донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

17.10.2016 р. справа №908/1749/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю;
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, с. Тернувате, Запорізька область
на рішення господарського суду Запорізької області
від16.08.2016 р.
у справі№ 908/1749/16 (суддя: Немченко О.І.)
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, смт. Тернувате, Запорізька область
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А", м. Запоріжжя
простягнення 83 092 грн. 79 коп.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (далі ФОП ОСОБА_6, позивач) звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" (далі - ТОВ "Джаз-А", відповідач) 83 092 грн. 79 коп., з яких 42 200 грн. 00 коп. боргу з оплати товару, 3 256 грн. 74 коп. - 3 % річних, 37 636 грн. 05 коп. інфляційних втрат, нарахованих у звязку з простроченням оплати товару, отриманого відповідачем на підставі накладних, строк виконання зобовязання з оплати якого виник з моменту його одержання.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.08.2016 р. у справі № 908/1749/16 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване відсутністю в матеріалах справи належних, допустимих доказів в підтвердження отримання відповідачем від позивача товару згідно наданих позивачем накладних, здійснення відповідних проплат та наявність спірної заборгованості.

Не погодившись з рішенням господарського суду Запорізької області, ФОП ОСОБА_6 звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Заявник апеляційної скарги вважає, що місцевим господарським судом, в порушення приписів чинного процесуального законодавства, надано перевагу доводам відповідача, відтак, на думку позивача, позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Також, позивач стверджує, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання позивача про виклик у судове засідання посадових осіб відповідача, які безпосередньо підписали накладні про отримання товару, акт звірення взаємних розрахунків та видатковий касовий ордер, оскільки їх пояснення є належним засобом доказування у сукупності з іншими доказами, у накладних, які містяться в матеріалах справи, в графі "Через" зазначено прізвище, імя та по-батькові особи, яка отримала товар від імені відповідача.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням долучених до матеріалів справи додаткових документів за клопотанням позивача.

Представники відповідача в судових засіданнях проти апеляційної скарги заперечили за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, з урахуванням пояснень № 112 від 23.09.2016 р. та додаткових пояснень б/н від 30.09.2016 р.

Зокрема, відповідач зазначає про те, що вказана у спірних накладних особа, а саме - начальник відокремленого госпрозрахункового підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" відповідача - ОСОБА_7, діяла поза межами довіреності, на яку посилається позивач. За твердженням відповідача, в період 2013-2015 рр. вказаній особі було видано лише одну довіреність від 08.10.2013 р., яка зареєстрована в реєстрі вихідної кореспонденції за 2013 рік.

Також, відповідач стверджує, що в бухгалтерському та податковому обліку не відображені господарські та фінансові операції за вказаними накладними та документами, які надані позивачем на підтвердження часткової оплати заборгованості за отриманий товар. Таким чином, на думку відповідача, борг останнього перед позивачем в сумі 42 200 грн. 00 коп. відсутній.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України до підстав виникнення цивільних прав та обовязків відносяться, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 655 ЦК України з договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивач стверджує, що:

- 20 червня 2014 р. позивачем продано відповідачу сіно у кількості 40 тон на загальну суму 48 000 грн. 00 коп., що підтверджується накладною № 4 від 20.06.2014 р.;

- 20.08.2014 р. позивачем продано відповідачу пшеницю у кількості 5 тон на загальну суму 12 750 грн. 00 коп., що підтверджується накладною № 4 від 20.08.2014 р.;

- 18.12.2014 р. позивачем продано відповідачу кукурудзу у кількості 2 тони на загальну суму 5 200 грн. 00 коп., що підтверджується накладною № 7 від 18.12.2014 р.;

- 18.02.2015 р. позивачем продано відповідачу кукурудзу у кількості 500 кг на загальну суму 1 400 грн. 00 коп., що підтверджується накладною б/н від 18.02.2015 р.

Вказаний товар позивачем передано відокремленому госпрозрахунковому підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" ТОВ "Джаз-А" за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, смт. Тернувате.

Позивач зазначає, що відповідач частково розрахувався за вищевказаний товар, а саме, в сумі 25 150 грн. 00 коп., з яких 10 000 грн. 00 коп. за накладною № 4 від 20.06.2014 р., 12 750 грн. 00 коп. за накладною № 4 від 20.08.2014 р. та 2 400 грн. 00 коп. за накладною № 7 від 18.12.2014 р.

Крім того, в матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.09.2015 р., в якому зазначено найменування товару, отриманого відповідачем за

вищевказаними накладними та суму заборгованості відповідача перед позивачем. Даний акт звірки підписаний безпосередньо позивачем та начальником відокремленого госпрозрахункового підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" ТОВ "Джаз-А" ОСОБА_7

За приписами ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, загальні положення ч. 2 ст. 530 даного Кодексу не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Наявність зобов'язання у відповідача щодо проведення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692 ЦК України, а не ставиться в залежність від звернення до нього з окремою вимогою в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

За таких обставин, факт отримання товару відповідачем і накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Встановлено, що товар за спірними накладними отриманий начальником відокремленого госпрозрахункового підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" відповідача - ОСОБА_7

Відповідно до довіреності б/н від 08.10.2013 р., виданої відповідачем начальнику відокремленого госпрозрахункового підрозділу "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" ТОВ "Джаз-А" ОСОБА_7, останній, зокрема, наділений правом від імені та в інтересах відповідача укладати, підписувати договори, контракти, що повязані з виробничою та господарською діяльністю "ГРП "Таврія", крім договорів оренди і відчуження основних засобів відповідача (продажа, міна, безоплатна передача), на суму, що не перевищує по одному договору 100 000 грн. Дана довіреність чинна до 31.12.2014 р.

В матеріалах справи міститься Положення про відокремлений госпрозрахунковий підрозділ "Зоологічний парк місцевого значення "Таврія" ТОВ "Джаз-А", яке затверджене загальними зборами ТОВ "Джаз-А" та протоколом від 02.09.2013 р.

За розділом 2 Положення метою діяльності підрозділу є надання послуг, повязаних із створенням умов для ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності. У всіх правовідносинах (за межами) ТОВ "Джаз-А" підрозділ виступає від імені ТОВ "Джаз-А" на підставі цього положення та доручення, виданого начальнику підрозділу. Підрозділ очолює начальник, який призначається та звільняється з посади ОСОБА_8 товариства і діє на підставі виданої йому довіреності.

Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку, що товар за накладними: - № 4 від 20.06.2014 р.; - № 4 від 20.08.2014 р.; - № 7 від 18.12.2014 р. отриманий від імені та в інтересах відповідача уповноваженою особою на підставі вищевказаної довіреності, тобто, продаж позивачем товару відповідачу за вказаними накладними, прийняття товару відповідачем, свідчать про виникнення між ними правовідносин купівлі-продажу.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності у вказаної посадової особи аналогічних повноважень на 2015 рік та факт видачі відповідачем довіреності відносно ОСОБА_7 на 2015 рік, тому, товар за накладною б/н від 18.02.2015 р. на суму 1 400 грн. 00 коп. отриманий не уповноваженою на те особою.

Одночасно, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що особа, яка отримувала товар згідно із видатковою накладною б/н від 18.02.2015 р. діяла від імені та в

інтересах відповідача.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач частково розрахувався за поставлений товар, а саме: - за накладною № 4 від 20.06.2014 р. сплачено 10 000 грн. 00 коп., про що свідчить товарний чек № 7 від 15.09.2015 р.; - за накладною № 4 від 20.08.2014 р. сплачено 12 750 грн. 00 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером від 19.10.2015 р.; за накладною № 7 від 18.12.2014 р. сплачено 2 400 грн. 00 коп., що підтверджується товарним чеком б/н від 27.12.2014 р.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем склав 40 800 грн. 00 коп., з яких: 38 000 грн. 00 коп. за накладною № 4 від 20.06.2014 р.; 2 800 грн. 00 коп. за накладною № 7 від 18.12.2014 р., доказів погашення якого відповідачем суду не надано, тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а у частині стягнення боргу в сумі 1 400 грн. 00 коп. за спірною накладною б/н від 18.02.2015 р. слід відмовити за недоведеністю вимог у цій частині.

Щодо заперечень відповідача стосовно відсутності повноважень особи, яка отримала проданий товар, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 79 Господарського кодексу України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. Статтею 64 зазначеного Кодексу встановлено, що підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення відповідачем оплати отриманого товару, позивач розрахував 3 % річних за період з 21.06.2014 р. по 16.06.2016 р., розмір яких склав 3 256 грн. 74 коп. та інфляційні втрати з липня 2014 р. по травень 2016 р. включно в сумі 37 636 грн. 05 коп.

Перевіривши розрахунок позивача, судова колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в сумі 3 201 грн. 22 коп. та інфляційні втрати в сумі 37 092 грн. 60 коп., а у стягненні 3 % річних в сумі 55 грн. 52 коп. та інфляційних втрат в сумі 543 грн. 45 коп. слід відмовити за необґрунтованістю нарахування.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь відповідача боргу в сумі 40 800 грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 3 201 грн. 22 коп., інфляційних втрат в сумі 37 092 грн. 60 коп. та залишенням решти оскаржуваного рішення без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають розподілу згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення господарського суду Запорізької області від 16.08.2016 р. у справі № 908/1749/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.08.2016 р. у справі № 908/1749/16 скасувати частково.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" про стягнення 83 092 грн. 79 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" (69118, вул. Чубанова, б. 2-а, м. Запоріжжя, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (70150, вул. Стадіонна, б. 1, смт. Тернувате, Запорізька область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) борг в сумі 40 800 грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 3 201 грн. 22 коп., інфляційні втрати в сумі 37 092 грн. 60 коп., а також судовий збір за позов в сумі 1 344 грн. 85 коп.

В решті рішення господарського суду Запорізької області від 16.08.2016 р. у справі № 908/1749/16 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаз-А" (69118, вул. Чубанова, б. 2-а, м. Запоріжжя, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (70150, вул. Стадіонна, б. 1, смт. Тернувате, Запорізька область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати за апеляційною скаргою в сумі 1 479 грн. 33 коп.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. позивачу;

2. відповідачу;

3. у справу;

4. ДАГС;

5. ГСЗО.