ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року Справа № 904/10108/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Чимбар Л.О., Антоніка С.Г.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №20-11/15 від 20.11.2015 року;

від відповідача: Тихонов В.В.,. представник, довіреність №б/н від 19.10.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем-Агро Плюс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 року у справі №904/10108/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем-Агро Плюс", с.Адамівка, Криничанський район, Дніпропетровська область

про стягнення 362 173 грн. 49 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (надалі - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем - Агро Плюс" (надалі - ТОВ "Унірем - Агро Плюс") на свою користь 222 439 грн. 50 коп. основного боргу, 112 523 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 9 693 грн. 35 коп. 3% річних, 17 516 грн. 90 коп. пені та понесених витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги позивачем уточнювались.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 року у справі №904/10108/15 (суддя - Рудь І.А.) позов задоволено; з ТОВ "Унірем-Агро Плюс" на користь ФОП ОСОБА_4 стягнуто 141 712 грн. 15 коп. основного боргу, 11 163 грн. пені, 145 544 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 13 853 грн. 47 коп. 3% річних та 4 684 грн. 10 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що місцевий господарський суд, стягнувши з відповідача інфляційні збитки та 3% річних, не перевірив їх розрахунки, у яких були допущені помилки.

Позивач з доводами апелянта відносно помилок у розрахунку 3% річних погоджується, щодо нарахованих інфляційних збитків вважає, що розбіжності між розрахунками сторін виникли через методику їх обчислення.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Між ФОП ОСОБА_4 (перевізник) та ТОВ "Унірем Агро Плюс" (замовник) укладений договір про надання транспортних послуг №12/06/2013 від 12.06.2013 року (надалі - договір), відповідно до умов якого перевізник зобов'язується доставляти переданий йому замовником вантаж, зазначений у додатках (заявках) до даного договору, автотранспортом до місця призначення та видавати його особі, уповноваженій отримати вантаж, а замовник, в свою чергу, зобов'язується своєчасно оплачувати автотранспортні послуги виконавця.

Кількість та вид вантажу, маршрути, вантажовідправники та вантажоотримувачі, графік подачі автотранспорту та суми оплат узгоджуються сторонами перед кожним конкретним перевезенням та зазначаються у заявках (п. 1.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань (п. 6.5 договору).

За змістом розділу 2 договору замовник прийняв на себе зобов'язання, зокрема, оплачувати рахунки протягом 14 банківських днів з моменту надання підписаного оригіналу акту виконаних робіт (п.п. 2.1.8 договору); надавати замовнику копії товарно-транспортної документації, своєчасно підготувати акти виконаних робіт та рахунки за послуги по даному договору (п.п. 2.2.5 договору).

Згідно п. 3.1 договору розрахунок між сторонами здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця з урахуванням ПДВ.

Сторони узгодили, що ціна перевезення вантажів зазначається у додатковій угоді; при перевезення вантажу на відстань менше 30 км в одну сторону розрахунок здійснюється за 30 км (п. п. 3.2, 3.5 договору).

За умовами п. 3.6 договору остаточні розрахунки здійснюються замовником на підставі рахунків-фактури, що виставляються виконавцем, протягом 3 банківських днів. Підставою для оформлення рахунку-фактури є товарно-транспортні накладні.

Додатковою угодою №1 до договору сторони узгодили перелік автомобільного транспорту, яким перевізник зобов'язується надати послуги за договором.

На виконання умов договору у період з липня 2013 року по листопад 2014 року позивач надав відповідачу послуги перевезення на загальну суму 430 873 грн., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт, які підписані сторонами без зауважень.

Позивач посилається на часткову оплату відповідачем отриманних послуг, до стягнення ним пред'явлений борг, з урахуванням поданих уточнень, в розмірі 141 712 грн. 15 коп.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

На момент розгляду справи належних доказів сплати заборгованості відповідачем не надано, тому в частині стягнення з нього основного боргу позов підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 4.1 договору за несвоєчасну оплату замовником наданих перевізником послуг замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, зазначеної у виставленому рахунку-фактурі, за кожен день прострочення, але не більше 10% від загальної суми наданих послуг.

Згідно розрахунку позивача до сплати відповідачу нарахована пеня за загальний період з 21.11.2014 року по 09.06.2015 року в розмірі 11 163 грн.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Із посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та вимагає стягнути з відповідача за загальний період з 08.08.2013 року по 26.05.2016 року (по кожному акту окремо з урахуванням внесених оплат) 3% річних у розмірі 13 853 грн. 47 коп. та інфляційні втрати у розмірі 145 544 грн. 75 коп.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що позивач у вищезазначених нарахуваннях допустив помилки, на що місцевий господарський суд уваги не звернув.

Перевіркою правильності розрахунку 3% річних встановлено, що при проведенні такого розрахунку не враховано положення п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якого день оплати не вважається днем прострочки виконання зобов'язання.

З урахуванням наведеного 3% річних, які підлягають стягненню, складають 12 112 грн. 09 коп.

Відповідно до п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем нараховано інфляційні збитки без дотримання вищезазначених рекомендацій, внаслідок чого стягненню підлягають інфляційні в розмірі 124 527 грн. 88 коп.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем-Агро Плюс" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 року у справі № 904/10108/15 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем-Агро Плюс" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 145 544 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 13 853 грн. 47 коп. 3% річних та 4 684 грн. 10 коп. судового збору змінити та викласти її в наступній редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем-Агро Плюс" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 124 527 грн. 88 коп. інфляційних збитків, 12 112 грн. 09 коп. 3% річних, 4 342 грн. 73 коп. судового збору за подання позову до господарського суду."

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем-Агро Плюс" 929 грн. 32 коп. судового збору за перегляд рішення суду апеляційною інстанцією.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 116, ст. 117 Господарського процесуального кодексу України видати накази.

Припинити стягнення за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2016 року у справі №904/10108/15.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

(Повний текст постанови складено 20.10.2016 року).