ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р.Справа № 916/2652/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Савицького Я.Ф., Ліпчанської Н.В.

Секретар судового засідання: Кіртока Л.В.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № б/н від 27.06.2016р.;

від відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 160316/2 від 16.03.2016р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дорлідер»

на рішення Господарського суду Одеської області від 25 серпня 2015 року

по справі № 916/2652/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Матрікс-ВП-3»

до Приватного підприємства «Дорлідер»

про стягнення 178 686, 13 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Матрікс-ВП-3» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Дорлідер» 101 878, 92 грн. основного боргу, 72 578, 54 грн. інфляційних та 4 228, 67 грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на укладання з відповідачем договору субпідряду № 25/06-1 від 25.06.2013р., виконання позивачем робіт за договором згідно з актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2014 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2014 року, невиконання відповідачем зобовязань щодо оплати виконаних робіт, нарахування 72 578, 54 грн. інфляційних та 4 228, 67 грн. 3% річних за прострочку виконання грошового зобовязання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору субпідряду укладеного між сторонами, в частині оплати замовником виконаних підрядником робіт.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25 серпня 2015 року (суддя Волков Р.В.) позов задоволено; стягнуто з Приватного підприємства «Дорлідер» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Матрікс-ВП-3» 101 878, 92 грн. основного боргу, 72 578, 54 грн. інфляційних, 4 228, 67 грн. 3% річних та 3 573, 72 грн. витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що з матеріалів справи підтверджується факт наявності у відповідача боргу перед позивачем, який підлягає стягненню на підставі ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Приватне підприємство «Дорлідер» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області по даній справі та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме розглянуто справу за відсутністю відповідача, який не був повідомлений належним чином про час і місце засідання суду щодо розгляду спору.

Крім того, у скарзі сторона наполягає на тому, що директор ПП «Дорлідер» ОСОБА_3 не підписував договір субпідряду № 25/06-1 від 25.06.13р., акт приймання виконаних будівельних робіт за січень 2014 р. форми КБ-2В, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2014 р. форми КБ3, підпис, виконаний від його імені на вказаних документах, не належить йому, а відтиск печатки підприємства не відповідає відтиску печатки оригіналу.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається клопотання про призначення по даній справі судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2015 року у складі колегії суддів: головуючого судді Петрова М.С., суддів Колоколова С.І., Разюк Г.П. призначено по справі комплексну судову почеркознавчу експертизу та судову технічну експертизу документів, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а провадження по справі зупинено до отримання експертного висновку.

05.08.2016 року до Одеського апеляційного господарського суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла справа № 916/2652/15 з доданими до неї матеріалами без висновку судової технічної експертиз, у звязку з несплатою її вартості.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05 серпня 2016 року апеляційне провадження по справі № 916/2652/15 поновлено з 01 вересня 2016 року та розгляд апеляційної скарги ПП «Дорлідер» призначено на 01 вересня 2016року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 30 серпня 2016 року № 663 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» у звязку з перебуванням головуючого судді Петрова М.С., судді Разюк Г.П., у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.17, підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи суду в Одеському апеляційному господарському суді, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/2652/15, в результаті якого згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад колегії: головуючий суддя Лисенко В.А., судді Савицький Я.Ф., Ліпчанська Н.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01 вересня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого судді Лисенко В.А., суддів Савицького Я.Ф., Ліпчанської Н.В. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ПП «Дорлідер» та призначено її до розгляду на 20 вересня 2016 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 25 жовтня 2016 року, у звязку з неявкою представників сторін.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів сплати грошових коштів за проведення експертизи. Проте судовою колегією відхилено зазначене клопотання у звязку з недоцільністю. З матеріалів справи вбачається, що оплата вартості робіт по проведенню судово-технічної експертизи станом на 27.07.2016р. не надійшла (а. с. 286).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2013р. між Приватним підприємством «Дорлідер» (Генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Матрікс-ВП-3» (Субпідрядник) був укладений договір субпідряду № 25/06-1 за умовами якого Субпідрядник взяв на себе обовязок виконати власними силами та засобами поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення загального користування М-15 «Одеса Рені (на Бухарест)», км 288+259-км 296+900, Одеська область, а Генпідрядник зобовязався прийняти роботи та здійснити їх оплату.

Пунктом 2.5 Договору сторони встановили, що ПП «Дорлідер» при проведенні розрахунків за договором утримує 1% від вартості субпідрядних робіт на покриття своїх витрат. Сторони дійшли згоди щодо здійснення оплати на протязі 3-х днів після підписання акту виконаних робіт (п. 4.1 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як на доказ виконання робіт позивач посилається на акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2014 (а.с.11) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2014 року (а.с.12).

Відповідно до вказаного акту та довідки, позивачем виконані роботи на суму 102 908 грн.

В тексті акту та довідки відсутні посилання на договір між сторонами, проте найменування будівництва та обєкту співпадає з предметом договору - «поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення загального користування М-15 «Одеса Рені (на Бухарест)», км 288+259-км 296+900, Одеська область», у звязку з чим судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що акт та довідка свідчать про виконання зобовязань саме за договором субпідряду № 25/06-1 від 25.06.2013р. Зазначений акт підписаний сторонами 08.01.2014р.

В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання щодо оплати належним чином не виконав, в звязку з чим позивач просить стягнути з останнього основну заборгованість, а також 3 % річних та інфляційні втрати.

З урахуванням пункту 2.5 Договору, заборгованість відповідача щодо оплати основного боргу складає 101 878, 92 грн.

Доказів оплати за виконану роботу відповідач до суду не надав, таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 101 878, 92 грн., що підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши розрахунок 3 % річних зроблений позивачем за період з 12.01.2014р. по 31.05.2015р., колегія суддів дійшла висновку щодо правильності нарахування суми, у звязку з чим апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого господарського суду про повне задоволення суми, отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 3% річних в розмірі 4 228, 67 грн.

Також апеляційний господарський суд приймає до уваги розрахунок інфляційних витрат зроблений позивачем за період з 12.01.2014р. по 04.05.2015р. як обґрунтований та такий, що здійснений згідно з вимогами діючого законодавства.

Отже, за вказаним розрахунком з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 72 578, 54 грн.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції неправомірно розглянув справу без участі представника відповідача з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання призначене на 17 липня 2015р. не прибув.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.06.2015р. відкладено розгляду справи на 10 серпня 2015 року та зобовязано відповідача надати відзив по суті позовних вимог.

Згідно довідки Господарського суду Одеської області 10 серпня 2015 року судове засідання не відбулося у звязку з перебуванням судді на лікарняному. На зазначеній довідці наявний підпис представника відповідача ОСОБА_4, копія довіреності котрої наявна в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2015р. розгляду справи відкладено на 25 серпня 2015 року та повторно зобовязано відповідача надати відзив по суті позовних вимог.

25 серпня 2016 року представник відповідача вдруге не скористався своїм правом на судовий захист, вимоги ухвал від 17.06.2015р. та 12.08.2015р. не виконав та у судове засідання не прибув.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Також, відповідно до приписів пункту 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала про порушення провадження у справі надіслана за належною адресою відповідача. Ухвала отримана відповідачем, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 13).

Відтак, скаржник про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин, судова колегія вважає що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, є хибними та не заслуговують уваги.

Доводи апеляційної скарги відносно неналежності підпису на договорі субпідряду, акті приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт директору ПП «Дорлідер», а також невідповідності відтиску печатки підприємства на цих документах відтиску оригіналу не приймаються до уваги, оскільки не підтверджується жодними доказами.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд всебічно та повно дослідив всі обставини справи, дав належну оцінку наявним у ній доказам і правильно застосувавши норми матеріального права обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсягу і правові підстави для скасування або зміни цього рішення відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 п. 1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дорлідер» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 25 серпня 2015 року по справі № 916/2652/15 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 26.10.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя Н.В. Ліпчанська