РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/13867/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення 1 837,50 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 1 837,50 грн., в результаті настання страхової події, дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31.12.2015 о 15 год. 14 хв. на перехресті вул. Коновальця - вул. Рудницького у м. Львові за участю транспортних засобів «Volkswagen Golf - НОМЕР_3», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Nissan Micra - НОМЕР_4», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/13867/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.09.2016, зобов'язано сторін надати певні документи, також направлено запит до МТСБУ для витребування інформації.

Через відділ діловодства суду 10.08.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, 15.08.2016 від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит та 07.09.2016 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відпусткою представника відповідача.

Сторони уповноважених представників до судового засідання 07.09.2016 не направили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, позивач про причини неявки позивач не повідомив, вимог ухвали суду не виконали.

Розглянувши клопотання відповідача, суд його відхилив з тих підстав, що нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника. Також відповідачем не виконано вимог ухвал суду у даній справі, оскільки він міг подати витребуваний судом письмовий відзив на позовну заяву через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва, як він це зробив, подавши клопотання про відкладення розгляду цієї справи.

Однак відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався, у зв'язку з чим це клопотання визнано судом необґрунтованим та відхилено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 відкладено розгляд справи до 05.10.2016, у зв'язку з неявкою представників сторін у призначене судове засідання та не виконанням ними вимог ухвали суду, а також для витребування у позивача додаткових доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 03.10.2016 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у позові повністю та розглядати справу без участі представника відповідача. При цьому відповідач посилався на те, що позивач не надав жодних документів, які б підтверджували факт виплати позивачем страхового відшкодування за договором страхування, а саме - платіжного доручення з відміткою відповідального працівника банківської установи, яке би підтверджує факт перерахування коштів страхувальником позивачу.

Представник позивача у судовому засіданні 05.10.2016 подав клопотання про продовження строку розгляду спору, для надання можливості представити суду додаткові докази у справі.

Розглянувши клопотання представника позивача про продовження строку розгляду спору, суд його задовольнив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 05.10.2016 відкладено розгляд справи до 12.10.2016, у зв'язку з не виконанням позивачем вимог ухвали суду та необхідністю витребувати у позивача додаткових доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 11.10.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Позивач уповноважених представників до судового засідання 12.10.2016 не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач уповноважених представників до судового засідання 12.10.2016 не направив, про дату, час та місце проведення судрового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення сторін про час і місце судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представників судового процесу.

У судовому засіданні 12.10.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (надалі - Закон України «Про страхування»), а відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - також Законом України від 01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

16.12.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) був укладений договір №2-01 добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого застраховано ризики, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Golf - НОМЕР_3», державний номер НОМЕР_1.

За вказаним договором вигодонабувачем визначено ОСОБА_1, страхова сума - 697 200, 00 грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

31.12.2015 о 15 год. 14 хв. на перехресті вул. Коновальця - вул. Рудницького у м. Львові за участю транспортних засобів «Volkswagen Golf - НОМЕР_3», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та транспортного засобу «Nissan Micra - НОМЕР_4», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що підтверджується довідкою № 83325487 від 31.12.2015 5 роти 4 батальйону УПС МВС у м. Львові (копія в матеріалах справи).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль марки «Volkswagen Golf - НОМЕР_3», державний номер НОМЕР_1, зазнав пошкоджень.

Згідно з довідкою № 83325487 від 31.12.2015 5 роти 4 батальйону УПС МВС у м. Львові, особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_2, і її вину встановлено постановою Сихівського районного суду м. Львова від 25.01.2016 у справі № 464/210/16-п.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

04.01.2016 спеціалістом ПРАТ «СК «ВУСО» Козубською Іриною Василівною було складено акт (протокол) огляду транспортного засобу, в якому зазначено, що саме пошкоджено в автомобілі «Volkswagen Golf - НОМЕР_3», державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з настанням страхового випадку.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 № 656543 від 06.01.2016, пошкоджений автомобіль «Volkswagen Golf - НОМЕР_3», державний номер НОМЕР_1, страхувальника потребував виконання відновлювально-ремонтних робіт на суму 1 837,50 грн.

11.01.2016 позивачем було складено страховий акт № 87-02, згідно з яким сума виплати страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком складає 1 837,50 грн.

На виконання умов договору страхування, позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику шляхом перерахування 1 837,50 грн., що підтверджується справкою - підтвердження виплати страхового відшкодування від 25.03.2016 (копія в матеріалах справи).

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до полісу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» № АЕ/5597978 застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Nissan Micra - НОМЕР_4», державний номер НОМЕР_2.

Враховуючи наведене, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до господарського суду з даним позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 1 837,50 грн., в результаті настання страхової події, дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31.12.2015 о 15 год. 14 хв. на перехресті вул. Коновальця - вул. Рудницького у м. Львові за участю транспортних засобів «Volkswagen Golf - НОМЕР_3», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Nissan Micra - НОМЕР_4», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу «Nissan Micra - НОМЕР_4», державний номер НОМЕР_2, зокрема, до відповідача у даній справі - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 ст. 1198 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

У відповідності до п. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Полісом цивільно-правової відповідальності обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5597978 встановлена франшиза у розмірі 0 грн., а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000, 00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позову, просив суд відмовити у повному обсязі. Обґрунтував це тим, що позивачем не додано жодного документа, який би підтверджував факт виплати позивачем страхового відшкодування за договором страхування, а саме - платіжного доручення з відміткою відповідального працівника банківської установ, яке би підтверджувало факт перерахування коштів страхувальником позивачу.

Суд критично оцінює заперечення відповідача, оскільки позивач представив суду належні докази сплати страхувальником страхової премії за договором №2-01 від 16.12.2015 добровільного страхування наземного транспорту.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" щодо стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" суми завданої шкоди в розмірі 1 837,50 грн. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім) грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 18.10.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина