ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" жовтня 2016 р.Справа № 916/2224/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ»

До відповідача: ОСОБА_1 відділу м. Одеси

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 довіреність від 15.06.2016р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 довіреність від 21.01.2016р.;

СУТЬ СПОРУ: про стягнення

СУТЬ СПОРУ: 16.08.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 відділу м. Одеси про стягнення 226 487,15грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області було порушено провадження у справі 916/2224/16 та призначено справу до розгляду.

07.09.2016р. до господарського суду Одеської області (вх. № 21708/16) представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» надано заяву про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

26.09.2016р. до господарського суду Одеської області представником ОСОБА_1 відділу м. Одеси було надано відзив на позовну заяву про стягнення 226 487,15 грн., в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

26.09.2016р. до господарського суду Одеської області (вх.№ 2-5073/16) представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» надано заяву про зменшення позовних вимог, у якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 відділу м. Одеси суму основної заборгованості 182 437,84 грн., пеню у розмірі 20 465,27 грн., 3% річних у розмірі 3 294,71 грн. та інфляційні збитків у розмірі 1 432,06 грн.

05.10.2016р. у судовому засіданні представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» надано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

05.10.2016р. у судовому засіданні представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» надано клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.2016р. клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» надано заяву про продовження строку розгляду справи задоволено; продовжено строк розгляду справи на пятнадцять днів до 31.10.2016р.

У судовому засіданні 19.10.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

Згідно ліцензії серії АЕ №299034, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 12.06.2015р., та Закону України «Про ринок природного газу» №329-VIII від 09.04.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» отримало право на постачання природного газу, (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

22.09.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» (далі Позивач, Постачальник), ПАТ «Одесагаз» (Газорозподільне підприємство) та ОСОБА_1 відділом м. Одеси (далі Відповідач, Споживач,) укладено договір № 008409(3)-БТ. на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів на пункт споживання за адресою: вул. Пироговська, 2, м. Одеса (ВМКЦ ПР) на термін до 31 грудня 2015 року, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення. Даний Договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01 липня 2015 р. згідно Цивільного кодексу України ст. 631 п. 3.(п. 11.1 Договору від 13.07.2015р.).

Предметом Договору від 22.09.2015р є постачання природного газу Споживачу в пункт споживання за адресою: вул. Пироговська, 2, м. Одеса (ВМКЦ ПР). (п. 2.4 Договору від 22.09.2015р.)

Відповідно до умов Договору від 22.09.2015р. Постачальник зобовязується надати Споживачу послуги з постачання та розподілу природного газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених Договором та погоджених Оператором, а Споживач зобовязується сплатити вартість послуги з постачання та розподілу природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Пунктом 2.1 Договору від 22.09.2015р. визначено, що Постачальник постачає газ природний, скраплений або в газоподібному стані Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 5.1. Договору від 22.09.2015р., передбачено що розрахунки за реалізований газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Пунктом 5.3. Договору від 22.09.2015р. передбачено, що Постачальник зобовязується розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та засобах масової інформації.

Відповідно до п. 5.6 Договору від 22.09.2015 р. оплата за спожитий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється Споживачем грошовому коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100 % вартості запланованих обсягів газу.

У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунка-фактури.

Пунктом 3.6. Договору від 22.09.2015р. передбачено, що обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаними Сторонами актами прийому-передачі природного газу та прийняття послуг з його транспортування розподільними газопроводами, що оформляються на підставі даних комерційних вузлів обліку.

Пунктом 3.9 Договору від 22.09.2015р. встановлено, що акти прийому-передачі газу та прийняття послуг з його транспортування розподільними газопроводами є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Відповідно до додаткової угоди від 09.02.2016р. до Договору від 22.09.2015 р. зазначено, що дія Договору про закупівлю може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної у Договорі, укладеному в попередньому році, сторони домовились продовжити термін дії Договору до 31.03.2016р.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує в повному обсязі аргументуючи це тим, що 17.11.2015р. та 14.12.2015р. КЕВ м. Одеси на користь ТОВ «Одесагаз-Постачання» сплачено кошти у сумі 410 371.89 грн. та 89 628,11 грн.; 25.02.2016р. КЕВ м. Одеси на користь ТОВ «Одесагаз-Постачання» сплачено кошти у сумі 100 000,00 грн.; 28.04.2016р. КЕВ м. Одеси на користь ТОВ «Одесагаз-Постачання» сплачено кошти у сумі 298 515,00 грн.

Таким чином, відповідач зазначає, що на теперішній час у КЕВ м. Одеси взагалі відсутня заборгованість за договорами №008409 (З)-БТ від 22.09.2015р. та 31.03.2016р.

На підтвердження своїх позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання», на виконання умов Договорів від 22.09.2015р. і від 31.03.2016р. поставив до пунктів споживання, а Споживач прийняв природний газ, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу:

за договором № 008409(3)-БТ від 22.09.2015р. 109200м3 на загальну суму 960 075,01грн., а саме:

- у липні 2015р. - 9182м3 за ціною 8 961,12грн. за 1000м3 на загальну суму 82 281,0грн.;

- у серпні 2015р. - 7932м3 за ціною 8 961,12грн. за 1000м3 на загальну суму 71 079,61грн.;

- у вересні 2015р. - 8907м3 за ціною 8 961,12грн. за 1000м3 на загальну суму 79 816,69грн.;

- у жовтні 2015р. - 18478мза ціною 8 958,84грн. за 1000м3 на загальну суму 165 541,45грн.;

у листопаді 2015р. - 14454мза ціною 8 799,20грн. за 1000м3 на загальну суму 127 184,56грн.;

у грудні 2015р. - 13851м за ціною 8 804,60грн. за 1000м3 на загальну суму 121 952,72грн.;

у січні 2016р. - 11833мза ціною 8 700,60грн. за 1000м3 на загальну суму 102 954,19грн.;

у лютому 2016р. - 12137м3 за ціною 8 509,80грн. за 1000м3 на загальну суму 103 283,44грн.;

у березні 2016р. - 12426м3 за ціною 8 529,00грн. за 1000м3 на загальну суму 105 981,35грн.;

за договором № 008409-БО від 31.03.2016р. 29986м3 на загальну суму 236 409,24грн., а саме:

у квітні 2016р. - 11064м3 за ціною 8122,80грн. за 1000м3 на загальну суму 89 870,66грн.;

у травні 2016р. - 11180м3 за ціною 8122,80грн. за 1000м3 на загальну суму 90 812,90грн.;

у червні 2016р. - 7742м3 за ціною 7197,84грн. за 1000м3 на загальну суму 55 725,68грн.

Отже, через неналежне виконання відповідачем грошового зобовязання з оплати за постачання природного газу, позивач був змушений звернутись до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив про те, що в матеріалах справи не міститься рахунків-фактури, виставлення яких передбачено умовами договорів. Відповідачем за певні періоди не було здійснено 100% передоплати за поставку природного газу але незважаючи на відсутність факту 100-відсоткової попередньої оплати товару, який має бути поставлений позивачем та в частині строків, визначених договорами, щодо такої оплати, позивач не скористався своїм правом призупинити виконання свого обов'язку з його поставки, що передбачено договорами від № 008409(3)-БТ від 22.09.2015р. та від 30.03.2016р. та нормами законодавства, і надалі на свій ризик здійснював поставку природного газу відповідачу. Сторонами шляхом вчинення конклюдентних дій змінено умови договору щодо порядку розрахунків, погодившись, що поставка відбувається не на умовах попередньої оплати, а оплата мала здійснюватись не пізніше ніж визначено договором. Нового порядку та строків розрахунків за поставлений природний газ сторонами не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.07.2014р. по справі №910/16164/13. Виконання зобов'язання з оплати за природний газ, поставлений без попередньої оплати, договорами від № 008409(3)-БТ від 22.09.2015р. та від 30.03.2016р. не встановлено, а відповідні зміни до них у письмовій формі не внесено, а тому у суду немає правових підстав констатувати саме з якого моменту відбулось прострочення яке зумовило нарахування штрафних санкцій.

Пунктами 5.6. Договорів № 008409(3)-БТ від 22.09.2015р. та від 30.03.2016р. передбачено, що оплата за спожитий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється шляхом поточного перерахування протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу, але не пізніше10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Наявність чи відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку оплатити газ у встановлений договором строк. Рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України (оскільки в договорах чітко вказано строк виконання зобовязання зі сплати поставленого природного газу (шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок позивача 100% вартості запланованих обсягів газу, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим); тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку оплати. Такої ж позиції дотримується Верховний суд України у своїй постанові від 29.09.09 №37/405.

Дослідивши обставини справи, судом встановлено факт неналежного виконання ОСОБА_1 відділу м. Одеси прийнятих на себе зобовязань за умовами Договору № 008409(3)-БТ від 22.09.2015р. щодо своєчасної та повної оплати отриманого газу.

Оскільки Відповідач здійснював оплату за використаний природний газ невчасно і не в повному обсязі, за Договором від 22.09.2015р. за газ, поставлений у січні 2016р. утворилась заборгованість в розмірі 32324,62грн., яка 31.07.2016р. погашена коштами, сплаченими за Договором від 31.03.2016р.

За Договором від 31.03.2016р. утворилась заборгованість в розмірі 150 113,22грн., яка складається:

- за газ, поставлений у квітні 2016р. заборгованість у сумі 3574,61грн.;

- за газ, поставлений у травні 2016р. заборгованість у сумі 90812,90грн.;

- за газ, поставлений у червні 2016р. заборгованість у сумі 55725,68грн.

У зв`язку з тим, що кошти у сумі 32 324,62,76грн., сплачені за Договором від 31.03.2016р., перераховані 31.07.2016р. в рахунок погашення заборгованості по Договору від 22.09.2015р., сума заборгованості за Договором від 31.03.2016р. зросла.

Відповідно пп. 7.2.1 пп. 7.2 п. 7 Договору від 22.09.2015р. передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» обґрунтовані неналежним виконанням прийнятих на себе договірних зобовязань ОСОБА_1 відділу м. Одеси за Договором № 008409(3)-БТ від 22.09.2015р. на постачання природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів та направлені на стягання з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 182 437,84 грн., пені у розмірі 20 465,27 грн., 3% річних у розмірі 3 294,71 грн. та інфляційні збитків у розмірі 1 432,06 грн.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Таким чином, відповідно до п. 7.2.1 пп. 7.2. Договору від 22.09.2015 р., відповідачу нарахована пеня у розмірі 20 465,27 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних простроченої суми, якщо законом або договором не передбачений інший розмір відсотків.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать кредитору.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 відділу м. Одеси прийнятих на себе умов за Договором № 008409(3)-БТ від 22.09.2015р. на постачання природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, позивачем здійснено нарахування пені, 3% та інфляційних втрат.

Так, відповідно до такого розрахунку за відповідачем рахується заборгованість основної суми у розмірі 182 437,84 грн., пені у розмірі 20 465,27 грн., 3% річних у розмірі 3 294,71 грн. та інфляційні збитків у розмірі 1 432,06 грн..

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем суми основної заборгованості у розмірі 182 437,84 грн., пені у розмірі 20 465,27 грн., 3% річних у розмірі 3 294,71 грн. та інфляційні збитків у розмірі 1 432,06 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про їх стягнення правомірними.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 182 437,84 грн., пені у розмірі 20 465,27 грн., 3% річних у розмірі 3 294,71 грн. та інфляційні збитків у розмірі 1 432,06 грн., що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 3114,45 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 відділу м. Одеси (вул. Єврейська, 13, м. Одеса, 65014, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» (вул. Одарія, б.1, м. Одеса, 65003 р/р 1 в ПАТ «КБ «Центр», МФО 380742, ) суму основної заборгованості у розмірі 182 437,84 грн., пеню у розмірі 20 465,27 грн., 3% річних у розмірі 3 294,71 грн. та інфляційні збитків у розмірі 1 432,06 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3114,45 грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.10.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова