РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016Справа №910/15758/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"
до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ"
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 12 700,12 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Синельніков М.О. (дов. № ГО-15/198 від 14.12.2015 року)
від відповідача не з'явився
Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27 жовтня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" (надалі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 12 700,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № А433840 від 11.03.2015 року, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2016 року порушено провадження у справі № 910/15758/16 та призначено справу до розгляду на 06.10.2016 року.

23.09.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове засідання 06.10.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 30.08.2016 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.10.2016 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 27.10.2016 року.

12.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.

21.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 06.10.2016 року.

У судовому засіданні 27.10.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 27.10.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 06.10.2016 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач зареєстрований за адресою: 01033, м. Київ, вулиця Тарасівська, будинок 38.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки, про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № А433840, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Hyndai Elantra», державний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2015 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2, на 81 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ, на автостоянці АЗС «КЛО», рухаючись заднім ходом, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyndai Elantra», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі № 755/17856/15-п.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4779382. Згідно полісу № АЕ/4779382 ліміт по майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Hyndai Elantra», державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до рахунку-фактури № 14071 від 31.08.2015 року та Акту прийому-передачі виконаних робіт № 11803 від 31.10.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Hyndai Elantra», державний номер НОМЕР_1 склала 13 700,12 грн.

Позивач, враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 13 700,12 грн., про що склав страховий акт № 17935Р/40/2015 від 15.10.2015 року, проте платіж у розмірі 3006,25 грн. позивачем зараховано в рахунок суми несплачених страхових платежів, у зв'язку з чим до виплати підлягало 10 693,87 грн.

Відповідно до зазначених вище рахунку-фактури № 14071 від 31.08.2015 року, Акту прийому-передачі виконаних робіт № 11803 від 31.10.2015 року та страхового акту № 17935Р/40/2015 від 15.10.2015 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 10 693,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 67283 від 16.10.2015 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв?язку з тим, що останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Hyndai Elantra», державний номер НОМЕР_1, позивач відповідно до статей 993, 1191 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" за полісом № АЕ/4779382., а також з огляду на те, що водія автомобіля «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, позивач просить стягнути шкоду у розмірі 12 700,12 грн. (13 700,12 грн. страхове відшкодування мінус 1 000,00 грн. франшизи), завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4779382, спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю марки «Hyndai Elantra», державний номер НОМЕР_1.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія який керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі № 755/17856/15-п.

Як вже було зазначено судом, цивільно-правова відповідальність вказаної особи була застрахована у відповідача на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4779382.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки «Hyndai Elantra», державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4779382, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Тобто, з аналізу вищенаведених норм права вбачається, що страховик має право зворотної вимоги (регресу) до страхувальника лише у розмірі виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі.

Однак, у позовній заяві позивач стверджує, що ним виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 13 700,12 грн. і як на доказ посилається на платіжне доручення № 67283 від 16.10.2015 року.

Проте, вказаним платіжним дорученням № 67283 від 16.10.2015 року підтверджується, що Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" фактично виплатило страхове відшкодування в сумі 10 693,87 грн.

Доказів виплати потерпілій особі решти суми, яку просить стягнути з відповідача, позивач суду не надав.

Посилання позивача на те, що кошти в сумі 3 006,25 грн. зараховано в рахунок суми несплачених страхових платежів на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № А433840 від 11.03.2015 року суд вважає безпідставними та зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" визначила розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті у розмірі 13 700,12 грн.

Проте, як вбачається зі змісту страхового акту № 17935Р/40/2015 від 15.10.2015 року порядок виплати страхового відшкодування складається з двох частин: 3 006,25 грн. зараховується в рахунок несплаченої частини страхового платежу, а 10 693,87 грн. перераховується за ремонт автомобіля.

Тобто, страховик відшкодував потерпілій особі фактично 10 693,87 грн., відтак, у межах фактичних витрат до позивача переходить право вимоги. Решта котів - 3 006,25 грн. не є страховим відшкодуванням, відтак вони не можуть бути визначені в позовній заяві саме як страхове відшкодування.

За змістом статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пунктом 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Матеріалами справи підтверджено факт здійснення позивачем виплати страхового відшкодування потерпілій особі лише в розмірі 10 693,87 грн. та виникнення в нього права вимоги, яке страхувальник, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За таких обставин, сума страхового відшкодування становитиме: 10 693,87 грн. (розмір фактичних затрат) - 1 000,00 грн. (сума франшизи) = 9 693,87 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" (01033, м. Київ, вулиця Тарасівська, будинок 38, ідентифікаційний код 33442139) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 65, ідентифікаційний код 30115243) 9 693 (дев'ять тисяч шістсот дев'яносто три) грн. 87 коп. страхового відшкодування, 1 051 (одну тисячу п'ятдесят одну) грн. 81 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.10.2016

Суддя С.В. Стасюк