донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.10.2016р. справа №908/1958/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддів Радіонової О.О. Колядко Т.М., Попкова Д.О.
секретаря Бреславець Л.М.

від позивача: не з»явився
від відповідача: не з»явився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Бердянськ, Запорізька область

на рішення господарського суду Запорізької області

від 16.08.2016р.
у справі №908/1958/16 (суддя Мойсеєнко Т.В.)
за позовом Управління комунальної власності Бердянської міської ради м.Бердянськ, Запорізька область
до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Бердянськ, Запорізька область
про стягнення неустойки в розмірі 86139,63грн.

ВСТАНОВИВ:

25.07.2016р. позивач, Управління комунальної власності Бердянської міської ради м.Бердянськ, Запорізька область, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Бердянськ, Запорізька область про стягнення неустойки в розмірі 86139,63грн. за договором оренди комунального майна №136 від 20.11.2009р. (а.с.3-6).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.08.2016р. у даній справі позов задоволений у повному обсязі (а.с.30-32).

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Бердянськ, Запорізька область на користь Управління комунальної власності Бердянської міської ради м.Бердянськ, Запорізька область неустойку у розмірі 86139,63грн., 1378,00 грн. витрат на оплату судового збору.

Судове рішення мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог щодо стягнення суми неустойки за договором оренди комунального майна №136 від 20.11.2009р. За висновком суду з посиланням на норми ч.2 ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов»язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, а відтак судом задоволені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки у сумі 86139,63 грн.

Відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, звернувся із апеляційною скаргою, в якій вважає судове рішення таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Так, апелянт посилається на те, що позивач не надіслав на його адресу копію позовної заяви із додатком та він змушений був звернутися до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, проте місцевим господарським судом було проігноровано та у рішенні не надано правової оцінки зазначеному клопотанню.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1414 від 21.10.2016р., на виконання службової записки головуючого судді по справі Радіонової О.О., у зв»язку з неможливістю продовження розгляду справи суддею-членом колегії Зубченко І.В. через перебування у відпустці на дату слухання справи 25.10.2016р., відповідно до пункту 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1958/16.

За результатами протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя - Радіонова О.О., судді Колядко Т.М., Попков Д.О.

25.10.2016р. від позивача до Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу №2547 від 24.10.2016р., в якому позивач просив залишити без змін рішення місцевого господарського суду від 16.08.2016р. у даній справі, а апеляційну скаргу без задоволення та розглянути справу за відсутності представника позивача (а.с. 60-61).

25.10.2016р. від представника відповідача електронною поштою на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке колегією суддів розглянуте та відхилене, оскільки вказане клопотання не мотивовано та не містить підпису відповідача (а.с.65).

Представник позивача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Апелянт у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визначається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства України та повинно бути залишено без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, Управління комунальної власності Бердянської міської ради м.Бердянськ, Запорізька область є юридичною особою (ідентифікаційний код 25473739), що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та Положенням про Управління комунальної власності Бердянської міської ради (а.с.10-11, 26).

Відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що підтверджено витягом головного управління регіональної статистики (а.с.27).

Між Управлінням комунальної власності Бердянської міської ради (за договором - орендодавець, далі - позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (за договором - орендар, далі - відповідач) було укладено договір оренди комунального майна № 1312 від 20.11.2009р., відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування убудовані нежитлові приміщення, які знаходяться на балансі підприємства (організації, закладу) комунального підприємства Бердянської міської ради «Житлочервіс-2а» (далі - майно), площею 39,20 кв. м. згідно зі звітом про оцінку майна, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, убудовані, розташовані на другому поверсі триповерхової будівлі побутового обслуговування населення (кімн. № 212, 213, 214 згідно з технічним паспортом БТІ), вартість приміщення визначена згідно зі звітом про оцінку майна і становить (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 31.01.2013р. до договору) за оцінкою 135178,00 грн. без ПДВ (за 1 кв.м. - 3448,42 грн.), виконаною станом на 31.08.2012р. Запорізькою торгово-промисловою палатою оцінювачем БФ ЗТПП Іщенком Ю.І. Майно передається в оренду з метою використання під перукарський салон. Рішення Комітету по передачі в оренду майна територіальної громади міста Бердянськ від 12.10.2009р. № 15, затвердженого міським головою 20.10.2009р. (а.с.12-13)

Вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами договору та акта здачі-приймання вказаного майна (п.2.1 договору).

Передача майна в оренду здійснюється згідно акту здачі-приймання, майно вважається поверненим після підписання акта здачі-приймання (п.2.3 договору).

На виконання умов договору сторонами був підписаний Акт здачі-приймання нежитлового приміщення від 20.11.2009р., згідно якого балансоутримувач передав в оренду, а орендар прийняв нежитлові приміщення, загальною площею 39,20 кв. м., розташовані в "ІНФОРМАЦІЯ_1" на другому поверсі по АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Розділом 3 договору сторони визначили орендну плату.

Так, згідно з п. п. 3.1, 3.1.1 договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 31.01.2013р. до договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Бердянськ, затвердженої рішенням сорокової сесії V скликання від 24.05.2005р. №22 "Про затвердження методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Бердянськ" і складає на 01 вересня 2012 року: 1126,48 грн., ПДВ - 225,30 грн., що разом становить 1349,08 грн. х (Інд. інф.). Орендна плата встановлюється у грошовій формі та перераховується на розрахунковий рахунок №0011 ГУДКСУ у Запорізькій області м. Запоріжжя, МФО 813015, , одержувач: місцевий бюджет м. Бердянськ, щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця з урахуванням індексу інфляції з початку строку оренди, щодо суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладення договору оренди, яка становить 1349 грн. 08 коп. х І інф.

У п. 10.1 договору визначено, що він діє з 20.11.2009р. до 31.12.2009р. з подальшим не продовженням договору оренди приміщення.

Додатковими угодами від 28.01.2010р., від 26.08.2010р. та від 01.02.2013р. вносилися зміни до п. 10.1 договору, зокрема, за останньою угодою був подовжений строк дії договору оренди нежитлового приміщення з 30.11.2012р. до 30.11.2013р.

Умовами додаткової угоди від 31.01.2013р. до договору пункт 10.2 викладено в наступній редакції: "Строк дії договору може бути подовжений за згодою сторін. У випадку якщо орендар має намір використовувати майно після закінчення строку дії договору, він не пізніше ніж за три місяці до закінчення його дії звертається до орендодавця з заявою про подовження строку дії договору. Строк дії договору автоматично не поновлюється у випадку відсутності згоди хоча б однієї із сторін на подовження строку дії договору. Подовження строку дії договору оформлюється додатковою угодою".

Відповідно до п. 10.7 договору, дія договору оренди припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до листів № 2437 від 27.08.2013р. та № 3438 від 06.12.2013р. позивач повідомляв відповідача, що договір оренди комунального майна № 1312 від 20.11.2009р. подовжено не буде та просив його повернути орендоване приміщення.

Враховуючи наявність заперечень позивача, який є орендодавцем, проти продовження строку дії договору, а також надіслання ним листа № 3438 від 06.12.2013р. відповідачу, договір оренди припинився в силу його п. 10.7, зокрема у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, тобто 30.11.2013р.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вище факти встановлені рішенням господарського суду Запорізької області по справі № 908/301/14 від 03.03.2014р., яке набуло чинності 11.06.2014р., та в силу положень статті 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доведенню знову при розгляді даної справи.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.03.2014р. у справі №908/301/14 (а.с.16-18), залишеним без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.06.2014р. (а.с.19-22) та постановою Вищого господарського суду України від 27.10.2014р., позовні вимоги Управління комунальної власності Бердянської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення задоволені частково; вирішено виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 з нежитлового приміщення (приміщення № 212, 213, 214 згідно з планом БТІ другого поверху будівлі), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на користь Управлінню комунальної власності Бердянської міської ради, в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 03.03.2014р. по справі № 908/301/14 видано наказ від 20.08.2014р.

04.07.2016р. позивач звертався до відповідача з претензією №1664, в якій просив перерахувати суму боргу за нараховану неустойку у розмірі 118 539,63грн. (а.с.24).

Відповідач на вказану претензію не відреагував, суму неустойки не сплатив.

Зазначене вище стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення неустойки в розмірі 86139,63грн. за договором оренди комунального майна №1312 від 20.11.2009р.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо стягнення неустойки за договором оренди комунального майна №1312 від 20.11.2009р.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992р. № 2269-ХП (далі -Закон № 2269).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України передбачають, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Загальні положення про найм (оренду) передбачені главою 58 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 27 Закону «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 5.9 договору сторони домовились, що орендар зобов'язується у разі припинення або розірвання договору, в п'ятиденний термін повернути орендодавцеві, або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно за актом здачі-приймання у належному стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану, або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, виходячи з положень п. 5.9 договору, враховуючи те, що договір оренди припинив свою дію 30.11.2013р., орендоване приміщення відповідач мав повернути позивачеві за актом здачі-приймання до 05.12.2013р. Проте, свої зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" , застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Крім того, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 8.5 договору сторони погодили, що у разі невиконання орендарем обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення.

Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що орендоване приміщення було повернуто 22.06.2016р. в порядку примусового виконання рішення у справі № 908/301/14 від 03.03.2014р., про що свідчить Акт державного виконавця б/н від 22.06.2016 р. (а.с.23)

Враховуючи викладене, позивачем правомірно було нараховано відповідачеві на підставі пункту 8.5 договору неустойку за прострочення повернення орендованого майна за період з 06.12.2013р. по 22.06.2016р. в сумі 118 539,63 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку неустойки (а.с.25) вбачається, що станом на 01.07.2016р. за відповідачем рахується переплата з орендної плати, яка складає 32 400,00грн., при цьому 118 539,63грн. - 32 400,00грн. = 86 139,63грн. сума, заявлена позивачем до стягнення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновок суду про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 86 139,63грн. є доведеним, правомірним, документально підтвердженим та не спростованим відповідачем.

Доводи апелянта стосовно порушення судом норм процесуального права в частині неналежного повідомлення про час слухання справи та позбавлення права здійснити свій захист, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов»язані при подачі позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позовної заяви до суду позивачем в якості доказів надіслання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів наданий фіскальний чек разом із описом вкладення від 22.07.2016р. (а.с.7,8).

Ухвала господарського суду Запорізької області про порушення провадження у справі №908/1958/16 від 27.07.2016р. та призначення до розгляду на 16.08.2016р. о 15-00 год. була направлена сторонам (у тому числі відповідачу) рекомендованим листом з повідомленням 27.07.2016р., що підтверджено штампом господарського суду Запорізької області на останній сторінці вказаної ухвали суду (а.с. 2).

Вказаною ухвалою суду відповідача було зобов»язано надати суду нормативно та документально обґрунтований письмовий відзив на позовну заяву, заперечення до позову (в разі наявності), документи в обґрунтування відзиву, заперечень; копію відзиву завчасно надіслати позивачу (докази відправки надати суду); докази часткового або повного погашення боргу; листування з позивачем по суті спору (з доказами направлення або вручення вихідної кореспонденції; витяг від Державного реєстратора про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на день розгляду справи; довідку обслуговуючого банку про найменування відкритих рахунків.

Відповідачем вказана ухвала суду від 27.07.2016р. була отримана 30.07.2016р., про що свідчить відмітка органу поштового зв'язку на повідомленні про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи (а.с. 28).

Відповідно до ст.59 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право після одержання ухвали про порушення справи надіслати господарському суду - відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, витребувані документи не представив, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Отже, колегія суддів зазначає, що справу було правомірно розглянуто за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, на яке посилається апелянт, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно штампу місцевого господарського суду датою надходження вказаного клопотання є 17.08.2016р., тобто вже після оголошення рішення суду (а.с.33).

За таких обставин, доводи апелянта, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Бердянськ, Запорізька область, не спростовують висновок суду першої інстанції, тому колегією суддів не приймаються до уваги.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 16.08.2016 року у справі №908/1958/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Бердянськ, Запорізька область на рішення господарського суду Запорізької області від 16.08.2016 року у справі №908/1958/16 - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 16.08.2016 року у справі №908/1958/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді Т.М.Колядко

Д.О.Попков

Надр.5 прим:1 -у справу; 1 -позивачу;1 -відповідачу; 4- ДАГС; 5-ГС Запоріз. обл.