РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016№910/15310/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/15310/16

за позовом публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», м. Київ,

про стягнення 8 542,91 грн.,

за участю представників:

позивача - Демчука О.В. (довіреність від 18.04.2014 №14-94);

відповідача - Богдана С.В. (довіреність від 14.03.2016 №64).

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Компанія) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (далі - Товариство): 458,81 грн. 3% річних, 7 028,57 грн. пені і 1 055,53 грн. втрат від інфляції, а всього 8 542,91 грн., нарахованих за прострочення сплати відповідачем 1 111 850,80 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2016 порушено провадження у справі.

Відповідач 16.09.2016 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке: розрахунком інфляційних втрат позивачем здійснено без урахування роз'яснень, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»; так, позивач зазначивши в розрахунку період прострочення з 20.08.2015 по 31.08.2014, нарахування інфляційних втрат проводить за вересень 2015 року, в якому заборгованість була погашена 07.09.2015 та відповідно існувала менше 15 днів; крім того, позивачем невірно визначено початок періоду заборгованості при нарахуванні 3% річних, тобто позивачем неправомірно нараховано 3% річних за зобов'язаннями серпня та листопада 2015 року; враховуючи положення пункту 7.2 договору на купівлю-продаж природного газу від 23.06.2015 №15-743-РО (далі - Договір) нарахування позивачем пені у даному випадку може мати місце лише на суму простроченого платежу, що виникла з 20.01.2016; згідно з розрахунком штрафних санкцій дана сума прострочення складає 167 901,01 грн. за зобов'язаннями грудня 2015 року на яку позивачем нарахована пеня у сумі 1 614,79 грн.; натомість позивачем неправомірно проведено нарахування пені за зобов'язаннями липня - листопада 2015 року за період починаючи з 20.08.2015 по 20.12.2015.

Представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.06.2015 Компанією (продавець) та Товариством (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- за Договором продавець зобов'язується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору (пункт 1.1 Договору);

- продавець передає покупцю у період з 01.07.2015 по 31.12.2015 газ в обсязі до 329,600 тис. куб.м., у тому числі по місяцям кварталів: липень 2015 року - 8,400 тис. куб.м.; серпень 2015 року - 9,000 тис. куб.м.; вересень 2015 року - 13,200 тис. куб.м.; жовтень 2015 року - 39,400 тис. куб.м.; листопад 2015 року - 102,200 тис. куб.м.; грудень 2015 року - 157,400 тис. куб.м. (пункт 2.1 Договору);

- продавець передає покупцю у загальному потоці газ:

у разі передачі газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі газу від газодобувних підприємств та від підземних сховищ газу (далі - ПСГ) у газотранспортну систему;

у разі передачі імпортованого газу (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України Компанією) - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему (пункт 3.1 Договору);

- приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.3 Договору);

- не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість; продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцю один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта; підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4 Договору);

- ціна (граничний рівень ціни) на природний газ встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕ) (пункт 5.1 Договору);

- ціна за 1 000 куб.м. газу на момент укладення Договору становить 3 300 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того ПДВ за ставкою - 20%; до сплати ціна за 1 000 куб.м. газу - 3 300 грн.; крім ПДВ - 20% - 660 грн., всього з ПДВ - 3 960 грн. (пункт 5.2 Договору);

- у разі зміни НКРЕ ціни на природний газ вона є обов'язковою для сторін за Договором з моменту введення її в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до Договору (пункт 5.3 Договору);

- оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки; у разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць (пункт 6.1 Договору);

- оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ, та зараховується як оплата за газ; за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточних рахунок із спеціальним режимом використання продавця (пункт 6.2 Договору);

- сторони погоджуються, що покупець не зазначає призначення платежу лише у випадку перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця; у всіх інших випадках посилання на призначення платежу та розрахунковий період є обов'язковими (пункт 6.4 Договору);

- сторони погоджуються, що сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується сторонами як погашення заборгованості покупця перед продавцем за минулі періоди за Договором, а у випадку відсутності простроченої заборгованості за Договором сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць (пункт 6.5 Договору);

- у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині реалізації газу, покупець не здійснив повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 7.2 Договору);

- Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (стаття 11 Договору).

Додатковою угодою від 04.11.2015 №3 з 04.11.2015 викладено пункти 5.1, 5.2 і 5.3 Договору в такій редакції:

- ціни (граничні роздрібні ціни) на природний газ встановлюються постановою Кабінету Мністрів України від 30.10.2015 №872, яка набрала законної сили з 04.11.2015, і становлять 3 600 грн. за 1 000 куб.м. природного газу (пункт 5.1 Договору);

- ціна за 1 000 куб.м. природного газу без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%), тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обов'язками становить 2 213,1373 грн. за 1 000 куб.м., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 2 655,7647 грн. (пункт 5.2 Договору);

- у разі зміни ціни на природний газ та/або зміни тарифів на транспортування та розподіл газу, цільової надбавки, вони є обов'язковими для сторін за Договором з моменту введення в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до Договору (пункт 5.3 Договору).

Частинами першою і другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання вимог Договору позивач впродовж липня - грудня 2015 року здійснив поставку природного газу відповідачу на загальну суму 1 111 850,80 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.07.2015 на суму 45 892,44 грн.; від 31.08.2015 на суму 46 395,36 грн.; від 30.09.2015 на суму 45 088,56 грн.; від 31.10.2015 на суму 382 932 грн.; від 30.11.2015 на суму 75 492,82 грн.; від 30.11.2015 на суму 208 344,74 грн.; від 31.12.2015 на суму 307 704,88 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідачем було здійснено повну оплату природного газу на суму 1 111 850,80 грн. з порушенням встановлених Договором строків.

У зв'язку з простроченням сплати відповідачем платежів за отриманий природний газ позивач просить стягнути з відповідача 458,81 грн. 3% річних і 1 055,53 грн. втрат від інфляції.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 458,81 грн. 3% річних за такі періоди:

з 20.08.2015 по 27.08.2015 (нарахованих на суму 45 892,44 грн. за липень 2015 року) на суму 30,18 грн.;

з 28.08.2015 по 06.09.2015 (нарахованих на суму 45 892,44 грн. за липень 2015 року) на суму 37,72 грн.;

з 20.09.2015 по 20.09.2015 (нарахованих на суму 46 395,36 грн. за серпень 2015 року) на суму 3,81 грн.;

з 20.10.2015 по 28.10.2015 (нарахованих на суму 45 088,56 грн. за вересень 2015 року) на суму 33,35 грн.;

з 20.11.2015 по 26.11.2015 (нарахованих на суму 382 932 грн. за жовтень 2015 року) на суму 220,32 грн.;

з 20.12.2015 по 20.12.2015 (нарахованих на суму 283 837,56 грн. за листопад 2015 року) на суму 23,33 грн.;

з 20.01.2016 по 27.01.2016 (нарахованих на суму 167 901,01 за грудень 2015 року) на суму 110,10 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 1 055,53 грн. втрат від інфляції за період з 20.08.2015 по 31.08.2015.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Крім того, абзацом третім пункту 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 встановлено, що аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Таким чином, доводи відповідача стосовно того, що позивачем не можуть нараховуватись втрати від інфляції в другій половині місяця, в якому було здійснено відповідачем платіж, є безпідставними.

Згідно з пунктом 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки; у разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки суми 3% річних і втрат від інфляції та періоди їх нарахування, господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що вони неправильні.

Отже, за перерахунком суду сума 3% річних та періоди її нарахування становлять:

64,12 грн. з 21.08.2015 (оскільки 20.08.2015 останній день сплати заборгованості за липень 2015 року) по 06.09.2015 (дата, визначена позивачем у розрахунку), нарахованих на суму 45 892,44 грн.;

29,65 грн. з 21.10.2015 (оскільки 20.10.2015 останній день сплати заборгованості за вересень 2015 року) по 28.10.2015 (дата, визначена позивачем у розрахунку), нарахованих на суму 45 088,56 грн.;

1 164,53 грн. з 21.11.2015 (оскільки 20.11.2015 останній день сплати заборгованості за жовтень 2015 року) по 26.11.2015 (дата, визначена позивачем у розрахунку), нарахованих на суму 382 932 грн.;

96,60 грн. з 21.01.2016 (оскільки 20.01.2016 останній день сплати заборгованості за вересень 2015 року) по 27.01.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку), нарахованих на суму 167 901,01 грн.

Сума втрат від інфляції та період їх нарахування за перерахунком суду становлять 0,00 грн. з 21.08.2015 (оскільки 20.08.2015 останній день сплати заборгованості за липень 2015 року) по 31.08.2015 (дата, визначена позивачем у розрахунку), нарахованих на 45 892,44 грн.

Таким чином, за перерахунок суду суми 3% річних становить 1 354,90 грн., а втрат від інфляції - 0,00 грн.

Пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення 3% річних, а тому стягненню з відповідача підлягає 458,81 грн. 3% річних за розрахунком позивача; у стягненні ж 1 055,53 грн. втрат від інфляції слід відмовити.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 7 028,57 грн. пені.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 7 028,57 грн. пені, нараховані за такі ж періоди, як і 3% річних.

Разом з тим, пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині реалізації газу, покупець не здійснив повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З наведеного вбачається, що вказаним пунктом Договору сторони узгодили, що нарахування пені здійснюватиметься лише у випадку, коли після закінчення строку дії Договору покупець не здійснить повної оплати поставленого газу, тобто змінили підставу для нарахування пені - наявність заборгованості станом на дату закінчення строку дії Договору, визначили суму, на яку нараховуватиметься пеня - сума боргу станом на дату закінчення строку дії договору.

Відповідно до статті 11 Договору Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Отже, нарахування пені здійснюється на заборгованість, що існувала станом на дату закінчення строку дії договору, тобто на 31.12.2015, розмір якої склав 167 901,01 грн. Вказана заборгованість складається із боргу за грудень 2015 року.

Враховуючи пункт 7.2 Договору, пеня нараховується, починаючи з 21-го числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині реалізації газу, на суму заборгованості, яка існувала станом на дату закінчення строку дії Договору.

Вказане кореспондується з вимогами частини шостої статті 232 ГК України, яка визначає початковий момент нарахування пені, що не може бути змінений за домовленістю сторін.

Разом з тим, підстав для нарахування пені за весь час існування договірних відносин між сторонами немає, оскільки сторони, викладаючи у пункті 7.2 Договору умови нарахування пені, не погодили можливість такого нарахування.

За перерахунком суду за період з 21.01.2016 по 27.01.2016 (оскільки 28.01.2016 відповідачем було погашено заборгованість у сумі 167 901,01 грн.) сума пені становить 1 412,94 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 412,94 грн. пені, у решті стягнення суми пені (5 615,63 грн.) слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (04108, м. Київ, просп. Свободи, буд. 2Г літ. А; ідентифікаційний код 39592941) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720): 458 (чотириста п'ятдесят вісім) грн. 81 коп. 3% річних; 1 412 (одну тисячу чотириста дванадцять) грн. 94 коп. пені і 301 (триста одну) грн. 92 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.10.2016.

Суддя О. Марченко