КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р. Справа№ 910/10782/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Бондаренко М.Г., дов. № 36 від 31.08.2016 р.;

від відповідача - Королецька В.А., дов. № б/н від 01.07.2016 року;

від третьої особи 1 - Кібець Р.Р., дов. № б/н від 22.06.2014 року;

від третьої особи 2 - не з'явилися;

від третьої особи 3 - не з'явилися;

від третьої особи 4 - не з'явилися;

від третьої особи 5 - не з'явилися;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Український

професійний банк»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 27.07.2016 року

у справі № 910/10782/16 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Український

професійний банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АУРУМ

ФІНАНС»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:1.Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2.Національного банку України

ОСОБА_5

ОСОБА_6

за участю третьої особи, якя не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального

округу Чуловського Володимира Анатолійовича

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року по справі № 910/10782/16 у задоволенні позовних вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року по справі № 910/10782/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.09.2016 року.

12.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких останній просить апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, постановивши нове рішення про задоволення позову.

14.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких позивач підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

14.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АУРУМ ФІНАНС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 року відкладено розгляд справи на 12.10.2016 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року по справі № 910/10782/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АУРУМ ФІНАНС» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року по справі № 910/10782/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Національного банку України, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Головного управління житлово-комунального господарства Бориспільської міської ради Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича у судове засідання не з'явилися, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавали, про час та місце розгляду справи повідомлялися, шляхом направлення судом ухвали за адресами зазначеними у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції по даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі відсутніх представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

26.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (далі - Первісний кредитор, позивач, ПАТ «Український професійний банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК АУРУМ ФІНАНС» (далі - Новий кредитор, відповідач, ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС») було укладено Договір про відступлення прав вимоги (далі - Договір).

За умовами Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до ОСОБА_9, а Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 цього Договору, у порядку та строки, встановлені цим договором, та набуває права вимоги Первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за:

- Кредитним договором № 909 від 26.07.2012 року з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього,

- Договором поруки № 909-1 від 26.07.2012 року, поручитель ТОВ «Сіті-Стейт»,

- Договором поруки № 909-2 від 26.07.2012 року, поручитель ОСОБА_10,

- Договором застави майнових прав на грошові кошти № 909-3 від 26.07.2012 року,

- Іпотечним договором від 26.07.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сигнаївською С.О. за реєстровим № 5836, предметом якого є іпотека належного ОСОБА_10 житлового об'єкта, а саме квартири АДРЕСА_1,

які були укладені між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_9, ТОВ «Сіті-Стейт», ОСОБА_10.

Відповідно до п. 2 Договору до Нового кредитора переходять всі права Первісного кредитора за Кредитним договором, Договором поруки-1, Договором поруки-2, Договором застави, в тому числі, але не виключно право вимоги сплати заборгованості за кредитом, несплачених процентів, комісії та штрафних санкцій за Кредитним договором у розмірі, який буде існувати на момент переходу права вимоги, вказаний в п. 3 цього договору, а також всі права іпотекодержателя за Іпотечним договором та заставодержателя за Договором застави.

Згідно з п. 3 Договору станом на 25.05.2015 року заборгованість за Кредитним договором № 909 від 26.07.2012 року становить 88 820,00 грн.

Пунктом 5 Договору передбачено, що за відступлені права вимоги за Кредитним договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору кошти в українських гривнях у розмірі 88 820,00 грн. без ПДВ, які сплачуються Новим кредитором Первісному кредитору протягом 2 банківських днів з дня укладення цього договору. Ціна продажу сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Первісного кредитора за наступними реквізитами: отримувач платежу: ПАТ «Український професійний банк»; банк отримувача - ПАТ «Український професійний банк»; № рахунку: НОМЕР_1; ідентифікаційний код: 19019775; МФО: 300205; призначення платежу: «оплата за договором відступлення права вимоги від 26.05.2015 року».

Як встановлено п. 6 Договору, права вимоги за кредитним договором є такими, що передані Новому кредитору з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання Первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі.

27.05.2015 року за Актами приймання-передачі, на виконання умов Договору про відступлення прав вимоги від 26.05.2015 року Первісний кредитор передав (відступив), а Новий кредитор у свою чергу прийняв права вимоги до ОСОБА_9 за Кредитним договором № 909 від 26.07.2012 року з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, Договором поруки № 909-1 від 26.07.2012 року, поручитель ТОВ «Сіті-Стейт», Договором поруки № 909-2 від 26.07.2012 року, поручитель ОСОБА_10, Договором застави майнових прав на грошові кошти № 909-3 від 26.07.2012 року та Іпотечним договором від 26.07.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сигнаївською С.О. за реєстровим №5836, предметом якого є іпотека належного ОСОБА_10 житлового об'єкта, а саме квартири АДРЕСА_1

В Акті приймання-передачі позивач та відповідач погодили, що розрахунки за вищевказаними договорами проведені в повному обсязі і сторони не мають претензій одна до одної.

При цьому, доказів того, що представник банку діяв у супереч вимогам закону суду надано не було.

27.05.2015 року, на виконання умов Договору Новий кредитор сплатив Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі 88 820,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 69, з відміткою «проведено банком».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 року № 348 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.05.2015 року № 107, яким запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Український професійний банк» з 29.05.2015 року по 28.08.2015 року включно.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк» № 26/ТА від 29.05.2015 року вирішено здійснити перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Український професійний банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до протоколу № 7 від 24.07.2015 року засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання наказу № 26/ТА від 29.05.2015 року, комісією було виявлено, що Договір про відступлення права вимоги від 26.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6258, укладено незаконно, а саме:

- з порушенням вимог постанови Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 року, якою заборонено передавати у забезпечення третім особам майно та активи Банку;

- розрахунки за договором відступлення проводилися шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Кредитора, відкритому в Банку, чим було прямо порушено заборону, встановлену Постановою № 293/БТ, відповідно до якої під час здійснення особливого режиму контролю всі розрахунки в національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у Національному банку України;

- умови Договору відступлення, укладеного між Банком та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС», прямо передбачають передачу ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС», що є одночасно кредитором Банку, майнових прав за Кредитним договором та надає кредитору Банку - ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» переваги перед іншими кредиторами.

За таких обставин, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) вирішено затвердити результати перевірки, якою виявлено що Договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6258, є нікчемним згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк» повідомлено відповідача щодо нікчемності Договору про відступлення права вимоги від 26.05.2015 року, та заявлено вимогу про повернення протягом десяти днів всіх отриманих згідно з умовами нікчемного договору оригіналів документів (кредитні договори, договори забезпечення, всі інші документи відповідно до акту приймання-передачі від 27.05.2015 року).

На підставі постанови Правління НБУ від 28.08.2015 року № 562 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 року № 158, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український професійний банк» з 31.08.2015 року до 30.08.2016 року включно.

З огляду на зазначене, позивач стверджує, що Договір про відступлення права вимоги від 26.05.2015 року є нікчемним з наступних підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, так як розрахунки за спірним договором було проведено через внутрішній рахунок банку, проте постановою Правління Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ встановлено обмеженням щодо обов'язку ПАТ «Український професійний банк» під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України;

- банк, до дня визнання його неплатоспроможним, взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочин, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом, у якому останній просить суд на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а смае:

- зобов'язати ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» повернути ПАТ «Український професійний банк» права майнової вимоги, отримані за Договором про відступлення права вимоги від 26.05.2015 року, укладеним між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС»,

- повернути оригінали документів, отримані згідно з актами приймання-передачі від 27.05.2015 року за зобов'язаннями боржника, а саме:

- документи щодо позичальника банку - ОСОБА_9:

- Кредитний договір № 909 від 26.07.2012 року;

- Договір поруки № 909-1 від 26.07.2012 року;

- Договір поруки № 909-2 від 26.07.2012 року;

- Договір застави майнових прав на грошові кошти № 909-3 від

26.07.2012 року;

- Іпотечний договір від 26.07.2012 року, посвідчений приватним

нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сигнаївською

С.О. за реєстровим № 5836;

- Договір купівлі - продажу квартири від 26.07.2012 року,

посвідчений приватним нотаріусом Київського міського

нотаріального округу Сигнаївською С.О. за реєстровим № 5832;

- Витяг з державного реєстру № 11620435 від 26.07.2012 року;

- Витяг про державну реєстрації прав № 35009949 від

31.07.2012 року;

- Акт прийому-передачі правовстановлюючих документів від

03.08.2012 року;

- Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1

- внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- внести зміни про суб'єктів в записі про іпотеку 9810038, змінити

іпотекодержателя ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» на

ПАТ «Український професійний банк»;

- внести зміни про суб'єктів в записі про обтяження 9996374, змінити

обтяжувача ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» на ПАТ «Український

професійний банк».

Пунктом 2.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 року визначено, що за змістом ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Положеннями ст.ст. 215 та 216 Цивільного кодексу України передбачено, що суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п. 2.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 року необхідно з урахуванням приписів ст. 215 Цивільного кодексу України та ст. 207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч. 1 ст. 220, ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Оскільки правочин, перевірка якого здійснюється в порядку ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», може вважатись нікчемним лише з підстав, передбачених цим законом, в справі про застосування наслідків нікчемних правочинів суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує їх нікчемність і настання певних юридичних наслідків.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті. Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ч. 3 цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Однією із підстав нікчемності Договору про відступлення права вимоги від 26.05.2015 року, як стверджує позивач, є, зокрема:

- укладення його з порушенням вимог постанови Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 року, якою заборонено передавати в забезпечення третім особам майно та активи Банку;

- розрахунки за договором відступлення проводилися шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Кредитора, відкритому в Банку, чим було прямо порушено заборону, встановлену Постановою № 293/БТ, відповідно до якої під час здійснення особливого режиму контролю всі розрахунки в національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у Національному банку України.

Нормами ч. 6 ст. 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та п. 5.1. глави 5 розділу 1 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 № 346, передбачено право Національного банку України запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора в разі потреби у посиленні контролю за діяльністю банку з метою уникнення можливості невиконання ним своїх зобов'язань перед клієнтами та кредиторами.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ ПАТ «Український професійний банк» було віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів; із дня прийняття цієї постанови та до кінця строку, визначеного в п. 1 цієї постанови, встановлено для ПАТ «Український професійний банк» обмеження, зокрема, не передавати в забезпечення майно та активи. Пунктом 6 даної постанови зобов'язано ПАТ «Український професійний банк» під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України (крім операцій за розрахунками з міжнародними платіжними системами Українською міжбанківською платіжною системою (УкрКарт) згідно з укладеними договорами та за правочинами щодо цінних паперів з кореспондентським рахунком у ПАТ «Розрахунковий центр»).

Приписами ч. 1 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено перелік критеріїв, за умови відповідності банку хоча б одному з таких критеріїв Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення його до категорії проблемних.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» проблемному банку забороняється використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки в національній та іноземній валюті. Проведення розрахунків здійснюється виключно через консолідований кореспондентський рахунок у Національному банку України. Ця норма не поширюється на операції щодо виконання зобов'язань у міжнародних та внутрішньодержавних платіжних системах і системах розрахунків та на операції з цінними паперами, що здійснюються згідно із законодавством.

Інших юридичних наслідків приписами наведеної норми не визначено.

Як вбачається з п. 5 Договору, за відступлення права вимоги за Кредитним договором Новий кредитор має сплатити Первісному кредитору кошти протягом 2 банківських днів з дня укладення цього договору в українських гривнях в розмірі 88 820,00 грн. без ПДВ, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Первісного кредитора за наступними реквізитами: отримувач платежу: ПАТ «Український професійний банк»; банк отримувача - ПАТ «Український професійний банк»; № рахунку: НОМЕР_1; ідентифікаційний код: 19019775; МФО: 300205; призначення платежу: «оплата за договором відступлення права вимоги від 26.05.2015 р.».

Зазначений платіж фактично є внутрішньобанківським.

Тобто, обмеження, встановлені у постанові Правління Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ, а саме заборона використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки та необхідність здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий в Національному банку України, стосується лише здійснення ПАТ «Український професійний банк» міжбанківських переказів і не поширюються на внутрішньобанківські операції.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» не є банківською установою, не має можливості відповідно до вимог чинного законодавства України відкривати кореспондентський рахунок в іншому банку, у тому числі в Національному банку України, а також здійснювати міжбанківські перекази.

Грошові кошти за Договором про відступлення прав вимоги від 26.05.2015 року були перераховані відповідачем позивачу саме з власного поточного рахунку, відкритого в ПАТ «Український професійний банк», а тому розрахунки між юридичною особою-клієнтом і банком за спірним правочином не є міжбанківськими переказами і не можуть здійснюватись через кореспондентський рахунок в іншому банку, у тому числі через кореспондентський рахунок Позивача в НБУ.

Таким чином, обмеження, встановлені у постанові Правління Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ, не застосовуються до вказаних правовідносин сторін за Договором про відступлення права вимоги від 26.05.2015 року.

Також безпідставними є доводи позивача щодо встановлення у постанові Правління Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ обмежень для ПАТ «Український професійний банк», зокрема, не передавати в забезпечення майно та активи, оскільки за своєю правовою природою Договір про відступлення прав вимоги від 25.05.2015 року не відноситься до договорів, що забезпечують виконання зобов'язань, а отже, його укладення не могло порушити встановленого абз. 10 п. 3. Постанови НБУ від 30.04.2015 pоку обмеження щодо передачі в забезпечення майна та активів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Національний банк України, відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України», є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, та розпорядчі акти індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 34/5 від 12.04.2005 року нормативно-правовий акт - це офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.

В силу положень п. 1.2 Інструкції про порядок підготовки, видання, реєстрації, надсилання та систематизації нормативних документів Національного банку України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 313 від 20 грудня 1995 року (далі - Інструкція), нормативний акт Національного банку України - це офіційний документ, юридична форма правотворчої діяльності Національного банку України. Він містить правові норми з основних питань банківської діяльності, регулює відносини в межах банківської системи та містить у собі певні правила її діяльності. Нормативний акт є обов'язковим для виконання всіма банками, а також юридичними і фізичними особами під час здійснення банківських операцій.

Пунктом 1.3 Інструкції визначено вичерпний перелік видів нормативно-правових актів, які приймає Національний банк України, а саме:

- положення, інструкції, правила довгострокового чи короткострокового застосування;

- спільні з іншими міністерствами та відомствами правові акти.

У свою чергу, постанови, накази, розпорядження, листи, телеграми є правозастосовуючими документами розпорядчого характеру і видаються на виконання законодавства та нормативних актів Національного банку України, у відповідності до п. 1.2 Інструкції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова Правління Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 року «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних», на яку посилається позивач як на одну з підстав недійсності Договору відступлення права вимоги, є правовим актом індивідуальної дії та має чітко виражений організаційно-розпорядчий характер, оскільки, на відміну від нормативно-правового акта, спрямована на реалізацію заходів впливу стосовно конкретного проблемного банку - ПАТ «Український професійний банк», а не щодо невизначеного кола осіб, а відтак, не може мати юридичних наслідків для ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС». А тому, вказана Постанова Правління Національного банку України, в силу своєї правової природи, не є актом цивільного законодавства, в розумінні ст. 4 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України до спірного правочину в розрізі невідповідності спірного договору вказаній постанові НБУ як акту законодавства.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 22.06.2016 року по справі № 910/14741/15.

Крім зазначеного слід звернути увагу, що постанова Правління Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 року містить гриф «банківська таємниця», та не може встановлювати обов'язки та обмежувати права інших осіб, на яких дія такого акту не поширюється (в тому числі з огляду на те, що він не міг бути відомий інший особам, крім самого банку).

Наслідком порушення акту індивідуальної дії може бути лише застосування Національним банком України до Позивача заходів впливу за порушення банківського законодавства відповідно до ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Постанови Правління НБУ від 17.08.2012 року № 346 «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу», а не визнання правочину недійсним.

Тобто, порушення вимог постанови Правління Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 року є підставою для відповідальності самого банку і не може бути підставою для визнання недійсним договору через невідповідність дій самого банку вказаній постанові.

Позивача також посилається на те, що умови Договору про відступлення права вимоги від 26.05.2015 року прямо передбачають передачу відповідачем, який є одночасно кредитором Банку, майнових прав за Кредитним договором та надає кредитору Банку - ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» переваги перед іншими кредиторами, а також банк безоплатно здійснив відчуження майна, відмовився від власних майнових вимог; банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого став неплатоспроможним.

Проте, судова колегія не може погодитися з даними посиланнями, оскільки Договір про відступлення прав вимоги від 26.05.2015 року за своєю правовою природою є оплатним та його умовами передбачено оплату 88 820,00 грн. за відступлення права вимоги у розмірі 88 820,00 грн. Крім того, в матеріалах справи міститься платіжне доручення № 69 від 27.05.2015 року про оплату 88 820,00 грн.

Вказане спростовує доводи позивача, що ним безоплатно відчужено право вимоги за кредитним договором у зв'язку з прийняттям на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента на вчинення відповідних майнових дій.

Позивачем також не доведено наявності надання пільг (переваг) ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» при укладанні спірного правочину, оскільки сума заборгованості за Кредитним договором відповідає сумі відступлення права вимоги - 88 820,00 грн.

Крім того, позивачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів, що підтверджують прийняття на себе зобов'язання внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, оскільки за умовами спірного правочину банк отримав від відповідача грошові кошти у розмірі 88 820,00 грн., що мало на меті сприяти підвищенню рівня платоспроможності банку.

Посилання на пов'язаність даної спірної угоди з іншими угодами сторін, які призвели до виведення активів з банку колегією відхиляються, оскільки спірний договір не містить вказаних позивачем ознак. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що спірний договір не може бути визнано недійсним через наявність обставин нікчемності інших договорів між даними сторонами.

Частина 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить вичерпний перелік підстав нікчемності правочинів, проте позивачем не було доведено порушення вимог вказаної норми, а отже при укладанні Договору про відступлення права вимоги від 26.05.2015 року було дотримано всіх вимог, передбачених чинним законодавством України.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про застосування наслідків нікчемності спірного правочину.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року по справі № 910/10782/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року по справі № 910/10782/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/10782/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст рішення складено 17.10.2016 року.