ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р.Справа № 922/2726/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Фарби колорит", м. Київ
до ТОВ "Нова мета", м. Харків
про про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача -ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року до суду звернулось ТОВ «Фабри колорит» ( колишня назва ТОВ «Тіккуріла») та просить стягнути з ТОВ «Нова мета» суму заборгованості за договором поставки № ОS 0401082 від 03.02.2016 року в розмірі 100650,99 грн. 3 % річних 735,53 грн., інфляційні втрати 3065,93 грн., пеню 9540,42 грн., судовий збір 1709,89 грн., та судові витрати в частині сплати за надання правової допомоги у розмірі 8925,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № ОS 0401082 від 03.02.2016 року в частині не своєчасної оплати основного боргу.

18.10.2016 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог та просить стягнути з відповідача суму основного боргу 84650,99 грн., ( в частині стягнення 5000,00 грн. провадження у справі припинити), 3 % річних - 958,00 грн. інфляційні втрати 3396,12 грн., пеню 12021,84 грн., судовий збір 1590,40 грн., повернути з державного бюджету зайво сплачений судовий збір в розмірі 119,49 грн., судові витрати в частині сплати за надання правової допомоги у розмірі 8925,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 ГПК України в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд врахувати наступні обставини, а саме , що при вивезенні тонувального обладнання ( власність позивача) в дозаторах залишились пігментні пасти на суму 27748,83 грн. ( власність відповідача).

Щодо нарахування пені, відповідач також заперечує та просить суд взяти до уваги передбачений договором кредитний ліміт , тобто розмір вартості товару який не повинний перевищувати при відпуску ТТН.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За приписами статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Положеннями ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Так, 03.02.2016 року між ТОВ" Нова мета" та ТОВ" Тіккуріла" був укладений договір поставки ОS 0401082 ( а.с.16-24). У відповідності до предмету договору Постачальник ( позивач по справі) зобов*язався протягом дії договору поставляти товар у відповідності до заявок Покупця ( відповідача по справі), а Покупець зобов*язався прийняти товар та оплатити його у відповідності до торгових умов за даним договором. ( п.1.1 договору). Поставка товару здійснюється окремими партіями за заявками Покупця, підтвердженими Постачальником. Заявка вважається підтвердженою Постачальником , якщо протягом 3 робочих днів після дати отримання заявки Постачальник надсилає Покупцеві рахунок на товар, замовлений у відповідній заявці. ( п. 2.1 договору ). За відсутності прогнозу замовлень Постачальник має право частково ( вибірково) або повністю не виконувати заявку Покупця. При цьому не підтверджена протягом 3-х робочих днів заявка автоматично анулюється. ( п.2.4 договору). Покупець зобов*язався повернути Постачальнику нереалізований через торгівельну мережу Покупця та неоплачений 7-ми календарних днів з моменту пред*явлення про це письмової вимоги Постачальника ( п. 2.10 договору). В разі необхідності та на окремо узгоджених умовах Постачальником може бути надано в користування Покупцю тонувальне та інше торгівельне обладнання на умовах, які сторони передбачили в з п. 2.12.2 по 2.12.6 . договору. Передача такого обладнання оформлюється актом прийому передачі торгівельного обладнання ( додаток № 9 до договору), в якому зазначається найменування та первісна вартість обладнання. Після спливу строку дії договору, а також в разі його дострокового розірвання, передане обладнання підлягає поверненню протягом 7 днів з моменту пред*явлення вимоги постачальника про повернення обладнання, що оформлюється актом повернення тонувального обладнання, зразок якого встановлений додатком № 10 до договору. Щодо до документообігу сторони передбачили наступне, так кожна партія товару в обов*язкововму порядку супроводжується видатковою накладною і єдиною ТТН, що включає ВН всіх партій товару в одному транспортному засобі ( п.3.1.1.1 договору). Підписані представником Покупця ТТН ( прийом товару по кількості і якості ) і ВН ( прийом за кількістю , якістю та асортиментом, а також комплектності ) є підтвердженням належного виконання Постачальником зобов*язань щодо поставки.

Ціна договору складається з суми вартості партій товару, поставлених Постачальником та оплачених Покупцем протягом строку його дії ( п.5.1 договору). Вартість партії товару визначається на підставі ціни на товар, які обговорюються у Протоколі погодження торгівельних умов та зазначаються в рахунках і видаткових накладних. Розрахунки по договору здійснюються в українській гривні ( п. 5.2 договору). У відповідності до п. 5.7 договору, Покупець зобов*язався здійснювати оплату кожної окремої партії товару не пізніше дати, яка визначається у відповідності з обумовленою відстрочкою платежу, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до умов даного договору, починаючи з 23.06.2016 року по 06.04.2016 року позивачем було відвантажено товару за наступними накладними :№ Ті 000001837 від 23.03.2016 року на суму 59705,29 грн., Ті 000001838 від 23.03.2016 року на суму 7701,60 грн., Ті 000001839 від 23.03.2016 року на суму 3314,04 грн., Ті 000001886 від 24.03.2016 року на суму 4508,71 грн., Ті 000002048 від 28.03.2016 року на суму 1111,26 грн., Ті 000002049 від 28.03.2016 року на суму 14106,91 грн., Ті 000002185 від 30.03.2016 року на суму 2662,79 грн., Ті 000002186 від 30.03.2016 року на суму 2669,02 грн., Ті 000002297 від 01.04.2016 року на суму 4491,06 грн., Ті 000002552 від 06.04.2016 року на суму 7479,13 грн., Ті 000001837 від 23.03.2016 року на суму 59705,29 грн.,

Станом на 18.10.2016 року за відповідачем залишається не сплачена сума основного боргу в розмірі 84650,99 грн., яка визнається відповідачем.

У випадку несвоєчасної оплати Партії товару, Покупець зобов*язався сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу ( п.7.2 договору).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем пеня розраховувалась з дотриманням вимог Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та становить 12021,84 грн.

Відповідачем в судовому засіданні було заявлене клопотання щодо зменшення розміру пені на 60 %.

Можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, у випадку, коли розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, передбачена ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України. При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки суд має взяти до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; майнові та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що вони не є імперативними, тобто зменшення розміру неустойки є правом, а не обов'язком суду, та може бути застосоване на розсуд суду за наявності певних умов.

Суд при цьому враховує, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013).

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру пені на 60 %.

З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що предметом діяльності ТОВ" Нова мета" ", зокрема, є продаж продукції позивача через магазини роздрібної торгівлі. Така співпраця тривала не один рік, а тому беручи фарбу на реалізацію у відповідача не було мети накопичувати борги , а навпаки сторони досить тривалий час успішно співпрацювали , але зі зміною фінансового стану кінцевих споживачів ( населення) , рівень покупної спроможності спав.

Враховуючи незадовільний фінансовий стан відповідача, суд дійшов висновку щодо зменшення розміру пені на 60 % , що становить до стягнення 7231,10 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані 3 % річних що становлять 958,00 грн. та інфляційних втрат - 3396,12 грн. які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, відповідачем в судовому засіданні було заявлене клопотання щодо надання розстрочки виконання рішення суду, що знайшло своє відображення в клопотанні про часткове визнання позовних вимог ( вх. № 33122 від 10.10.2016 року а.с.187-191). Так, відповідач просить суд надати розстрочку виконання рішення на 4 місяці починаючи з жовтня 2016 року по січень 2107 року.

Згідно ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Заявлене клопотання щодо надання розстрочки виконання рішення суду було розглянуте в судовому засіданні та визнане таким, що підлягає задоволенню.

Так, суд вирішив , розстрочити виконання рішення суду на 4 місяці ( 84650,99 грн. +958,00 грн. + 33996,12 грн., + 12021,84 грн. + 1590,40 грн. +5355,00 грн. = 107972,35 грн.) . По 26993,08 грн. щомісяця починаючи з 31.10.2016 року по 28.02.2017 року .

Відповідно до частини 3 статті 48 Господарського процесуального Кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться у статті 1 вказаного Закону, за якою адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом

За змістом статей 44 і 48 Господарського процесуального кодексу України, сума, сплачена за послуги адвоката, є складовою судових витрат.

Витрати, пов'язані з оплатою послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті у випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. При цьому, формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар, який повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Принцип "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоритична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивачем надані відповідні докази в підтвердження витрат на оплату послуг адвоката, які містяться в матеріалах справи, зокрема, договір про надання правової допомоги № 1 від 01.01.2016 року. ( а.с.56-58), платіжне доручення за № 594 від 14.07.2016 року на суму 8812,80 грн. ( а.с.59), свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 3032 ( а.с.62).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача суми 5355,00 грн. судових витрат в частині сплати за надання правової допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,80 п.1-1, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 18.10.2016 року . ( вх № 3477).

Припинити провадження відносно стягнення суми основного боргу в розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ" Нова мета" ( м. Харків, пр-т. Московський, 96-а, код за р/р 6569 в ПАТ" А-Банк" м. Дніпропетровськ , МФО 307770) на користь ТОВ" Фарби Колорит" ( колишня назва - ТОВ" Тіккуріла" код за , м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, офіс 230,п/р 0695 у ПАТ "Укрсоцбанк" м. Київ, МФО 300023) суму основного боргу 84650,99 грн., 3 % річних - 958,00 грн., інфляційні втрати - 3396,12 грн., пеню 12021,84 грн., судовий збір 1590,40 грн., послуги адвоката 5355,00 грн.

Повернути зайво сплачений судовий збір в розмірі 119,49 грн.

Розстрочити виконання рішення суду на 4 місяця починаючи з 31.10.2016 року по 28.02.2017 року по 26993,08 грн. щомісяця.

В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_3