ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.05.2016 Справа № 905/1355/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Гонтарі А.Д.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, м.Маріуполь Донецької області

про: стягнення 20795грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. б/н від 27.04.2016р.,

від відповідача: не явився.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

31.05.2016р. з 12-35год. до 12-40год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, м.Маріуполь Донецької області про стягнення 20795грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на: залізничну накладну №48609788 від 24.09.2015р.; комерційний акт РА №010672/2111 від 06.10.2015р.; телеграму від 06.10.2016р.; витяг з технічного паспорту вагонних ваг №099 станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці тощо.

В позові викладено розрахунок заявленої до стягнення суми (а.с.4).

З метою перевірки факту правонаступництва на підставі запиту від 30.05.2016р. про ознайомлення з матеріалами господарської справи №905/1181/16 31.05.2016р. судом виготовлено та долучено до матеріалів даної справи копії з наявних у справі №905/1181/16 копій матеріалів реєстраційної справи Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, з яких вбачається, що позивач є правонаступником усіх прав та обовязків Державного підприємства Придніпровська залізниця (а.с.67-117).

Позивач протягом розгляду справи надав суду:

- з супровідним листом вх.№14615/16 від 10.05.2016р. копію акту загальної форми №18563 від 05.10.2015р. (а.с.48-49);

- з клопотанням №13-11/53 від 26.05.2016р. зокрема, витяг зі збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом (а.с.55-63);

- пояснення №13-11/54 від 26.05.2016р. по суті спору (а.с.64-65).

Відповідач протягом розгляду справи надав суду:

- відзив №08/143 від 13.04.2016р. на позовну заяву (а.с.31-36);

- клопотання №08/155 від 14.04.2016р. про розгляд справи без участі свого представника (а.с.37-38);

- клопотання №08/144 від 13.04.2016р. про зменшення розміру штрафу (а.с.39-47).

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши документи, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, керуючись законом, суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2015р. Приватне акціонерне товариство Комсомольське рудоуправління (Внтажовідправник, відповідач) зі станції Каракуба Донецької залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці відвантажило на адресу ПАТ «Запоріжсталь» (Вантажоодержувач) за залізничною накладною №48609788 у вагоні №58815879 вапняк для флюсування (а.с.10).

При оформленні залізничної накладної №48609788 відповідачем зазначено масу вантажу у вагоні №58815879: нетто 66000кг.

Розділи 24, 26 та 55 залізничної накладної свідчать, що маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150т) заводський №150 ВВС-21-13,5. Правильність внесених до накладної відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч.3 ст.909 Цивільного кодексу (далі ЦК) України).

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.2 ст.908 ЦК України, ч.5 ст.307 Господарського кодексу (далі ГК) України).

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України (далі Статут) накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082), вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні, без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні №58815879 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. За результатами перевірки станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці складено комерційний акт РА №010672/2111 від 06.10.2015р. (далі комерційний акт, а.с.11), відповідно до якого за результатами контрольного переважування на справних вагонних вагах Вантажоотримувача №39/1Е, прийнятих на облік Запорізькою дирекцією залізничних перевезень під №099 (держ. повірка 16.12.2014р., огляд-перевірка 16.06.2015р.) фактично виявилось, що у вагоні №58815879 вага брутто складає 85700кг, тара за документом 24000кг, нетто 61700кг, що менше ваги, зазначеної в перевізному документі, на 4300кг. У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження на рівні бортів, шапкоподібне, маркування відсутнє, в документі не значиться, навантаження не порушене, без виїмок і поглиблень. В технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люки зачинені, просипання вантажу немає. Під час повторного переважування вага підтвердилася. В акті є відомості про те, що посада начальника вантажного району у штатному розписі не передбачена.

Згідно даних технічного паспорту вагонних ваг №099 станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 25.03.2004р., строк експлуатації 20 років, міжповірочний інтервал ЗВВТ 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 6 місяців; відмітки у паспорті свідчать, що остання державна повірка ваг здійснена 16.12.2014р., а огляд-перевірка 16.06.2015р. (а.с.13-14).

Судом встановлено, що комерційний акт підписаний належними особами відповідно до вимог п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Статтею 37 Статуту передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084), а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Правил оформлення перевізних документів графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення визначається відправником.

Правильність внесених у залізничну накладну відомостей своїм підписом підтверджує представник відправника (п.2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу масі, зазначеній Відправником (відповідачем) у залізничній накладній, засвідчено належним та допустимим доказом комерційним актом РА №010672/2111 від 06.10.2015р., який є підставою для покладення на відправника відповідальності, передбаченої ст.122 Статуту.

Суд також бере до уваги, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника технічно справному вагоні, слідів доступу до вантажу та/або течі вантажу комерційним актом не зафіксовано. Доказів, які свідчили б про намагання оскаржити викладені у комерційному акті відомості, сторонами суду не надано.

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів). Аналогічні положення містить ст.122 Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами. При цьому штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що межа граничного розходження визначення маси нетто для вантажу, що перевозився, становить 2%. Отже, межа граничного розходження маси нетто у вагоні №58815879 становить 1320кг, а виявлена недостача 4300кг.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №58815879 згідно розрахунку позивача складає 4159,00грн. Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу у розмірі 20795,00грн. є арифметично вірним та відповідає приписам ст.ст.118, 122 Статуту. Таким чином, вимоги позивача до Вантажовідправника є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.233 ГК України якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги встановлене ч.1 ст.550 ЦК України загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте ч.3 ст.551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право під час прийняття рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Матеріали справи не містять доказів того, що у даному випадку неправильне зазначення маси вантажу спричинило збитки залізниці та/або іншим учасникам господарських відносин.

Комерційним актом встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні №58815879 була меншою, ніж маса, зазначена у накладній №48609788 (мало місце недовантаження), а отже, підвищеного навантаження на рухомий склад не було.

Суд також враховує, що навантаження відбувалось 24.09.2015р. на станції Каракуба Донецької залізниці, а відповідно до наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014р. №33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення Донецька область відноситься до районів проведення антитерористичної операції з квітня 2014 року.

Приймаючи до уваги наведені обставини, а також надані відповідачем документи, що свідчать про значне погіршення у 2015 році фінансового стану підприємства порівняно з 2014 роком (а.с.33-36), суд вважає за можливе скористатись правом, наданим п.3. ст.83 ГПК України, та зменшити розмір штрафу до трьох провізних плат тобто до 12477грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 12477грн.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до приписів ч.3 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.129 Конституції України та на підставі ст.ст. 550, 551, 908, 909 Цивільного кодексу України; ст.ст.233, 307 Господарського кодексу України; ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України; Правил оформлення перевізних документів, затв. Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084; Правил приймання вантажів до перевезення, затв. Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082; Правил складання актів, затв. Наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.; ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпропетровськ до Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, м.Маріуполь Донецької області про стягнення 20795грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу задовольнити частково.

Розмір стягуваної суми штрафу зменшити до 12477грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління (87534, Донецька область, м.Маріуполь, проспект Нахімова, 116А; ) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5; ) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (49602, м.Дніпропетровськ, пр.Дмитра Яворницького, 108; ) 12477грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу, 1378грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 31.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.06.2016р.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 прим.:

1 до справи, 2 сторонам