УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.10.2016Справа № 910/19493/16

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАЛТУЄВ ПРОДАКШЕН КОМПАНІ"

до Державного агенства України з питань кіно

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що вищенаведена позовна заява № б/н від 25.10.2016 (вх. № 19493/16 від 25.10.2016) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень.

Згідно з п.п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто від 1378,00 грн. до 206700,00 грн.; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, т.т. 1378,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Відповідно до п. 2.10. вищенаведеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено такі позовні вимоги:

- розірвати Договір фінансової підтримки виробництва фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1", реєстр № 16 від 25.10.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "САХАЛТУЄВ ПРОДАКШЕН КОМПАНІ" та Державним агентством України з питань кіно (далі - Вимога 1);

- визнати кошти, вкладені Державним агентством України з питань кіно у виробництво фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1" такими, що не підлягають поверненню (далі - Вимога 2);

- визнати виключні майнові та немайнові авторські та суміжні права на будь-які результати виробництва фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1" в процесі дії Договору фінансової підтримки виробництва фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1", реєстр № 16 від 25.10.2013 такими, що належать ТОВ "САХАЛТУЄВ ПРОДАКШЕН КОМПАНІ" (далі - Вимога 3).

Наведене свідчить, що у позовній заяві № б/н від 25.10.2016 об'єднано дві вимоги немайнового характеру (Вимоги 1, 3) та одна вимога майнового характеру (Вимога 2).

Зокрема, суд звертає увагу, що Вимога 2 (визнати кошти, вкладені Державним агентством України з питань кіно у виробництво фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1" такими, що не підлягають поверненню) підлягає вартісній оцінці, оскільки по своїй суті є вимогою про визнання певної суми грошових коштів такими, що не підлягають поверненню. Разом з тим, така вимога, наведена у прохальній частині позовної заяви, фактично не містить зазначення суми коштів, а рівно зазначення про те, кому не підлягають поверненню ці кошти (зокрема, у тексті позовної заяви йдеться про 495977,38 грн. "витрат позивача за весь період, враховуючи підготовку до виробництва Фільму та підписання Договору").

З огляду на викладене, позивачем, при зверненні до суду з даним позовом необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 2756, 00 грн. за дві вимоги немайнового характеру (Вимоги 1, 3) відповідно до п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та судовий збір за одну вимогу майнового характеру (Вимогу 2) відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема, пунктом 4 частини першої статті 63 ГПК.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 ГПК України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56 ГПК України, обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

На підтвердження надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення, позивач залучив до позовної заяви фіскальний чек № 7715 від 25.10.2016 з описом вкладення у цінний лист № від 25.10.2016.

Натомість, суд звертає увагу, що згідно опису вкладення у цінний лист № від 25.10.2016 відповідачу направлено лише "Позовну заяву про розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, кількість предметів 65", тоді як додані позовної заяви документи (№№ 1-20 згідно додатку до позовної заяви № б/н від 25.10.2016) відповідачу не направлено.

При цьому, інших доказів, окрім вищенаведених фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист, щодо надіслання/вручення відповідачу додатків до позовної заяви № б/н від 25.10.2016 - позивачем суду не надано.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого осподарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні до Господарського суду міста Києва з відповідною позовною заявою, слід звернути увагу на порядок засвідчення копій документів.

Так, відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Не є доказом засвідчення копій документів належним чином напис на пакеті документів "прошито і пронумеровано", оскільки даний напис свідчить лише про скріплення (прошиття) певного пакету документів, а не про засвідчення, що дані копії відповідають оригіналу, про що свідчить напис, передбачений пунктом 5.27. вищенаведеного Національного стандарту України.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега