведене, суд присуджує до стягнення з Приватного підприємства «Фарт» м. Дніпро на користь Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» м. Камянське суму штрафних санкцій в розмірі 95117грн.24коп.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись положеннями статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 1, 2, 4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» м. Камянське до Приватного підприємства «Фарт» м. Дніпро про стягнення штрафних санкцій в розмірі 190234грн.48коп. - задовольнити частково.

Зменшити розмір штрафних санкцій на 50%, а саме - з 190234грн.48коп. до 95117грн.24коп.

Стягнути з Приватного підприємства «Фарт» м. Дніпро (ідентифікаційний код: 24450280; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Білостоцького, буд. 98) на користь Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» м. Камянське (ідентифікаційний код: 05761620; місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. С.Х.Горобця, буд. 1) суму штрафних санкцій в розмірі 95117грн.24коп. та суму судового збору в розмірі 2853грн.52коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 18.10.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 24.10.2016р.

Головуючий колегії, суддя ОСОБА_2

Суддя Н.М. Євстигнеєва

Суддя І.В. Петренко