КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа№ 911/5310/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко О.В.

ОСОБА_1

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: ОСОБА_2 дов. № 2-79 від 21.03.2016р.

від третьої особи: ОСОБА_3 дов. № 14-91 від 18.04.2014р.

від прокуратури: ОСОБА_4. посвідчення № 031878 від 02.02.2015р.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2015р.

у справі № 911/5310/14 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Турболінкс

до Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі

філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство

Укргазенергосервіс

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство Національна

акціонерна компанія Нафтогаз України

про стягнення 294 414 586, 91грн.

за участю Прокуратури Київської області

В судовому засіданні 18.10.2016р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Турболінкс звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про закупівлю товару №т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. у розмірі 309 615 384,82 грн., з яких основний борг в сумі 239 509 772,55 грн., інфляційні втрати - 60 948 499,19 грн., 3% річних за період з моменту прострочення платежу до 26.01.2015р. 9 157 113,08 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.02.2015р. у справі №911/5310/14 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Виробниче ремонтно-технічне підприємство Укргазенергосервіс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Турболінкс 239 509 772, 55 грн. заборгованості, 9 157 113, 08 грн. процентів річних, 59 483 538, 84 грн. інфляційних втрат, 72 734, 22 грн. судового збору. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення в частині задоволення позову скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вважає, що суд безпідставно не надав оцінки доводам відповідача щодо зміни зобовязання відповідача з оплати вартості поставленого товару у звязку з тим, що реальне фінансування видатків відповідача протягом 2013-2014р.р. було неповним та недостатнім.

Відповідач зазначає, що до моменту погодження його фінансового плану, позбавлений можливості здійснення фінансування оплати вартості поставленого товару за договором, оскільки таке фінансування не погоджене засновником (НАК «Нафтогаз України») та не затверджено у встановленому порядку.

Крім того, акцентує увагу на тому, що з незалежних від нього причин міг проводити розрахунки за Договором виключно в межах витрат, передбачених погодженими та затвердженими НАК «Нафтогаз України» фінансовими планами відповідача на 2013-2014р.р., а тому, на його думку, зобовязання відповідача з оплати отриманого по Договору товару не є простроченим, застосування санкцій є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз 08.09.2015р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Шаптала Є.Ю., Самсін Р.І.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р., у звязку з перебуванням судді Самсіна Р.І. у відпустці, сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався, розгляд справи у відповідності ст. 77 ГПК України відкладався, строк розгляду справи, відповідно ст. 69 ГПК України продовжувався.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015р. призначено комплексну економічну та товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі №911/5310/14 до повернення до Київського апеляційного господарського суду матеріалів справи з висновком комплексної економічної та товарознавчої експертизи.

18.12.2015р. на адресу Київського апеляційного господарського суду листом № 09/5956/57/5832 від 09.12.2015р. від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання експертів про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Листом № 09/5956/57/5778 від 07.12.2015р., який надійшов на адресу суду 18.12.2015р., Дніпропетровський науково-дослідного інститут судових експертиз у звязку зі значною поточною завантаженістю експертів з економічних та товарознавчих досліджень просив погодити проведення експертизи у строк, що перевищує 90 календарних днів, та вказував на необхідність здійснення оплати за проведення експертизи у даній справі згідно направленого експертами рахунку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016р., колегією суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Куксов В.В., Шаптала Є.Ю., клопотання експертів про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи у справі № 911/5310/14 задоволено, апеляційне провадження по справі № 911/5310/14 зупинено до повернення до Київського апеляційного господарського суду матеріалів справи з висновком комплексної економічної та товарознавчої експертизи. Погоджено проведення експертизи по справі №911/5310/14 у строк, що перевищує 90 календарних днів.

29.07.2016р. на адресу суду від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №911/5310/14 з висновком комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи №5956/5957-15 від 20.07.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р., колегією суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко О.В., Агрикова О.В. (згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.08.2016р.) апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду.

Представники відповідача, третьої особи та прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції 18.10.2016р. підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові повністю.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 18.10.2016р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що підставою виникнення взаємних прав та обовязків сторін у справі є укладений 27.12.2012р. між ТОВ Турболінкс (постачальник) та Дочірньою компанією Укртрансгаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України в особі заступника директора з капітального будівництва та матеріально-технічного забезпечення філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ОСОБА_6, що діє на підставі довіреності від 20.03.2012р. №278, правонаступником якої є ПАТ Укртрансгаз (покупець) Договір про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 (далі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязався до 31.12.2013р. поставити покупцю на умовах DDR (центральний склад ВРТП Укргазенергосервіс м. Боярка, вул. Маяковського 49) вузли до турбін (запасні частини до газоперекачувальних агрегатів типу ГТК-10 І) згідно специфікації.

За умовами Договору:

- ціна договору становить 386 969 426,09 грн. (п.3.1 Договору);

- розрахунки проводяться шляхом оплати фактично поставленої партії товарів після предявлення постачальником рахунку протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару за видатковою накладною (п. 4.1 Договору);

- термін поставки товарів: партіями в період зазначений в п.1.1 дозділу 1 цього договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання покупцем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (п.5.1 договору);

- договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2013р., а в частині гарантійних зобовязань та розрахунків до повного виконання. Дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення покупцем процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми договору (п. 10.1 Договору).

Додатковою угодою №1 від 16.12.2013р. строк дії договору продовжено до 31.12.2014р.

Договір та додаткова угода до нього підписані уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками підприємств, належним чином завірені копії містяться в матеріалах справи..

Між сторонами договору було підписано специфікацію на поставку товару, в якій узгоджено найменування (технічні вимоги і якісні характеристики товару), креслення, якому повинен відповідати товар, одиниці виміру, кількість, ціна за одиницю без ПДВ та сума з урахуванням ПДВ, що відповідає ціні, погодженій сторонами у договорі в розмірі 386 969 426,09 грн.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками підприємств, належним чином завірена копія міститься в матеріалах справи.

За підписом уповноваженої особи відповідача на адресу позивача 24.01.2013р. була виписана та надана позивачеві рознарядка на поставку запасних частин по місяцях року згідно нижче перерахованого договору п.5.1 договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. до агрегатів ГТК-10I, а саме: тип ГПА ГТК-10I, діафрагма турбіни 14 шт., палець опорний 56 шт, палець опорний 28шт., ремонтний комплект діафрагми корпусу турбіни, 14 комплектів, вихлопний корпус з тришаровою ізоляцією та ущільнюючим компенсатором задньої панелі 14 комплектів, та зазначено реквізити одержувача.

Спірний договір, додаткова угода до нього, специфікація та інші документи підписані ОСОБА_6, який згідно довіреності від 20.03.2012р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, наділений повноваженнями представляти інтереси ДК «Укртрансгаз» перед фізичними та юридичними особами… від імені ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» вчиняти правочини, укладати та підписувати договори (в тому числі, але не виключно господарські, договори купівлі-продажу, міни, підряду, страхування, перевезення, про надання послуг, найму (оренди) рухомого і нерухомого майна, договори доручення …; підписувати платіжно-розрахункові документи… підписувати акти виконаних робіт, акти про надання послуг та акти прийому-передачі… вчиняти всі інші юридично значимі дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду повноважень.

Копія вказаної довіреності надана представником позивача, оригіналу довіреності він не має, оскільки представник позивача не був стороною при її оформленні.

Під час видачі довіреності 20.03.2012р. нотаріусом було перевірено повноваження директора Філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_8, який діяв на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_9, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.12.2011р., на видачу довіреності на імя ОСОБА_6.

Представник відповідача та прокурор безпідставно відмовились надати суду належним чином оформлену копію спірної довіреності на ім.»я ОСОБА_6 та довіреності, посвідченої ОСОБА_9, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.12.2011р., щодо повноважень ОСОБА_8 на видачу довіреності ОСОБА_6

В судовому засіданні 12.10.2016р. було зобовязано сторони та прокурора надати письмові пояснення щодо повноважень особи відповідача ОСОБА_6 на підписання спірного договору та додаткових угод і документів на його виконання, однак ні відповідачем, ні прокурором вказані вимоги суду не виконані.

З огляду на викладене, подана позивачем копія довіреності підтверджує наявність у ОСОБА_6 повноважень на підписання від імені позивача договору про закупівлію товару від 27.12.2012р. № т15-154/НОМЕР_1 та усіх документів до нього. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Договір про закупівлію товару від 27.12.2012р. № т15-154/НОМЕР_1 є чинним, під сумнів відповідачем в суді першої інстанції не ставився, доказів визнання його недійсним матеріали справи не містять.

Протягом дії договору позивачем була здійснена поставка товару на суму 239 509 772,55 грн., що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції в порядку ст. 35 ГПК України не заперечувалося, та про що свідчать залучені до матеріалів справи видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, а саме було поставлено товар:

за накладною від 14.05.2013р. №1 на суму 26 300 034,00 грн.;

за накладною від 27.06.2013р. №1 на суму 130 287 718,67 грн.;

за накладною від 21.01.2014р. №1 на суму 82 922 019,88 грн.

Вищезазначені видаткові накладні оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку» затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 1995р. № 88 щодо зазначення обовязкових в них реквізитів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ; назву документа(форми); дату і місце складення документа; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі); посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші данні, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2. Інструкції «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996р. № 99, сировина, матеріали, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, відпускаються покупцям тільки за довіреністю одержувачів. При відпуску цінностей довіреність залишається у постачальника.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що поставлений товар був отриманий уповноваженими представниками відповідача, повноваження яких підтверджуються довіреностями №57 від 14.05.2013р., № 70 від 27.06.2013р., №2 від 21.01.2014р. (належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи), про що свідчать їх підписи на накладних та товарно-транспортних накладних, що також не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

З вищенаведеного вбачається, що позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на суму 239 509 772,55 грн. без будь-яких зауважень щодо кількості, якості чи інших умов поставки.

Вказане також підтверджується актами приймання продукції по кількості та якості від 24.06.2013р., від 21.01.2014р., від травня 2013р., наявних у матеріалах справи (подані позивачем, а.с.236-238, т.3), які складені та підписані уповноваженою комісією відповідача, згідно яких в результаті огляду запасних частин та вивчення супроводжуючих документів наявних дефектів не виявлено, кількість запасних частин відповідає договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., сертифікати якості додаються. За висновком комісії запасні частини придатні до використання за призначенням.

Відповідачем належними та допустими доказами вказані факти не спростовані.

Для оплати отриманого товару позивачем було виставлено покупцю відповідні рахунки на оплату, що відповідачем в порядку ст. 35 ГПК України не заперечується, а саме рахунки від 14.05.2013р. №1 на суму 26 300 034,00 грн., від 27.06.2013р. №1 на суму 130 287 718,67 грн., від 21.01.2014р. №1 на суму 82 922 019,88 грн., належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Всупереч умовам договору, відповідач за поставлений товар розрахунок не провів.

Згідно ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а відповідно до ст. 181 цього ж кодексу допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Відповідно до статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В силу вимог ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До обовязків покупця ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України відносить обовязок оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 1.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з пункту 4.1 Договору сторонами погоджено, що розрахунки проводяться шляхом оплати фактично поставленої партії після предявлення рахунку протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару.

За таких обставин товар, поставлений за накладною від 14.05.2013р. №1 на суму 26 300 034,00 грн. мав бути оплачений відповідачем в період з 15.05.2013р. по 28.06.2013р. включно; товар, поставлений за накладною від 27.06.2013р. №1 на суму 130 287718,67 грн. мав бути оплачений в період з 28.06.2013р. по 11.08.2013р. включно; товар, поставлений за накладною від 21.01.2014р. №1 на суму 82 922 019,88 грн. мав бути оплачений відповідачем в період з 22.01.2014р. по 07.03.2014р. включно.

Оскільки відповідач отримав товар згідно вищевказаних видаткових накладних на загальну суму 239 509 772,55 грн., та рахунки для його оплати, то у відповідності до положень п.4.1 договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., укладеного між сторонами, та ст. 692 Цивільного кодексу України, настав строк його оплати.

Місцевий господарський суд ухвалами від 12.12.2014р. та від 27.01.2015р. зобовязував відповідача подати суду документи, що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів за видатковими накладними згідно Договору, однак відповідачем, доказів належного виконання своїх зобовязань за Договором та сплати коштів за поставлений товар не надано.

Згідно висновку комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи №5956/5957-15 від 20.07.2016р., документально підтверджується поставка ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. на суму 199 591 477, 12 грн. без ПДВ та на суму 239 509 772, 55 грн. з ПДВ.

Ринкова вартість товару, поставленого ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., станом на 27.12.2012р. на території України становить 199 591 477, 12 грн. без ПДВ.

Встановити вартість товару, поставленого ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., за межами України не надається за можливе через відсутність ринкових цінових пропозицій на ринку купівлі продажу за кордоном станом на 27 грудня 2012р.

Визначення відповідності якості товару, поставленого ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., вимогам стандартів, технічних умов передбачає визначення технологічних параметрів обладнання і виходить за межі компетенції експертів.

Документально підтверджується заборгованість ПАТ «Укртрансгаз» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. на суму 239 509 772, 55 грн. з ПДВ.

Вартість поставленого товару за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. відповідає ринковій вартості товару.

Крім того, експертами встановлено, що надані на дослідження первинні документи (накладні) на поставку ТОВ «Турболінкс» товарно-матеріальних цінностей ПАТ «Укртрансгаз» ВРТП «Укргазенергосервіс» по договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. оформлені відповідно до вимог п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Експерти зазначають, що відповідно до наданих на дослідження видаткових накладних підтверджується поставка ТОВ «Трейд груп стиль» товарів (а саме: діафрагма турбіни GE 827EO705G001, палець опорний GE 138C8020G001, палець опорний GE 138C8020G003, ремонтний комплект діафрагми корпусу турбіни GE 827EO705P001, вихлопний корпус з тришаровою ізоляцією та ущільнюючим компенсатором задньої панелі SMO 0875823) на адресу ТОВ «Турболінкс» по договору №2012/28/12-1 від 28.12.2012, укладеного між ТОВ «Турболінкс» (покупець) та ТОВ «Трейд груп стиль» (продавець).

З огляду на викладене, вбачається, що позивач не закуповував товар у іноземної компанії, а тому розмитнення цього товару і не могло ним здійснюватися, що спростовує доводи прокурора в цій частині.

При цьому заявлене відповідачем клопотання про призначення додаткової експертизи у справі не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.42 ГПК України додаткова експертиза призначається у випадках недостатньої ясності чи неповнови висновку судового експерта.

Будь-яких доводів щодо недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта з цих питань відповідачем у своєму клопотанні не наведено.

Доводи і міркування прокурора і відповідача щодо укладення спірної угоди за завищеними цінами не узгоджуються з матеріалами справи та спростовуються висновком комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи №5956/5957-15 від 20.07.2016р.

Враховуючи висновки комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи №5956/5957-15 від 20.07.2016р., якою документально підтверджується поставка ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. на суму 199 591 477, 12 грн. без ПДВ та на суму 239 509 772, 55 грн. з ПДВ, колегія суддів не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі на підставі ст.79 ГПК України та направлення матеріалів справи до Генеральної прокуратури України для встановлення в рамках кримінального провадження наявності чи відсутності факту поставки позивачем відповідачу товару за спірним договором.

Доказів зловживання з боку підписантів договору з метою заволодіння державними коштами матеріали справи не містять.

У разі встановлення таких обставин у кримінальному провадженні, це може бути підставою для перегляду рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Одне лише порушення кримінального провадження не може свідчити про відсутність підстав для оплати відповідачем отриманого ним товару, факт отримання якого він не заперечує ні у відзиві на позов, ні в апеляційній скарзі.

Безпідставними також є посилання прокурора в обґрунтування своєї позиції щодо відсутності підстав для задоволення позову, на довідку від 22.06.2015р. №209/10-13-22-02-12/00156127, складену ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, оскільки постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2016р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016р. визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Держапвної фіскальної служби у Київській області щодо оформлення за результатами документальної позапланової виїзної перевірки філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» довідки №209/10-13-22-02-12/00156127, в якій відображено порушення вимог податкового законодавства філією «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Зокрема, в постанові зазначено, що «довідка, яка оформлюється за результатами документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків, не може бути носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, та не може мати відповідні висновки щодо фінансово-господарської діяльності плавтника податків».

Крім того вказано про не доведення податковою інспакцією правомірності своїх дій щодо оформлення за результатами перевірки вищевказаної довідки.

Посилання прокурора на ненадання оцінки вказаній довідці при ухваленні оскаржуваного рішення суперечить матеріалам справи, оскільки суд першої інстанції, приймаючи рішення 10.02.2015року, фізично не міг надати оцінку довідці ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, яка складена 22.06.2015р.

Оскільки при розгляді справи в суді апеляційної інстанції приймає участь прокурор, який не позбавлений можливості надати суду інформацію щодо стану досудового розслідування кримінального провадження та інформацію щодо підтвердження чи спростування факту поставки за спірним договором, відповідачем у відповідності до ст.38 ГПК України не обґрунтовано причини неможливості самостійного подання суду вказаних доказів, клопотання відповідача про зобовязання прокуратуру Київської області надати вказану інформацію задоволенню не підлягає.

Єдиним доводом відповідача, на який він посилався у відзиві на позовну заяву, та посилається в апеляційній скарзі, в обґрунтування неможливості виконання ним своїх зобовязань з оплати поставленого товару, є ніби-то, не затвердження НАК «Нафтогаз України», яке є засновником ПАТ «Укртрансгаз» фінансового плану відповідача на 2013-2014р.р.

Однак зазначені обставини не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання ним договірних зобовязань, а також стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобовязання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, відповідно до якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 651 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності умов, перелік яких зазначених у вказаній статті.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість внесення змін до укладеного договору лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, або за рішенням суду у звязку з істотною зміною обставин за наявності умов, передбачених ст. 652 ЦК України.

Пунктом 1.3. Договору про закупівлю товару №т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. встановлено, що обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків покупця. Про таке зменшення та у разі зміни істотних умов договору у випадках, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про здійснення державних закупівель», сторони укладають додаткову угоду (додаткові угоди) до договору, при цьому покупець має право вимагати від постачальника документального підтвердження наявності обставин, які передбачають внесення змін до договору.

Згідно з п. 3.2. Договору ціна договору (сума, визначена в договорі) може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

В силу пп. 6.2.3. Договору покупець має право зменшувати обсяг закупівлі товарів та загальну вартість договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до договору.

Як вбачається з п.п. 1.3., 6.2.3. Договору, сторони передбачили право покупця на зменшення обсягів закупівлі товарів, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків покупця, проте встановили, що вказані зміни вносяться до договору лише шляхом укладення додаткової угоди, тобто за взаємною згодою сторін.

На підставі вказаних пунктів Договору, додатковою угодою №1 від 16.12.2013р. строк дії договору №т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року продовжено до 31.12.2014р., у звязку зі зміною роботи газотранспортної системи, що призвело до зменшення обсягів ремонтів ГПА в 2013році, а тому покупець (відповідач) був вимушений просити постачальника (позивача) про призупинення поставки запасних частин до ГПА за Договором.

Таким чином, цією додатковою угодою сторони продовжили строк дії договору, у звязку зі зміною роботи газотранспортної системи, через що відповідач був вимушений просити позивача про призупинення поставки запасних частин до ГПА за Договором.

Проте, жодних жоказів того, що відповідач звертався до позивача із проханням підписати відповідну додаткову угоду до договору, якою погодити зменшення обсягів закупівлі товару за договором №т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року, зокрема, з урахуванням, як зазначив відповідач, неповного та недостатнього фінансування фактичного обсягу його видатків, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що його зобовязання з оплати вартості поставленого товару за Договором були змінені, у звязку з неповним та недостатнім фінансуванням його видатків, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що до моменту погодження його фінансового плану він позбавлений можливості здійснити оплату вартості поставленого товару, не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки у відповідності до положень п.4.1 договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., укладеного між сторонами, та ст. 692 Цивільного кодексу України, настав строк оплати відповідачем отриманого від позивача товару, а не затвердження фінансовго плану або відсутність коштів не є обставиною, що звільняє відповідача від його обовязку оплатити товар, отриманий без будь-яких зауважень його кількості, якості та інших умов договору поставки.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що за своїм змістом його зобовязання по оплаті отриманого товару по договору не є простроченим, а застосування санкцій за несвоєчасне виконання відповідачем умов договору є безпідставним, не узгоджуються з умовами договору та положеннями чиного законодавства.

За таких обставин, оскільки відповідачем, доказів належного виконання своїх зобовязань за Договором щодо сплати коштів за поставлений товар не надано, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про встановлення факту порушення відповідачем свого зобовязання за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., яке полягає у несплаті позивачу коштів у сумі 239 509 772,55 грн. у строк, встановлений пунктом 4.1 Договору, у звязку з цим вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованими та вірно задоволені судом першої інстанції.

Крім того, у звязку із простроченням грошового зобовязання позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 60 948 499,19 грн., та 3% річних в сумі 9 157 113,08 грн., розраховані по 26.01.2015р.

Положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права (з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011р. № 23/466 та на лист Верховного суду України Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р) зазначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Таким чином, колегія суддів зазначає, оскільки 3% річних та інфляційні не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення інфляційних та річних починається з наступного дня після кінцевої дати, в якій зобовязання мало бути виконано.

Колегія суддів, перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних за заявлені позивачем періоди, враховуючи умови п.4.1 договору щодо строку оплати товару, вартість товару по спірним накладним від 14.05.2013р., від 27.06.2013р., від 21.01.2014р., погоджується з висновком місцевого господарського суду, що за заявлений позивачем період належні до стягнення з відповідача інфляційні втрати складають 59 483 538,84 грн., проценти річних складають 9 169 983,31 грн.

Однак, приймаючи рішення, суд не вправі виходити за межі позовних вимог, а тому вимоги про стягнення процентів річних вірно задоволені у заявленій до стягнення сумі 9 157 113,08 грн., а у решті вимог в частині стягнення інфляційних втрат вірно відмовлено.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2015р. у справі № 911/5310/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2015р. у справі № 911/5310/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/5310/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді О.В. Тищенко

ОСОБА_1