ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року Справа № 923/771/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної Азовської морської екологічної інспекції, м. Генічеськ Херсонської області

до комунального підприємства "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради, с.

Щасливцеве Генічеського району Херсонської області

про стягнення 1389897,48 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність №16/1-502/16 від 24.03.2016р.

від відповідача - директор ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, довіреність №86 від 10.08.2016р.

Суть спору: Державна Азовська морська екологічна інспекція звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з комунального підприємства "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради (відповідач) шкоду заподіяну внаслідок самовільного користування водними ресурсами без дозволу на спеціальне водокористування у сумі 1389897,48 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на положення ст.ст. 20, 38, 68, 69 ОСОБА_4 України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 44, 111 Водного кодексу України та ст. 1166 ЦК України.

16 серпня 2016 року відповідач у справі подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 47-50).

Також 19.09.2016р. відповідач у справі подав до суду письмові пояснення по справі. Дані пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 66-67).

Ухвалою від 19.09.2016р. суд, на підставі ч.3 ст. 69 ГПК України продовжив строк вирішення спору у справі № 923/771/16 на п'ятнадцять днів - до 04.10.2016р. та відклав розгляд справи на 04.10.2016р.

20 вересня 2016 року до суду від позивача у справі надійшло письмове заперечення на відзив відповідача. Дане заперечення суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 87-88).

Також ухвалою від 04.10.2016р. суд, на підставі ч.3 ст. 69 ГПК України продовжив строк вирішення спору у справі № 923/771/16 на п'ятнадцять днів - до 19.10.2016р. та відклав розгляд справи на 18.10.2016р.

12 жовтня 2016 року відповідач у справі подав до суду з супровідним листом доповнення до письмових пояснень. Дане доповнення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

18 жовтня 2016 року жовтня до початку судового засідання позивач у справі подав через канцелярію суду пояснення по справі. Дані пояснення суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 18.10.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.10.2016р. позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що відповідно до наказу Державної Азовської морської екологічної інспекції від 16.10.2013р. № 374 "Про проведення планового заходу", Державною Азовською морською екологічною інспекцією (надалі - позивач) була проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами комунального підприємства "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради. Перевірка проводилась у період з 11.11.13р. по 29.11.13р., за результатами якої представниками позивача був складений акт перевірки дотримання природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради № 37 від 11.11.2013-22.11.2013р. (надалі - акт).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що в ході здійснення перевірки представниками позивача встановлений факт самовільного використання відповідачем водних ресурсів, що виразилось у тому, що у період з 01.10.2013р. по 30.12.2013р. відповідачем без дозволу на спеціальне водокористування проводився забір води із артезіанських свердловин розташованих на території Щасливцевської сільської ради, які знаходяться на балансі підприємства (14 артезіанських свердловин). Забір води проводився на господарсько-побутові потреби. За інформацією відповідача, у період з 01.10.2013р. по 30.12.2013р. підприємством з свердловин використано 28227 м.куб. води на господарсько-побутові потреби.

Перевіркою також встановлено, що відповідач не має дозволу на спеціальне водокористування, оскільки 30.09.2013р. закінчився термін дії Дозволу на спеціальне водокористування від 24.11.2010р. № Укр 6511-ХРС, виданий Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області

За наслідками виявлених порушень природоохоронного законодавства, позивачем був складений протокол про адміністративне правопорушення № 007275 від 21.11.2013р., яким зафіксовано порушення посадовою особою КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради ст. 44 Водного кодексу України та ст.ст. 19, 21, 23 Кодексу України про надра, тобто самовільне водокористування без спеціального дозволу і самовільне користування надрами (підземними водами).

За вказані порушення, позивачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 817/007275 від 21.11.2013р., якою директора КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене у тому числі приписами ст.ст. 47, .48 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1530,00 грн., який відповідач сплатив.

Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природною середовища та ядерної безпеки України від 20.07.2009р. № 389 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р. за № 767/16783 (надалі - Методика), державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря, внаслідок порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, а саме - без Дозволу на спеціальне водокористування проводився забір води із артезіанських свердловин, які перебувають у відповідача на балансі та розташовані на території Щасливцевської сільської ради, було проведено розрахунок шкоди. Згідно цього розрахунку державі заподіяні збитки на суму 1389897,48 грн.

Позивачем на адресу відповідача був направлений розрахунок розміру збитків обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування та претензію № 4 від 13.02.2015р., з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України, ст. 38 ОСОБА_4 України "Про охорону навколишнього природного середовища". Дана претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Отже, з урахуванням того, що відповідачем в добровільному порядку суму збитків у розмірі 1389897,48 грн. не відшкодовано, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню вказана сума збитків.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Державної Азовської морської екологічної інспекції не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Цивільно-правова відповідальність за порушення законодавства про надра регулюється вказаними Законами, Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства.

У відповідності до Водного кодексу України (ст.ст. 2, 3) правові відносини з використання вод в Україні для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об'єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування, є сферою регулювання цього Кодексу, ОСОБА_4 України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства. Усі води (водні об'єкти), у тому числі поверхневі води, підземні води та джерела, внутрішні морські води та територіальне море на території України становлять її водний фонд.

Відповідно до ст. 29 Водного кодексу України передбачено організаційно-економічні заходи щодо забезпечення раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів у формі видачі дозволів на спеціальне водокористування, встановлення ставок зборів за спеціальне водокористування, відшкодування у встановленому порядку збитків, заподіяних водним об'єктам у разі порушення вимог законодавства.

Право на здійснення спеціального водокористування відповідно до ст. 49 Водного кодексу України виникає на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення. Спеціальне водокористування є платним.

Як видно з позовної заяви, відзиву на позов та наданих сторонами матеріалів відповідач є водокористувачем, використовує підземну воду (водний об'єкт) для задоволення господарсько-питних потреб населення та інше, с. Щасливцеве, с. Генічеська Гірка, с. Приозерне Херсонської області. На балансі відповідача перебувають артезіанські свердловини №№ 7-657, 7-484, 7-485, 7-490, 7-665, 7-666, 7-486, 7-478, 7-594, 7-625, що підтверджується даними наявними у матеріалах справи Дозволу на спеціальне водокористування від 24.11.2010р. № Укр 6511-ХРС.

В період часу з 01.10.2013 року по 30.12.2013 року відповідачем забрано 28227 м.куб. підземної води (а.с. 43).

В той же час, право відповідача на здійснення спеціального водокористування виникло на підставі дозволу на спеціальне водокористування № Укр 6511-ХРС, який виданий Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області 24 листопада 2010 року, і термін дії якого встановлений до 01.10.2013р.

Право відповідача на здійснення централізованого водопостачання та водовідведення підтверджується ліцензією, виданою Херсонською обласною державною адміністрацією терміном дії з 06.04.2012р. по 05.04.2017 року (а.с. 75).

Відповідно до вимог законодавства відповідач здійснює облік обємів споживання води та протягом спірного періоду здійснював оплату збору за спеціальне водокористування, що підтверджується відповідними квитанціями та податковими деклараціями (а.с. 103-116).

Відповідно до положень ч.1 ст. 50 Водного кодексу України строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 55 Водного кодексу України право юридичних та фізичних осіб на спеціальне водокористування припиняється у разі закінчення строку спеціального водокористування.

Стаття 55 Водного кодексу України встановлює вичерпні підстави для припинення права спеціального водокористування, до якого не включено такої підстави як закінчення строку дії спеціального дозволу на користування надрами.

Порядок припинення визначається згідно з положеннями ст. 56 Водного кодексу України, згідно якої припинення права на спеціальне водокористування в усіх випадках здійснюється органом, що видав дозвіл на спеціальне водокористування.

Таким чином, право спеціального водокористування відповідача, що виникло на підставі Дозволу на спеціальне водокористування на строк до 01.10.2013р. № Укр 6511 - ХРС, повинно було припинитись шляхом прийняття органом, що видав дозвіл, відповідного рішення згідно встановленого ст. 56 Водного кодексу України порядку.

Аналогічний припис міститься в п. 9 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 321.

Як встановлено судом, орган, що видав дозвіл не приймав рішення про припинення відповідачем спеціального водокористування.

Наявність у відповідача дозволу на спеціальне водокористування, на думку суду, виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності до відповідача у формі стягнення збитків.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У досліджуваних судом відносинах відсутні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої пунктом "з" ст. 68 ОСОБА_4 України "Про охорону навколишнього природного середовища", оскільки відсутня кваліфікуюча ознака правопорушення, а саме - самовільне спеціальне використання природних ресурсів. Фактично і юридично спеціальне використання природних ресурсів (води) відповідач здійснював з 01.10.2013р. по 30.12.2013р. при наявності дозволу, а не самовільно.

Суд зазначає, що порушення відповідачем зазначеної умови не тягне за собою цивільно-правової відповідальності за використання водних ресурсів, оскільки таке порушення саме по собі не призводить до завдання шкоди (збитків) охоронюваним законом обєктам природного середовища. Окрім того, суд звертає увагу позивача, що застосована ними Методика спрямована на реалізацію Директиви 2006/11/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 15 лютого 2006 року про забруднення, спричинене деякими небезпечними речовинами, що скидаються до водного середовища Співтовариства, і розроблена відповідно до Водного кодексу України та ОСОБА_4 України "Про охорону навколишнього природного середовища", а також встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання саме водних ресурсів, а тому позов є безпідставним та необґрунтованим.

Отже, позивачем не доведено, що відсутність спеціального дозволу на спеціальне водокористування, призвело до втрати (знищення або пошкодження державного майна, власності), або ж до витрат, які держава зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) чи неотриманні державою доходів, як суб'єктом цивільних відносин.

Крім того, у відповідності до п.1.3 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" № 02-5/744 від 27.06.2001р., розглядаючи справи про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природноресурсового, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки, господарські суди повинні обов'язково враховувати наявність таких умов відповідальності як безпосередній причинний зв'язок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою та вина відповідача.

За змістом абз.2 п.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" № 02-5/215 від 01.04.1994р., позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. Водночас, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди (абз.5 п.6 вказаного Роз'яснення).

У відповідності до ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За приписами ст. 14 Кодексу про адміністративні правопорушення, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Суд звертає увагу, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували, що відповідального працівника відповідача (згідно ст. 14 КпАП, посадову особу КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а саме, п.9 ст. 44 Водного кодексу України та ст. 68 ОСОБА_4 України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Необхідно також відмітити, що позивач вважає, що добровільний факт сплати директором КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради відповідача штрафу у розмірі 1530,00 грн., накладеного згідно постанови від 21.11.2013р. № 817/007275 за результатами проведеної перевірки, свідчить про заподіяння відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу.

Так, підставою для накладення штрафу згідно постанови про накладення адміністративного стягнення позивач зазначає: порушення порядку складування, зберігання, розміщення, транспортування, утилізації, ліквідації та використання відходів; припустив також самовільне водокористування без спеціального дозволу і самовільне користування надрами (підземними водами).

Отже, за внутрішнім переконанням суду, наявність постанови від 21.11.2013р. № 817/007275 про накладення адміністративного стягнення на директора ПП "Втормет Сталь" та сплата останнім вказаного штрафу не дає підстав вважати, що відповідач погодився із зазначеним порушенням та завданою шкодою, оскільки підставами для накладення штрафу також було порушення відповідачем ОСОБА_4 України "Про відходи" та Кодексу України "Про надра".

Враховуючи вищезазначене слід відмітити, що суду не було подано докази, які свідчать про наявність всіх необхідних елементів для притягнення відповідача до відповідальності за заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу, зокрема, відсутні докази, що свідчать про наявність причинного зв'язку між правопорушенням та шкодою завданою навколишньому природному середовищу.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як наголошувалось вище, в деліктних правовідносинах наявність шкоди має довести позивач. Однак, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт наявності шкоди, що і виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

За таких фактичних обставин і правових підстав суд зазначає, що відповідач не допустив порушення водного законодавства, здійснює спеціальне водокористування з відповідним дозволом та здійснює плату за спеціальне водокористування відповідно до вимог закону, а тому суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально не підтверджені, а отже такі, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 25.10.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко