ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 жовтня 2016 року Справа № 910/30244/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідач), Кравчука Г.А., Коробенка К.П.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від15.03.2016
у справі№910/30244/15
Господарського судуміста Києва
за позовомКомунального підприємства "Київський метрополітен"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
провиселення з нерухомого майна та демонтаж тимчасової огороджувальної конструкції,

В С Т А Н О В И В :

Касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.04.2016 касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 була повернута на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із тим, що судовий збір сплачено не у встановленому розмірі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.07.2016 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 було повернуто на підставі пункту 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із тим, що її подано без клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Звернувшись втретє із касаційною скаргою на постанову господарського суду апеляційної інстанції Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відповідно до наведеної норми суд касаційної інстанції має оцінити доводи заявника, інші можливі обставини, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Як вбачається із матеріалів справи після повернення двох попередньо поданих касаційних скарг вказаними вище ухвалами Вищого господарського суду України, у серпні 2016 Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зверталась до суду касаційної інстанції із заявою про повернення сплаченого судового збору, однак ухвалою Вищого господарського суду України від 05.09.2016 цю заяву повернуто у зв'язку із тим, що до заяви було додано не оригінал, а копію платіжного документу про сплату судового збору.

Таким чином після повернення двох попередньо поданих касаційних скарг вказаними вище ухвалами Вищого господарського суду України Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 припинила процес касаційного оскарження.

При цьому втретє звернувшись із касаційною скаргою вказана особа просить відновити пропущений строк на касаційне оскарження, посилаючись як на поважність причин його пропуску на те, що їй необхідно було здійснити доплату судового збору, та вказуючи про те, що з технічних причин не було поставлено питання про поновлення даного строку.

Однак із наведеного не вбачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не мала можливості подати касаційну скаргу у період, коли нею ставилося питання про повернення сплаченого судового збору, і за наведений період процесуальний строк на касаційне оскарження не зупинявся, а продовжував перебіг.

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Крім того, як роз'яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.12.2003 зі справи "Рябих проти Росії" принцип правової визначеності (певності) включає й дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судового рішення. Остання засада означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

Зважаючи на викладене, підстави для задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, відсутні.

Керуючись статтями 53, 86, 110, пунктом 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 у справі Господарського суду міста Києва №910/30244/15 відхилити, касаційну скаргу повернути особі, що її подала, а справу - до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко