ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р.Справа № 916/2238/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 паспорт,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_4»

на ухвалу господарського суду Одеської області від 19 вересня 2016 року про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі №916/2238/16

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_4»

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна» (далі-відповідач), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.09.2016р., про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна», оформлені протоколом загальних зборів учасників від 18.07.2016р.

Одночасно із позовною заявою від ОСОБА_1 до господарського суду Одеської області було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна», в тому числі щодо зміни відомостей про примусове виключення зі складу засновників (учасників) ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.09.2016р. (суддя Щавинська Ю.М.) заяву про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково, а саме: заборонено до закінчення розгляду справи по суті державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна» (65029, АДРЕСА_1, ), щодо зміни відомостей про власника частки у розмірі 25% статутного капіталу ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна», що належить ОСОБА_1, в тому числі щодо виключення останньої зі складу учасників, а також проводити реєстраційні дії щодо внесення змін до статуту ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна» (65029, АДРЕСА_1, ) в частині зміни розміру статутного капіталу вказаного товариства.

Вказана ухвала суду про часткове задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_1, станом на день прийняття рішення загальних зборів (18.07.2016р.), належало 25% в статутному капіталі ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна», то цілком правомірним є заборона щодо внесення змін до ЄДР виключно відносно змін, що стосуються вищевказаної частки, яка належить позивачу.

Забезпечення позову у повному обсязі, про що просить позивач в своїй заяві, може порушити права інших учасників господарського товариства, що суперечить вимогам ст.67 ГПК України.

Як зазначено судом в ухвалі, при вирішенні питання про вжиття заходів до забезпечення позову суд також врахував, що відповідачем вже вчинялися дії щодо проведення реєстраційних дій згідно протоколу №1 від 18.07.2016р., про що свідчать наявні матеріали реєстраційної справи.

Крім того, суд вказує, що згідно до ч.9 ст.67 ГПК України, господарський суд, який розглядає спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, може винести ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства в частині зміни розміру статутного капіталу.

Таким чином, за висновком господарського суду, перерозподіл часток може мати місце також у разі зміни статутного капіталу, а тому є за доцільним встановити заборону на реєстрацію внесення змін до статуту ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна» в частині зміни розміру статутного капіталу вказаного товариства.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Вжиття заходів до забезпечення позову здійснюється для гарантування виконання рішення суду (виключно у випадку задоволення вимог позивача), тоді як у даній справі відсутні відомості про ймовірність утруднення реалізації судового акту та взагалі необхідності вжиття заходів для його виконання відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначає скаржник, відповідач не виступає учасником процедури реалізації рішення суду, якщо таке рішення буде ухвалене на користь позивача у справі, від відповідача не залежить вчинення реєстраційних дій з внесення до Єдиного державного реєстру відомостей згідно з судовим рішенням про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників ОСОБА_3.

Отже, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що заходи до забезпечення позову ОСОБА_1 необхідні для забезпечення можливості виконання судового рішення, а невжиття таких заходів будь-яким чином утруднюватимуть реалізацію. судового рішення у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Забезпечення позову в обраний господарським судом спосіб, на думку скаржника, фактично призводить до створення правового хаосу (невизначеності) в питаннях управління господарською діяльністю відповідача його вищим органом управління на невстановлений період вирішення спору по суті. Крім того, суд, обравши такий спосіб забезпечення позову, втрутився в повноваження осіб, що виконують функції з державної реєстрації юридичних фактів.

Як далі зазначено скаржником в апеляційній скарзі, місцевим господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали порушений баланс інтересів сторін, а заходи забезпечення позову являються неспіврозмірними - захист припинених прав позивача отримав пріоритет порівняно з правом вищого органу відповідача самостійно визначати порядок управління своєю діяльністю та обовязком здійснити державну легалізацію своїх рішень.

На думку скаржника, ОСОБА_1 не мотивувала заяву про забезпечення позову належними доказами (твердженнями) про ризики порушення її прав, навпаки навела в цій заяві суперечливі (у порівнянні зі змістом позову) мотиви свого прохання до суду, а господарський суд де-факто вийшов за межі заяви ОСОБА_1 в порушення принципу господарського судочинства - змагальності сторін у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач її не визнає, вважаючи її вимоги безпідставними, а ухвалу господарського суду законною та обґрунтованою.

В судовому засіданні представник скаржника наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Представник позивача в засіданні суду заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Приписами п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» унормовано, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомоги яких у подальшому гарантується виконання судових актів

Забезпечення позову носить тимчасовий характер та діє до закінчення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, оскільки за обставин існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, сторона, права якої можуть бути порушені, буде позбавлена можливості захистити свої майнові права у спосіб, визначений судовим рішенням, виконання якого і забезпечується.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими повязано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст.33 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність заходу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та зазначає наступне.

Пунктом 47 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» встановлено, що заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч.11 ст.67 ГПК України, види забезпечення позову можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, заборона вчиняти дії має стосуватися лише пакета акцій, безпосередньо повязаного з предметом спору.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна», оформлених протоколом загальних зборів учасників від 18.08.25016р., відповідно до яких позивача було виключено з числа учасників товариства та перерозподілено її частку між іншими учасниками, а також збільшено статутний капітал товариства.

Заборона державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна», щодо зміни відомостей про власника частки у розмірі 25% статутного капіталу ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна», що належить ОСОБА_1, в тому числі щодо виключення останньої зі складу учасників, а також проводити реєстраційні дії щодо внесення змін до статуту ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна» в частині зміни розміру статутного капіталу вказаного товариства, застосована господарським судом в оскарженій ухвалі, співмірна із заявленими позовними вимогами та не впливає на поточну господарську діяльність ТОВ «Компанія «ОСОБА_4 ТехнологіїУкраїна»

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали правомірно застосовані заходи до забезпечення позову, які повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції скаржником не надано ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів, які б спростували висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено ухвалу з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 19 вересня 2016 року у справі №916/2238/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 24.10.2016р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_5