РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016Справа №902/443/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

про стягнення 91 210,00 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Бойко А.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Вінницьке відділення про стягнення 91 210,00 грн.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.05.2016 було порушено провадження у справі № 902/443/16.

22.08.2016 господарський суд Вінницької області ухвалив матеріали справи № 902/443/16 направити за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

29.08.2016 матеріали справи № 902/443/16 надійшли до господарського суду міста Києва.

За результатами автоматичного розподілу справи № 902/443/16, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2016, справу № 902/443/16 передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.09.2016 справу № 902/443/16 було прийнято суддею Нечаєм О.В. до свого провадження, розгляд справи призначено на 05.10.2016.

У судове засідання 05.10.2016 представник позивача не з'явився.

Представник відповідача у судове засідання 05.10.2016 з'явився, надав суду письмовий відзив на позов, усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (далі - банк, відповідач) та Фізичною особо-підприємцем ОСОБА_1 (далі - клієнт, позивач) було укладено Договір на відкриття корпоративного карткового рахунку та надання корпоративної картки в ПУАТ «Фідобанк» № 236419 (далі - Договір), відповідно до умов якого для здійснення розрахунків з використанням спеціальних платіжних засобів банк відкриває клієнту корпоративний поточний рахунок (далі - картрахунок) на підставі заяви та наданих ним документів згідно з Інструкцією «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженою Постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492, а клієнт зобов'язується використовувати відкритий у банку поточний рахунок згідно з вимогами чинного законодавства України, нормативних актів НБУ, умов цього Договору.

Згідно з п. 3.1.14 Договору банк зобов'язався здійснювати платіжні доручення клієнта з урахуванням сум, що надходять на корпоративний картковий рахунок клієнта протягом операційного дня.

Позивач зазначає про те, що 20.05.2016 в порушення договірних зобов'язань відповідач не перерахував на рахунок ОСОБА_3 кошти в сумі 91 166,00 грн, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення цих коштів на користь позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що між сторонами фактично винили зобов'язання за договором банківського рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 30.1 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, у своєму письмовому відзиві зазначає суду про те, що у нього розпочата процедура ліквідації, в зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (ч. 3 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Отже, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Так, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Даний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач є кредитором відповідача за Договором, вимоги позивача про стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунку, є саме вимогами кредитора.

Судом встановлено, що відповідно до вимог статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" 20 травня 2016 року Правління Національного банку України прийняло рішення № 8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних".

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 184 від 20.05.2016 було розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом введення в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20.05.2016 по 19.06.2016 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 959 від 09.06.2016 було продовжено строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку ПАТ «Фідобанк» з 20.06.2016 по 19.07.2016 (включно).

В подальшому, Правлінням Національного банку України 18 липня 2016 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 142-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк».

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, частиною п'ятою ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Положеннями п. 3 ч. 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частини 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

При цьому, пунктом 4.27 глави 4 розділу V Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку" встановлено, що Фонд або уповноважена особа на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів.

З огляду на вищенаведене, задоволення вимог кредиторів до банку може відбуватись лише в порядку статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та лише за умови виконання кредиторами статті 45 вказаного закону, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 91 210,00 грн, що знаходяться на корпоративному рахунку, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 20.10.2016.

Суддя О.В. Нечай