КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. Справа№ 910/12726/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко О.В.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 20.10.2016 року по справі №910/12726/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 року

у справі №910/12726/16 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Комунального підприємства "ВОДОКАНАЛ"

до Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"

про стягнення 6 955,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Комунальне підприємство "ВОДОКАНАЛ" (далі позивач; КП "ВОДОКАНАЛ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (далі - відповідач; ПАТ "ТАСКОМБАНК") про стягнення боргу у сумі 6 955,26 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 1848/1 від 01.12.2010 (далі - Договір), а також положень Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 (далі - Правила №190), що призвело до нарахування боргу в розмірі 6 955,26 грн. за надані послуги з водопостачання та водовідведення у спірний період з 18.07.2013 по 08.08.2013 за розрахунками витрат води, як безоблікового водокористування. Зазначене нарахування відбулося внаслідок несвоєчасного проведення повірки засобу обліку води.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 №910/12726/16 позов задоволено повністю, стягнуто з ПАТ "Таскомбанк" на користь комунального підприємства "Водоканал" 6 955,26 грн. боргу.

Не погоджуючись з названим рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "ТАСКОМБАНК" звернулося із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 №910/12726/16 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Комунальне підприємство "ВОДОКАНАЛ" не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надав колегії суддів письмовий відзив на скаргу відповідача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Під час судового засідання від 20.10.2016 представник позивача просив колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 №910/12726/16 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 по даній справі скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволені позову, приймаючи до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 грудня 2010 року між сторонами було укладено Договір про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системі каналізації № 1848/1, за умовами якого КП "Водоканал" зобов'язалось забезпечити ПАТ "ТАСКОМБАНК" подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: місто Запоріжжя, вулиця Південноукраїнська, 4 та місто Запоріжжя, вулиця Ладозька, 17-А. (п.1.1 Договору).

При цьому, сторони погодили керуватись при виконанні своїх договірних зобов'язань Законом України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002 №2918-111, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Держжиткомгоспа України від 27.06.2008 №190, тощо. (п.1.1 Договору).

Згідно п.3.2.1. Договору абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності з цим договором та нормативними документами, вказаними у пункті 1.1. Договору.

Відповідно до п.3.2.2. Договору для обліку спожитої питної та технічної води абонент зобов'язаний своїми силами та коштами в термін до 2010 року у відповідності з «Правилами користування…» обладнати водолічильний вузол, а також встановити обліковий прилад КВ - 1,5 або аналог, пред'явити його за актом представнику водоканалу для перевірки технічного стану, пломбування та реєстрації.

Знімати лічильник, виконувати будь-які зміни в його конструкції або положенні на водомірному вузлі, де він встановлений, знімати пломби, накладені органами Держстандарту або представниками водоканалу, абонент має право тільки після отримання письмового дозволу водоканалу.

У разі самовільних дій абонент сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 «Правил користування…».

Пунктом 3.2.3. Договору сторони узгодили, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у визначений водоканалом термін, або розміщенні абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування…», «Правил експлуатації» водопостачання абонента вважається безобліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 3.3 та 3.4 «Правил користування…», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

Розрахунковий період при без обліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 18 лютого 2009 року складено та підписано двосторонній Акт технічного обстеження водопроводу № 53, відповідно до якого зазначено, що у банку за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Ладозька, 17-А, після державної повірки встановлено засіб обліку типу ЕТК - U1,5 № 03610151, державна повірка - І квартал 2009 року, засіб обліку в робочому стані та опломбований пломбою з відтиском "ВКЦ-1/НАРЦИС". Пломби здано абоненту на збереження. Також в Акті зазначено, що держповірка засобу обліку дійсна до І кварталу 2012 року, експлуатація не держповіреного обліку не допускається.

8 серпня 2013 року банк звернувся до позивача з листом № 08/05-1 від 5 серпня 2013 року, в якому повідомив КП "Водоканал" про необхідність проведення чергової повірки приладу обліку, зокрема, за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Ладозька, 17-А.

23 вересня 2013 року представниками КП "Водоканал" було здійснено технічне обстеження водопроводу відповідача, про що складено Акт технічного обстеження водопроводу № 129, відповідно до якого встановлено, що питна вода на майданчик банку за вищезазначеною адресою подається по одному водопровідному вводу діаметром 15 мм від міської мережі. На вводі холодної води встановлено засіб обліку типу ЕТК - U1,5 № 03610151, термін держповірки засобу обліку закінчився. Відповідно до пунктів 5.14, 3.3, 3.4 Правил визначено, що обсяг води по безобліковому водокористуванню по вводу ДУ 15 мм складає 30,528 м3/добу. Розрахунковий період становить з 18 липня 2013 року по 8 серпня 2013 року. Згідно з п. 3.14 Правил обсяг стоків дорівнює об'єму спожитої води за 22 доби - 671,616 м3.

Вказаний вище Акт № 129 від 23 вересня 2013 року був підписаний представниками Підприємства із зазначенням, що представник банку з Актом ознайомлений та від підпису відмовився.

На підставі Акту технічного обстеження № 129 від 23 вересня 2013 року був складений Акт № 1848/1 від 23 вересня 2013 року за період з 18 липня 2013 року по 8 серпня 2013 року, відповідно до якого розраховано вартість спожитої кількості води та стоків, що становить 6 955,26 грн.

У зв'язку з тим, що представник відповідача відмовився від підпису спірних актів, КП "Водоканал" направило банку лист № 14527 від 27 вересня 2013 року, додавши Акт технічного обслуговування № 129 від 23 вересня 2013 року та Акт-рахунок № 1848/1 від 23 вересня 2013 року.

В результаті несплати банком Акту - рахунку № 1848/1 від 23 вересня 2013 року, відповідач звернувся з позовом до господарського суду про стягнення боргу у сумі 6 955,26 грн.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову. При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що банк здійснював безоблікове водокористування лічильником, оскільки строк повірки лічильника закінчився, а тому, у даному випадку, до спірних правовідносин застосуванню підлягають пп. 3.2.3, 3.3, 3.4 Правил №190.

Колегія суддів, дослідивши матеріали даної справи, не погоджується з правовими висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими, виходячи з такого.

ПАТ "ТАСКОМБАНК" у доводах апеляційного оскарження наголосив на тому, що обов'язок своєчасно подавати засоби вимірювальної техніки на повірку покладено на споживача, в той час, як на водоканал покладено обов'язок контролювати наявність і стан обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотримання термінів їх періодичної повірки, що не дає підстави вважати безобліковим споживання у разі закінчення строку держповірки засобів обліку. Відповідач звернув увагу колегії суддів на те, що за матеріалами справи відсутні докази самовільного приєднання банком до системи водопостачання або самовільного водокористування. Скаржник зауважив, що чинним на момент вирішення спору законодавством не передбачено положень, відповідно до яких виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно з п.3.3. Правил №190.

Колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу наведені доводи апеляційного оскарження, при цьому відзначає про наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002 № 2918 (далі - Закон № 2918) послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 23 Закону України №2918 підприємства питного водопостачання мають право, зокрема, сприяти впровадженню засобів обліку та регулюванню споживання питної води.

Станом на час проведення представниками КП "Водоканал" перевірки відповідача у 2013 році, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначається та регулюється Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, пунктом 1.1 яких, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Отже, Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду господарського спору.

Відповідно до п. 2.1 Правил № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Розрахунок за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку (п. 3.1 Правил 190).

Пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190 передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Місцевий господарський суд, за мотивувальною частиною судового рішення відзначив, що термін держпровірки засобу обліку закінчився, а тому відповідач здійснював безоблікове водокористування лічильником, що дає підстави застосовувати до даних спірних правовідносин п. 3.3 Правил №190.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. (пункт 3.2. Правил № 190)

Самовільне водоспоживання це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання, тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу Виконавця.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п.3.3 Правил, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом Правил №190 проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що докази самовільного приєднання відповідача до системи водопостачання або самовільного водокористування останнім, у матеріалах справи відсутні, а, відтак, застосування положень пунктів 3.3, 5.14 Правил №190 при розрахунках з відповідачем за постачання питної води та приймання стічних вод є безпідставним.

Аналогічна правова позиція, щодо застосування п.3.3 Правил №190 та правової оцінки безобліковому водокористанню, викладена у постановах Вищого господарського суду України від 11.07.2016 № 908/272/16, від 23.12.2015 №908/3025/15.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку апеляційну скаргу ПАТ "ТАСКОМБАНК" задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 по даній справі скасувати, прийняти нове судове ішення, яким у задоволені позову відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 №910/12726/16 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Водоканал" (69002, місто Запоріжжя, вулиця Святого Миколая, будинок 61, ідентифікаційний код 03327121) на користь Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код 09806443) 1515,80 грн. судового збору за апеляційний перегляд даної справи.

4. Зобов'язати Господарський суд міста Києва видати відповідний наказ.

5. Матеріали справи №910/12726/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді О.В. Тищенко

Т.І. Разіна