ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року Справа № 904/6255/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Виноградник О.М.,

при секретарі Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №14-127 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №1-ю від 30.12.2015 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 року у справі №904/6255/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України", м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних за спожитий природний газ

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016р. у справі №904/6255/16 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 1 578,60грн. (одна тисяча п"ятсот сімдесят вісім грн. 60коп.), 3% річних у розмірі 2 488,21грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят вісім грн. 21коп.), інфляційні у розмірі 18 656,53грн. (вісімнадцять тисяч шістсот п"ятдесят шість грн. 53коп.) та 1 366,49грн. (одна тисяча триста шістдесят шість грн. 49коп.) судового збору.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині зменшення розміру пені на 80%.

Посилається на те, що відповідачем не було надано жодних належних доказів винятковості обставин, судом не враховано фінансове становище та особливості господарської діяльності позивача, також скаржник зазначив, що через несвоєчасність розрахунків та заборгованість споживачів НАК «Нафтогаз України» змушена залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками для забезпечення потреб споживачів газу.

В судовому засіданні 19.10.16р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2014р. у справі №904/6703/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Державного закладу "Дніпропетровська ОСОБА_3 міністерства охорони здоров`я України", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про стягнення 106 792,26 грн. встановлено, що між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець, позивач) та Державним закладом "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України" (покупець, відповідач) укладено договір про закупівлю природного газу №13/2332-ТЕ-4 від 29.01.2013р., відповідно до умов якого продавець зобовязався у 2013 році поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець зобовязався прийняти і оплатити природний газ.

Даним рішенням також встановлено, що позивач на виконання умов договору протягом січня - грудня 2013р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 895 896,05грн., однак відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ у розмірі 796 313,06грн., станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становила 99 582,99грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2014р. у справі №904/6703/14 позов задоволено повністю: стягнуто з Державного закладу "Дніпропетровська ОСОБА_3 міністерства охорони здоров`я України" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 99 582,99грн. суми основного боргу, 5 258,61грн. пені, 1 127,26грн. 3% річних, 823,40грн. інфляційних втрат та 2 135,85грн. судового збору (а.с.100-102).

Дане рішення набрало законної сили 09.11.2014р. (а.с.103).

Відповідно до ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Оскільки відповідачем умови договору щодо сплати отриманого природного газу виконані несвоєчасно, звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача про стягнення пені у розмірі 7 892,98грн., 3% річних у розмірі 2 496,40грн., інфляційних у розмірі 18 893,01грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для застосування санкцій, передбачених договором купівлі продажу природного газу та наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату вартості природного газу було здійснено з порушенням порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків.

У п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р.

Позивач надав розрахунок 3% річних з 14.01.2014р. по 13.11.2014р. в сумі 2488,21грн.

та інфляційних втрат за період з січня по жовтень 2014р. у розмірі 18 893,01грн.

Перевіривши вказані нарахування, колегія суддів погодилась з висновком суду про їх обґрунтованість, а тому підтримує рішення господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних з 14.01.2014р. по 13.11.2014р. в сумі 2488,21грн. та інфляційних втрат за період з січня по жовтень 2014р. у розмірі 18 893,01грн.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня в розмірі 7892,98 грн. за період з 14.01.2014р. по 13.07.2015р.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду і господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішив питання про наявність у даному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах ВГСУ №904/10100/13 від 02.07.2014р., № 904/6410/15 від 12.01.2016р., № 904/6405/15 від 12.01.2016р.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.) Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський зменшив розмір пені на 80%.

Апеляційний суд вважає висновок господарського суду про стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 20% від заявленої суми пені, а саме: в сумі 1578,60грн. правомірним, оскільки господарським судом враховано майновий стан сторін, враховано статус відповідача, ступінь його вини, а також повну оплату ним отриманого газу.

Доводи апеляційної скарги про те, що застосування ст.83 ГПК України є неправомірним, оскільки, відповідно до матеріалів справи, розмір неустойки значно менше розміру збитків, а також те, що НАК «Нафтогаз України» змушена залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками для забезпечення потреб споживачів газу, необґрунтовані, так як судом було зменшено розмір пені пропорційно, з урахуванням доводів позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються судом до уваги, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 року у справі №904/6255/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.М. Виноградник

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 24.10.2016 року.