донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.10.2016р. справа №913/831/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (за довіреністю від 10.09.2016р.);
від відповідача: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від21.09.2016р. (повний текст підписано 23.09.2016р.)
по справі№913/831/16 (суддя Ворожцов А.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Legio», м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області
простягнення 410 712,56грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Legio», м. Харків (Позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області (Відповідач) про стягнення коштів за договором поставки №433/14-4СА від 22.05.2014р. в розмірі 423 357,20грн., з яких: основна заборгованність в розмірі 252493,40грн., пеня в розмірі 12624,00грн., інфляційні втрати в розмірі 146493,80грн. та 3% річних в розмірі 11746,00грн.

В перебігу розгляду справи Позивач неодноразово своїми заявами (а.с.а.с.63, 72) в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України зменшував розмір позовних вимог, остаточно вимагаючи стягнення коштів за договором поставки № 433/14-4СА від 22.05.2014р. в сумі 390032,63грн., з яких: основна заборгованність в розмірі 252493,40грн., інфляційні втрати в розмірі 125813,87грн. та 3% річних в розмірі 11725,36грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.09.2016р. (повний текст підписано 23.09.2016р.) у справі №913/831/16 остаточні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Legio» були задоволені в повному обсязі з мотивів встановлення факту неналежного виконання Відповідачем своїх грошових зобовязань за умова укладеного між сторонами договору поставки.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», не погодившись з прийнятим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 21.09.2016р. у справі №913/831/16.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає неврахування судом факту поставки Позивачем не всієї кількості продукції вказаної в Специфікації до договору, у звязку з чим обовязок з оплати поставленої частини товару ще не настав, до того ж, апелянт зазначає, що Позивачем товар за укладеним договором був поставлений з порушенням строку, визначеному у відповідній Специфікації, що свідчить про зміну умов договору в односторонньому порядку. Окрім того, підставою для скасування рішення суду першої інстанції Скаржник зазначає не доведення Позивачем факту виконання ним п.4.3 договору поставки № 433/14-4СА від 22.05.2014р., відповідно до умов якого останній зобовязаний передати всі товаросупровідні документи за актом приймання-передачі на підтвердження поставки, а також безпідставну відмову суду у задоволенні клопотання про зупинення провадження по даній справі у звязку з розглядом Господарським судом Харківської області справи №922/2892/16 про внесення змін до означеного договору поставки № 433/14-4СА від 22.05.2014р.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Зубченко В.І., Скакун О.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.10.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 25.10.2016р. об 15.35.

У звязку із відпусткою судді Зубченко І.В. за результатами автоматичної зміни її у складі судової колегії було замінено на суддю Радіонову О.О.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 25.10.2016р., попри вжиті судом заходи з належного повідомлення, без пояснення причин не зявився, що за висновком судової колегії, з огляду на не визнання явки обовязковою, доведення позиції до відома суду безпосередньо в апеляційній скарзі та достатність наявних матеріалів справи для надання належної правової оцінки переглядуваному рішенню, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представники Позивача у судовому засідання 25.10.2016р. проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 22.05.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Legio» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (Покупець) було укладено договір поставки № 433/14-4СА (Договір - а.с.а.с.9-14), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобовязується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в означеному договорі та Специфікаціях до нього, а Покупець зобовязується у відповідності до п.1.2. цього договору прийняти та оплатити її на умовах, визначених цим договором та Специфікаціями до нього, що є невідємною частиною договору.

В п.4.1 укладеного договору сторони зазначили, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, ціні, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами у Специфікаціях до даного договору.

На виконання умов договору 22.05.2014р. сторони підписали Специфікацію №1/4 до договору поставки продукції (а.с.а.с.15-17), в якій визначили предмет поставки загальною вартістю 509047,20грн. Окрім цього, відповідно до п.4 зазначеної Специфікації розрахунки за поставлену Постачальником продукцію здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на 60 календарний день з моменту приймання відповідної партії продукції. Строк поставки було встановлено до 30.06.2014р. (п.5 Специфікації).

В п.4.3. укладеного договору сторони узгодили перелік товаросупровідних документів, які мають бути передані Покупцю за актом приймання-передачі, а в п.4.4. договору передбачили право Покупця на відмову від приймання продукції у разі її надходження без товаросупровідної документації, що матиме наслідком неможливість здійснити приймання за кількістю, якістю та асортиментом і комплектністю.

Порядок оплати продукції було визначено в п.5.3 договору та п.4 згадуваної Специфікації, відповідно до яких Покупець зобовязаний оплатити товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів за поточного рахунку покупця.

Згідно з п.4.5 договору, датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товарно-супровідних документах, наданих Постачальником.

Відповідно до п.4.6 договору, зобовязання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження Покупця до узгодженого місця призначення поставки з належною якістю, комплектністю, асортименті, кількості, в строки, з якісними показниками, узгодженими сторонами в договорі та Специфікаціях до нього. Обовязки Покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати поставленої продукції.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи Позивачем, на виконання умов укладеного договору було здійснено поставку продукції за наступними видатковими накладними:

- №142 від 18.06.2014р. (а.с.22) на суму 74868,00грн., яка отримана представником Відповідача за довіреністю на отримання ТМЦ № 454 від 16.06.2014р. (а.с.а.с.23-24), про що свідчить його підпис та відбиток штампу на цьому документі;

- №157 від 02.07.2014р. (а.с.25) на суму 66060,00грн., яка отримана представником Відповідача за довіреністю на отримання ТМЦ № 1431 від 02.07.2014 (а.с.а.с.26-27), про що свідчить його підпис та відбиток штампу на цьому документі;

- №208 від 04.09.2014р. (а.с.а.с.28,29) на суму 152696,40грн., яка отримана представником Відповідача за довіреністю на отримання ТМЦ № 1666 від 04.09.2014 (а.с.а.с.30-31), про що свідчить його підпис та відбиток штампу на цьому документі.

Загальна сума поставленого товару складала 293 624,40грн. Весь обєм поставленої продукції був отриманий представниками Відповідача без зауважень та заперечень власні примірники Відповідача видаткових накладних №157 та №208 (а.с.а.с.80-82), в яких рукописно сформульовані інші відомості щодо строку поставки, місцевим судом не враховувались.

Між тим, Відповідач, в порушення умов укладеного договору отриману продукцію оплатив частково, а саме: за видатковою накладною №142 від 18.06.2014р. було здійснено оплату 15.10.2014р. в розмірі 41130,80грн., що вбачається з виписки обслуговуючого банку (а.с.67).

Таким чином, наразі загальна сума заборгованості за поставлений товар, з урахуванням часткової оплати, складає 252493,40грн., що відображено у складеному Позивачем акті звірення розрахунків (а.с.61), скерованому на підпис Відповідачеві на виконання вимог місцевого суду (а.с.а.с.60, 62).

Окрім того, в матеріалах справи наявна підписана сторонами Специфікація №2/4 від 01.08.2014р. (а.с.83) на поставку товару на суму 11054,40грн., проте взаємовідносини щодо означеного постачання не відносяться до розглядуваних вимог.

В п.6.8 договору сторони обумовили, що у випадку несвоєчасної оплати продукції, Покупець за письмовою вимогою Постачальника сплачує останньому неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не сплачено продукції, водночас не більше 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції.

Відтак, враховуючи, що Покупцем (Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит») грошове зобовязання з оплати поставленого йому товару на загальну суму 252493,40грн. за договором поставки №433/14-4СА від 22.05.2014р. виконано не було, Товариство з обмеженою відповідальністю «Legio» (Постачальник) звернулось з суду з позовними вимогами про стягнення з останнього (Покупця) заборгованості за означеним договором поставки в розмірі 252493,40грн., а також нарахованої на неї суму 3% річних та інфляційних втрат.

Таким чином, з огляду на доведеність матеріалами справи факту неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» своїх грошових зобовязань з оплати отриманої продукції за договором поставки №433/14-4СА від 22.05.2014р., Господарський суд Луганської області своїм рішенням позовні вимоги (з урахуванням заяв про їх зменшення) задовольнив в повному обсязі.

Окрім того, місцевим господарським судом було відмовлено у задоволені клопотання Відповідача (а.с.84) про зупинення провадження в означеній справі до вирішення справи №922/2892/16, яка розглядається Господарським судом Харківської області про внесення змін до договору поставки №433/14-4СА від 22.05.2014р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір поставки №433/14-4СА від 22.05.2014р. є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.655, ч.1ст.691 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки. Наразі, отримання цих коштів в межах таких зобов'язань і є приналежним і захищуваним у розглядуваній справі у розумінні ст.1 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України правом Позивача, примушення Відповідача до виконання обов'язку, щодо якого - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого з боку останнього.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів повної сплати стягуваної заборгованості чи припинення відповідних зобовязань іншим передбаченим законом способом, Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до справи не надано і за змістом апеляційної скарги не вбачається.

Відносно доводів апелянта щодо ненастання у нього обовязку з оплати поставленої Позивачем продукції, з огляду на частковість виконання останнім Специфікації №1/4 від 22.05.2014р. та не переданням Позивачем усіх передбачених п.4.3 договору товаросупровідних документів, суд апеляційної інстанції зазначає, що обовязок з оплати отриманого товару в світлі п.5.3 укладеного договору виникає у Відповідача саме з моменту поставки товару за відповідною видатковою накладною (видатковими накладними), які, в свою чергу,були підписані представниками Відповідача без жодних зауважень.

З цього приводу, колегія суддів вважає за необхідне доповнити аргументацію судового акту підставами неврахування відомостей щодо моменту поставки у наданих Відповідачем видаткових накладних, яка (аргументація) безпідставно в контексті принципу змагальності сторін та ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. не відображена в переглядуваному рішенні (що не вплинуло на правильність вирішення справи). Так, оскільки всі примірники накладених, що потім залишаються у сторін, заповнені Продавцем, в момент передачі товару передаються на підписання Покупцеві, остільки відомості щодо моменту поставки (якщо з цього приводу позиція фактичного отримувача товару не співпадає із відомостями, вказаними Покупцем) в контексті ч.5 ст.12 Цивільного кодексу України мають бути відображені Відповідачем у всіх примірниках накладних (а не лише власних). Отже, надання Відповідачем в перебігу розгляду справи фотокопій лише власних примірників накладних із рукописними записами з боку власних працівників, без спростування достовірності документів, наданих Позивачем, або навіть пояснень причин відсутності таких записів на примірниках накладних останнього, зумовлює висновок про неможливість врахування таких рукописних зауважень як таких, що не були вчиненні в процесі прийняття товару і оформлення (підписання) товаросупровідних документів на нього.

Крім цього, п.4.4. договору передбачає право Відповідача на відмову від приймання продукції у разі її надходження без товаросупровідної документації, що матиме наслідком неможливість здійснити приймання за кількістю, якістю та асортиментом і комплектністю, проте як вбачається з матеріалів справи товар за видатковими накладними №№142, 157, 208 був отриманий без зауважень, уповноваженими на те особами, так само як і не вбачається наявності у справі доказів реалізації Відповідачем прав, визначених ст.666 Цивільного кодексу України для Покупця у разі невиконання Продавцем обовязку з передачі документів, визначених договором, що, в свою чергу, свідчить про виникнення у Покупця обовязку з оплати отриманого товару. Таким чином посилання скаржника на те, що продукція була поставлена Позивачем з порушенням строків поставки, не приймаються апеляційним судом до уваги, з огляду на подальше прийняття Відповідачем поставленого товару без зауважень, що тягне за собою відповідно до п.5.3 договору та ст.692 Цивільного кодексу України виникнення обовязку в останнього з оплати отриманого товару.

Апеляційний судом також враховується зміст листування між сторонами щодо сплати заборгованості за поставленим товаром (а.с.а.с.20, 21), з якого не тільки не вбачається жодних зауважень Покупця відносно факту поставки чи її строків, але й вказується про наміри сплатити заборгованість.

Окрім того, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з рішенням місцевого суду в частині відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження в даній справі до вирішення справи №922/2829/16 про внесення змін до договору №433/14-4СА від 22.05.2014р., що знаходиться в провадженні Господарського суду Харківської області, оскільки сам факт такого провадження у повязаній справі жодною мірою не унеможливлює самостійного встановлення судом всіх обставин спірних правовідносин у справі №913/831/16, які мають відношення до предмету дослідження та доказування (спростування) за заявленими вимогами. Наразі, за змістом ст.79 Господарського процесуального кодексу України зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи вимагає не тільки їх повязаності, але й обєктивної неможливості вирішення однієї без результатів розгляду іншої, чого в даному випадку Відповідачем не доведено, а судом не вбачається.

Враховуючи викладене, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку за поставлений товар, відповідно до видаткових накладних №142 від 18.06.2014р., №157 від 02.07.2014р. та №208 від 04.09.2014р. на загальну суму 252493,40грн. на умовах передбачених п.5.3. укладеного договору та п.4 Специфікації №1/4 від 22.05.2014р. (протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції). Нездійснення такого розрахунку є порушенням відповідного грошового зобовязання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобовязання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Відтак, початком виникнення заборгованості у Відповідача з оплати отриманого ним товару, відповідно до п.5.3. укладеного договору та враховуючи дату складення видаткових накладних слід вважати:

- за видатковою накладною №142 від 18.06.2014р. з 19.08.2014р.;

- за видатковою накладною №157 від 02.07.2014р. з 02.09.2014р.;

- за видатковою накладною №208 від 04.09.2014р. з 04.11.2014р.

В свою чергу, за змістом ст.625 Цивільного кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобовязання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації.

Таким чином, проаналізувавши розрахунки 3% річних, інфляційної індексації (а.с.а.с.73,74), які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (з урахування заяви Позивача про зменшення розміру позовних вимог (а.с.72) та враховуючи визначення Позивачем періоду заборгованості з 06.11.2014р. по 23.05.2016р., апеляційний суд дійшов до висновку про правомірність задоволення Господарським судом Луганської області вимог зі стягнення 3% річних в розмірі 11725,36грн. та інфляційної індексації за період з грудня 2014р. по квітень 2016р. в розмірі 125813,87грн.

Оскільки будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Відповідача залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області на рішення Господарського суду Луганської області від 21.09.2016р. (повний текст підписано 23.09.2016р.) у справі №913/831/16 залишити без задоволен

2. Рішення Господарського суду Луганської області від 21.09.2016р. (повний текст підписано 23.09.2016р.) у справі №913/831/16 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1,2 - сторонам,3 - у справу, 4 - ДАГС, 5- ГСЛО