ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р.Справа № 922/3403/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши справу

за позовом Фермерського господарства "Труд 2012", с. Мелихівка
до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна", с. Лозова
про стягнення грошових коштів в розмірі 852392,65 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - не з'явився;

Представник відповідача - ОСОБА_1 (директор).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фермерське господарство "Труд 2012", с. Мелихівка, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна", с. Лозова, про стягнення заборгованості за договором про надання послуг № 1/07 від 01.07.2014р. щодо збирання врожаю та оранку зябу та договору про надання послуг №08-07/15 від 08.07.2015р. по збору врожаю зернових та технічних культур (озимої пшениці, ячменя, кукурудзи, соняшника), всього в розмірі 852392,65 грн.

Ухвалою господарського суду від 10.10.2016р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 24.10.2016р. о 10:30 год.

У судове засідання 24.10.2016р. представник позивача не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Додаткових доказів по справі суду не надав.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.10.2016р. проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. № 34865), який судом досліджено та долучено до матеріалів справи. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив про відсутність у нього заборгованості перед позивачем та пояснив, що сума заборгованості в розмірі 852392,65 грн., яка є предметом даного спору, була сплачена відповідачем на банківський рахунок ФГ "Труд 2012". Також в наданих до суду письмових поясненнях (вх. № 35021), відповідач повідомив суд про відсутність між сторонами даного спору інших укладених договорів, ніж ті, які є предметом даного спору та в рамках яких позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення заборгованості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_2 України, кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представника відповідача, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, між Фермерським господарством «Труд 2012» (позивач, виконавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Ажна» (відповідач, замовник) 01.07.2014р. укладено Договір № 1/07 про надання послуг, за умовами якого ФГ «Труд 2012», як виконавець, взяв на себе зобов'язання, за дорученням замовника - ПСП «АЖНА», надати послуги зі збирання врожаю с/г культур та оранки зябу.

ОСОБА_1 послуги надаються замовникові на орендованих ним землях, що знаходяться на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області.

Пунктом 3.1.1. Договору передбачено обов'язок замовника оплачувати надані виконавцем послуги у порядку та на умовах, визначених Договором, а також підписувати акти приймання-передачі наданих послуг, протягом 3-х робочих днів з моменту отримання (п. 3.1.2. Договору).

Вартість послуг і порядок розрахунків за даним Договором визначається сторонами додатковою угодою до Договору (п. 4.1. Договору).

Згідно додаткової угоди № 1 від 01.11.2014р. до Договору № 1/07 - послуги зі збирання врожаю кукурудзи на площі 726 га (строк виконання - до 20.11.2014р.; вартість послуг - 555390,00 грн.; строк оплати - до 25 грудня 2014р.).

Згідно додаткової угоди № 2 від 01.12.2014р. до Договору № 1/07 - послуги по обробці грунту (оранка) на площі 180 га (строк виконання - до 15.12.2014р.; вартість послуг - 117000,00 грн.; строк оплати - до 25 грудня 2014р.).

Обумовлені між сторонами послуги за Договором № 1/07 були виконані ФГ «Труд 2012» своєчасно та у повному обсязі та без зауважень прийняті замовником - ПСП «АЖНА», що підтверджується підписаними сторонами: актом виконаних робіт № 1 від 20 листопада 2014р. на суму вартості послуг 555390,00 грн.; актом виконаних робіт № 2 від 16 грудня 2014р. на суму вартості послуг 117000,00 грн.

Як зазначає позивач, станом на 07.10.2016р., сума вартості наданих ФГ "Труд 2012" послуг за Договором № 1/07 сплачена відповідачем не у повному обсязі. Сума заборгованості складає 672390,00 грн.

Також, матеріалами справи підтверджується, що 08.07.2015р. між Фермерським господарством «Труд 2012» (позивач, виконавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Ажна» (відповідач, замовник) укладено Договір № 08-07/15 про надання послуг, за умовами якого ФГ «Труд 2012», як виконавець, взяв на себе зобов'язання, за дорученням замовника - ПСП «АЖНА», надати послуги зі збирання врожаю зернових та технічних культур (озимої пшениці, ячменя, кукурудзи, соняшника), власною технікою, а замовник - прийняти та оплатити виконані послуги на умовах, що зазначені у Договорі.

Загальна вартість послуг визначається із розрахунку 263,86 грн. за 1 га. (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 2.3. Договору, загальний обсяг робіт визначається в акті приймання-передачі виконаних робіт.

Обумовлені між сторонами послуги за Договором № 08-07/15 були виконані ФГ «Труд 2012» своєчасно та у повному обсязі та без зауважень прийняті замовником ПСП «Ажна», про що було складено акт приймання-передачі виконаних робіт від 11 листопада 2015р., згідно якого виконавцем були надані послуги зі збору врожаю: озимої пшениці на площі 121.6 га; ячменя на площі - 250 га; кукурудзи на площі 133 га; соняшника на площі 177,59 га., на загальну суму вартості послуг 180002,65 грн.

Як зазначає позивач, станом на 07.10.2016р., сума вартості наданих послуг за Договором № 08-07/15 не сплачена замовником - ПСП "Ажна", у повному обсязі та сума заборгованості складає 180002,65 грн.

Таким чином, звертаючись до господарського суду Харківської області з відповідним позовом, позивач зазначає про несплачену відповідачем суму заборгованості за Договорами № 1/07 від 01.07.2014р. та № 08-07/15 від 08.07.2015р. на загальну суму, станом на 07.10.2016р., яка становить 852392,65 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 2 статті 20 ГК України, одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 даного Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як підтверджується матеріалами справи між ФГ «Труд 2012» та ПСП «Ажна» укладено Договори № 1/07 від 01.07.2014р. та № 08-07/15 від 08.07.2015р. про надання послуг зі збирання врожаю сільськогосподарських культур та обробці грунту.

Відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт від 20.11.2014р., 16.12.2014р., 11.11.2015р., виконавцем - ФГ "Труд 2012" були надані послуги ПСП "Ажна" на загальну суму 852392,65 грн.

Позивач, звертаючись до суду із позовом до ПСП "Ажна" за захистом свого порушеного права, зазначив про несплату відповідачем даної суми заборгованості, в зв'язку з чим просить суд стягнути її на свою користь.

Натомість, як свідчать матеріали справи, відповідно до платіжних доручень №№ 136 від 13.11.2015р. на суму 180002,65 грн., № 170 від 23.12.2014р. на суму 75390,00 грн., № 169 від 18.12.2014р. на суму 480000,00 грн., № 177 від 26.12.2014р. на суму 117000,00 грн., ПСП "Ажна" виконало в повному обсязі зобов'язання за Договорами № 1/07 від 01.07.2014р. та 08-07/15 від 08.07.2015р., укладеними між ФГ "Труд 2012" та ПСП "Ажна". Сплата суми заборгованості в розмірі 852392,65 грн., з вимогою щодо сплати якої звернувся до господарського суду позивач - ФГ "Труд 2012", підтверджується також наданими відповідачем до суду, банківськими виписками від 23.12.2014р., 26.12.2014р.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК України та статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, наявні в матеріалах справи докази оплати відповідачем за надані позивачем послуги за Договорами № 1/07 від 01.07.2014р. та 08-07/15 від 08.07.2015р. в розмірі 852392,65 грн., з вимогою про стягнення якої позивач звернувся до господарського суду, суд зазначає про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ФГ "Труд 2012", у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 65, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складено 26.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/3403/16