ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Справа № 918/329/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Євсікова О.О.,
Плюшка І.А.,

розглянувши касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Рівненській області
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 12.08.2016
у справі№ 918/329/16
господарського судуРівненської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доСлужба автомобільних доріг у Рівненській області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне агентство автомобільних доріг України
простягнення в сумі 853 122 грн. 77 коп.,
за участю представника від відповідача: ОСОБА_5

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.10.2016 у справі №918/329/16 касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Рівненській області прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Євсіков О.О., Плюшко І.А. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2016.

1. Зміст позовних вимог та стислий виклад підстав подання позову

У травні 2016 року ПП "Ферарі" (ухвалою суду від 06.06.2016 замінено позивача на його процесуального правонаступника - ФОП ОСОБА_4.) звернулося до господарського суду із позовом до Служби автомобільних доріг у Рівненській області про стягнення 853 122, 77 грн., з яких 769 080,78 грн. інфляційних втрат та 84 041, 99 грн. 3% річних з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач взятий на себе обов`язок за договором підряду №38 від 14.12.2012 не виконав належним чином, у зв`язку з чим рішенням господарського суду Рівненської області від 18.05.2015 у справі №918/422/15 з нього стягнуто на користь позивача заборгованість в розмірі 933 800 грн.

Рішення суду виконано 12.04.2016.

З посиланням на ст.625 ЦК України позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

2. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням господарського суду Рівненської області від 29.06.2016 (суддя: Андрійчук О.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив їх обгрунтованість.

Разом з тим, відповідачем у справі подано заяву про застосування позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності для нарахування 3% річних та інфляційних втрат закінчився 03.01.2016. Позивач подав позовну заяву 28.04.2016, тобто після спливу позовної давності.

Встановивши підставність позовних вимог та враховуючи наявність заяви про застосування позовної давності до вимог позивача, судом у задоволенні позову відмовлено у зв`язку зі спливом позовної давності згідно ст.267 ЦК України.

3. Стислий виклад суті постанови апеляційного господарського суду та мотиви її прийняття

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.08.2016 (судді: Бучинська Г.Б. - головуючий, Філіпова Т.Л., Василишин А.Р.) рішення місцевого господарського суду у справі № 918/329/16 скасовано; прийнято нове рішення; позов задоволено частково; стягнуто із Служби автомобільних доріг у Рівненській області на користь ФОП ОСОБА_4 769080,78 грн. інфляційних втрат, 82890,74 грн. 3% річних. У задоволенні позову про стягнення 1151,25 грн. 3% річних відмовлено.

Апеляційний господарський суд, посилаючись на норми ст.599 ЦК України, виходив із того, що датою, коли зобов`язання припинилося, слід вважати дату сплати основного боргу - 12.04.2016.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. При цьому позовна давність обчислюється та застосовується для кожної вимоги окремо.

Враховуючи визначений позивачем період, в межах якого здійснено нарахування заявлених до стягнення сум, та заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають 769 080,78 грн. інфляційних, нарахованих за період з 01.05.2013 по 31.03.2016 та 82 890,74 грн. 3 % річних за період з 28.04.2013 по 11.04.2016.

В стягненні 1151,25 грн. 3% річних за період з 12.04.2013 по 27.04.2013 відмовлено за спливом строку позовної давності.

4. Підстави, з яких оскаржено постанову апеляційного господарського суду

Служба автомобільних доріг у Рівненській області, не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Скаржник вказує, що судами обох інстанцій встановлено, що перебіг позовної давності для нарахування 3% річних та інфляційних втрат розпочався після виконання робіт та їх здачі відповідачу, тобто з 03.01.2013 і відповідно закінчився 03.01.2016. Відтак позовну заяву подано 28.04.2016 після спливу позовної давності.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

До вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат застосовується загальна позовна давність у 3 роки, таким чином місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову у позові.

У касаційній скарзі зазначено, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми ст.ст. 257, 261, 264, 267 ЦК України.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

14.12.2012 між ПП "Ферарі" як підрядником та Службою автомобільних доріг у Рівненській області як замовником укладено договір №38 на поточний середній ремонт автомобільної дороги Князівка - Вітковичі - Т 1811 - Хотин на ділянці 9+200 - км 14+600 за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 7.1 договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Господарськими судами встановлено, що підрядник виконав, а замовник прийняв роботи, обумовлені договором на загальну вартість 933 800,00 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що оскільки акт приймання виконаних робіт за грудень 2012 року не містить дати його складення та підписання, строк оплати за зобов`язаннями, що виникли з договору підряду із врахуванням вихідних та святкових днів, настав 03.01.2013.

Проте відповідач взятий на себе обов`язок по проведенню розрахунків у добровільному порядку не виконав, у зв`язку з чим рішенням господарського суду Рівненської області від 18.05.2015 у справі №918/422/15 з замовника на користь підрядчика стягнуто 933 800 грн. основної заборгованості за договором та 18676 грн. судового збору.

Судами встановлено, що фактичне виконання судового рішення відбулося 12.04.2016, про що свідчить меморіальний ордер № 36 на суму 952 476,00 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати виконаних робіт позивачем нараховано 769 080,78 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2013 року по квітень 2016 року та 84 041,99 грн. 3% річних за період з 12.04.2013 по 12.04.2016.

6. Норми права та роз`яснення пленуму Вищого господарського суду України, на які звертається увага при вирішенні спору

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У п.4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз`яснено, що визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

За ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

7. Мотиви та норми права, з яких виходить Вищий господарський суд України при прийнятті постанови

Судами попередніх інстанцій встановлено, що строк оплати за зобов`язаннями, що виникли з договору підряду, настав 03.01.2013. А тому слід вважати, що саме з 03.01.2013 у позивача виникло право на вимогу оплатити заборгованість за договором.

Встановлене свідчить, що перебіг позовної давності і для нарахування 3% річних та інфляційних розпочався також з 03.01.2013 і, відповідно, закінчився 03.01.2016.

Позивач звернувся з даним позовом лише 28.04.2016, тобто за межами встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Спірні суми інфляційних втрат та 3% річних нараховано позивачем на основну заборгованість в сумі 933 800 грн. за період прострочення з квітня 2013 року по квітень 2016 року.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Судами обох інстанцій встановлено підставність та обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що переривання позовної давності за основною вимогою про стягнення суми боргу у зв`язку з пред`явленням позову у справі №918/422/15 не свідчить про її переривання за вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Позивачем позов про стягнення 3% річних та збитків від інфляції в межах строку позовної давності не подавався, а тому строк позовної давності не переривався.

Судами попередніх інстанцій не встановлено інших обставин, які б свідчили про переривання строку позовної давності щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, враховуючи наявність заяви відповідача про застосування позовної давності та підставність позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Натомість, апеляційний господарський суд вказаного не врахував та допустився порушень норм матеріального права, зокрема, ст. 267 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження при касаційному перегляді, тому постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а законне та обґрунтоване рішення першої інстанції - залишенню в силі.

Місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на сплив позовної давності.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Скасовуючи постанову апеляційного господарського суду, касаційна інстанція згідно п.11 ч.2 ст.11111 ГПК України здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Рівненській області задовольнити.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.08.2016 у справі №918/329/16 скасувати.

Рішення господарського суду Рівненської області від 29.06.2016 у справі №918/329/16 залишити в силі.

Стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь Служби автомобільних доріг у Рівненській області 15 356,21 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Доручити господарському суду Рівненської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: О. Євсіков

І. Плюшко