ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа № 917/1066/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 12-75 від 11.05.2016)

відповідача - ОСОБА_2 (директор), ОСОБА_3 (довіреність № 23 від 30.12.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Полтава (вх. №2564 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 30.08.2016 у справі № 917/1066/16

за позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут", м. Полтава

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Полтава звернулось до господарського суду Полтавської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут", м. Полтава, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог вх. № 10594 від 25.08.2016, просив суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг за Договором на надання послуг з приймання платежів від 01.07.2015 № 25-700 у сумі 355660 грн. 75 коп., пеню в розмірі 79858 грн. 56 коп., а також суму витрат по сплаті судового збору в розмірі 7622 грн. 45 коп.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 30.08.2016 по справі № 917/1066/16 (суддя Іваницький О.Т.) у позові відмовлено.

Позивач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення господарського суду Полтавської області від 30.08.2016 по справі № 917/1066/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут", м. Полтава на користь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Полтава основний борг за Договором на надання послуг з приймання платежів від 01.07.2015 № 25-700 в сумі 355660 грн. 75 коп., пеню в розмірі 79858 грн. 56 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 7622 грн. 45 коп. за подачу позовної заяви та витрати по сплаті судового збору в розмір 8384,70 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 по справі № 917/1066/16 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11 жовтня 2016 р. об 11:00 год.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 10714 від 24.10.2016) вважає доводи скаржника безпідставними та необґрунтованими, оскільки сплата ОСОБА_4 вартості винагороди на користь позивача за прийняті платежі від населення в розмірі 0,3% в сумі 79872,56 грн. за листопад 2015 та 72643,88 грн. за грудень 2015 здійснена у повному обсязі, що свідчить про повне проведення розрахунків по справі за прийняті платежі від населення. За таких обставин, відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, заслухавши уповноважених представників сторін у судовому засіданні 25.10.2016, які підтримали свої правові позиції по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Полтава (вх. №2564 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 30.08.2016 у справі № 917/1066/16 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2015 між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Полтавської дирекції (Виконавець) та ТОВ "Полтавагаз збут" (ОСОБА_4) було укладено договір № 25-700 про надання послуг по прийманню платежів від населення за спожитий газ (далі- Договір), предметом якого є надання Виконавцем послуг ОСОБА_4 з приймання обєктами поштового звязку платежів у національній валюті від платників для перерахування їх на користь ОСОБА_4 у строки, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а ОСОБА_4 зобовязується оплатити послуги Виконавця у порядку, визначеному Договором (том 1 аркуші справи 14-16).

У пункті 3.1. Договору сторони погодили, що плата за послуги, які є предметом Договору, становить 1% від суми перерахованих платежів. Послуги з приймання платежів згідно пункту 196.1.5. Податкового кодексу України не є обєктом оподаткування ПДВ.

Пунктами 3.4. та 3.5. Договору погоджено порядок оплати наданих Виконавцем послуг, а саме: до 6 числа місяця, наступного за звітним, Виконавець надсилає ОСОБА_4 наданих послуг та рахунок-фактуру на оплату послуг, які є підставою для проведення розрахунків між сторонами. ОСОБА_4 протягом 3-х днів підтверджує надання послуг шляхом підписання ОСОБА_4 наданих послуг, та до 25 числа місяця, наступного за звітним оплачує отриманий рахунок.

Згідно з пунктом 3.8. Договору у разі зміни законодавства в частині зменшення розміру оплати за послуги щодо приймання платежів від населення Виконавцем порядок розрахунків та суми винагороди підлягає обовязковій зміні з моменту внесення таких змін, про що між сторонами укладається додаткова угода.

Всі зміни до даного договору вносяться письмово за взаємною згодою сторін (пункт 5.2. Договору).

Згідно з пунктом 7.1. Договір набуває чинності з 01.07.2015 і діє до 31.12.2015.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання договірних зобовязань позивач на замовлення відповідача здійснив операції з приймання і перерахування платежів за природний газ за період листопад 2015 року та грудень 2015 року (з 01.12.2015 по 14.12.2015), що підтверджується копіями відповідних рахунків-фактур (том 1 аркуші справи 25-62), та не заперечується відповідачем.

За період з 01.11.2015 по 30.11.2015 позивач прийняв від споживачів та перерахував відповідачу платежі за природній газ, в звязку з чим із урахуванням умов пункту 3.1. Договору, сума 1% винагороди становить 266 022,53 грн.

За період з 01.12.2015 по 14.12.2015 позивач прийняв від споживачів та перерахував відповідачу платежі за природній газ, в звязку з чим із урахуванням умов пункту 3.1. Договору, сума 1% винагороди становить 242 154,66 грн.

Виконуючи свої договірні зобовязання, ОСОБА_4 ТОВ "Полтавагаз збут" сплатив Виконавцю винагороду у розмірі 0,3 % від сум перерахованих коштів, що становить 79872,56 грн. за послуги, надані у листопаді 2015 року (платіжне доручення № 520 від 24.12.2015), та 72643,88 грн. за послуги, надані у грудні 2015 року (платіжне доручення № 5 від 28.07.2016).

При цьому, проведення зазначених розрахунків наданих послуг в такому розмірі відповідач обґрунтовує тим, що 30.09.2015 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №792 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ", якою затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ, яким визначено, що оплата послуг щодо приймання платежів від побутових споживачів банківськими установами та підприємствами поштового звязку здійснюється газопостачальними підприємствами виключно з їх поточних рахунків, які не є поточними рахунками із спеціальним режимом використання, у розмірі, що не перевищує 0,3 відсотка загальної суми коштів, що надійшли від побутових споживачів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті газопостачальними підприємствами.

Згідно пункту 5.3. Договору всі спірні питання, які виникають за даним Договором, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а при недосягненні згоди у встановленому законодавством судовому порядку.

Статтею 188 Господарського кодексу України унормовано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами у справі здійснювалися заходи досудового врегулювання спору, шляхом внесення пропозицій укласти додаткову угоду стосовно розміру винагороди, однак такої згоди досягнуто не було.

Так, листом від 13.10.2015 №05/495 відповідач звернувся до позивача з пропозицією укласти додаткову угоду, в якій винагорода за послуги з приймання платежів встановлена у розмірі 0,3% від суми перерахованих платежів (том 1 аркуш справи 63).

Позивач розглянув вищезазначене звернення та листом від 29.10.2015 за № 25-07-2010 надав відповідь, в якій зазначив, що підписання додаткової угоди в запропонованому відповідачем варіанті є економічно невигідною для нього пропозицією. Разом з тим, позивач надав свій варіант додаткової угоди, згідно якої запропонував внести зміни в пункт 3.1. Договору, виклавши його в наступній редакції: "3.1. За надані Послуги, що є предметом Договору, замовник сплачує Виконавцю винагороду у розмірі 0,3% від суми прийнятих і перерахованих платежів, але не менше 3,00 грн. за кожен прийнятий платіж. Послуги з приймання платежів згідно пп. 196.1.5 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування ПДВ" (том 1 аркуш справи 64-65).

Відповідач листом від 10.11.2015 за №05/647 повернув без розгляду додаткову угоду, запропоновану позивачем (том 1 аркуш справи 66-67).

При цьому, відповідач заперечуючи проти запропонованої позивачем вартості послуг, а також враховуючи той факт, що зміна умов Договору у частині вартості послуг між сторонами не була досягнута, не скористався своїм правом, як заінтересована сторона, на передачу такого спору на вирішення суду.

Листом від 10.11.2016 за № 121-2242 Генеральною дирекцією УДППЗ "Укрпошта" надані роз'яснення всім обласним дирекціям щодо порядку подальшого надання послуг з приймання платежів за спожитий природний газ, а саме: "Питання доцільності продовження дії договорів на приймання платежів на умовах виплати винагороди в розмірі 0,3%, або розірвання договорів (в разі їх економічної необґрунтованості) вирішується, виходячи з економічної обґрунтованості, та, згідно проведених розрахунків, прийнято рішення щодо недоцільності продовження співпраці з газопостачальними підприємствами на умовах сплати винагороди в розмірі 0,3%, у зв'язку з чим такі договори мають бути розірвані" (том 1 аркуш справи 68-69).

В результаті того, що між сторонами у справі не було досягнуто згоди про укладення додаткових угод щодо подальшого надання послуг з приймання платежів за спожитий природний газ, на умовах які були б економічно вигідні для кожної з сторін, позивачем було прийнято рішення щодо розірвання Договору №25-700 від 01 липня 2015 року.

Позивач направив на адресу відповідача рекомендований лист від 13.11.2015 №25-07-2053, в якому повідомив про розірвання Договору №25-700 від 01 липня 2015 року. Згідно відмітки про вручення, вказаний лист отримано представником Відповідача 23 листопада 2015 року (том 1 аркуш справи 70-71).

Відповідно до пункту 7.2. Договору сторона, яка вважає за необхідне змінити, чи розірвати Договір надсилає пропозиції про це другій Стороні за Договором. Сторона, що одержала зміни та доповнення чи пропозицію про розірвання Договору повинна відповісти на це не пізніше 20 днів після отримання. Зміни, доповнення чи пропозиції про розірвання Договору вважаються погодженими в разі відсутності відповіді з боку іншої Сторони протягом зазначеного строку.

Відповідач відповіді на лист позивача у визначений Договором термін не надіслав, а отже відповідно до пункту 7.2. Договору, даний Договір є розірваним з 14.12.2015.

Позивач вважаючи, що відповідачем умови Договору в повному обсязі не виконані та винагорода у передбаченому пунктом 3.1. Договору розмірі є несплаченою, неодноразово звертався до відповідача з претензіями про сплату боргу (том 1 аркуші справи 72-74), які останнім не були виконані.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Полтава до господарського суду із позовом про стягнення наявної суми заборгованості по сплаті винагороди за Договором № 25-700 від 01.07.2015, яка з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (том 1 аркуш справи 84-85), становить 355660,75 грн.

Приймаючи рішення у даній справі господарський суд першої інстанції послався на те, що відповідач керуючись порядком, визначеним у постанові Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ", правомірно здійснив оплату винагороди на користь позивача за прийняті платежі від населення в розмірі 0,3% від суми перерахованих платежів, а саме: 79872,56 грн. за листопад 2015 року та 72643,88 грн. за грудень 2015 року, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Однак, здійснивши правовий аналіз всіх матеріалів справи в їх сукупності, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості та вважає його помилковим, адже рішення суду в порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України прийнято передчасно, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Надаючи власну правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, дослідивши всі обставини в їх сукупності, оцінивши надані сторонами на їх підтвердження докази, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; також сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Сторони є вільними в укладенні договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наявні у справі рахунки-фактури (том 1 аркуші справи 25-62) свідчать про своєчасне та належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором № 25-700 від 01.07.2015 за період з 01.11.2015 по 14.12.2015.

Також, позивачем на підтвердження надання обумовлених Договором послуг надано до матеріалів справи зведений регістр бухгалтерського обліку по перерахуванню коштів, прийнятих від населення за спожитий газ, на користь ТОВ "Полтавагаз збут", за вказаний період (том 1 аркуші справи 90-108).

Відповідач проти надання послуг в обємі, що вказаний позивачем, протягом всього розгляду справи не заперечував.

Відповідно до умов Договору (пункт 3.1.) відповідач взяв на себе зобовязання по сплаті позивачу винагороди у розмірі 1%, що нараховується при сплаті побутовими споживачами за спожитий природний газ.

Як передбачено пунктом 5.2. Договору всі зміни до даного Договору вносяться письмово за взаємною згодою сторін.

Однак матеріалами справи підтверджується, що зміни до Договору щодо вартості послуг у встановленому порядку сторонами не були внесені.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, зобовязання відповідача зі сплати за надані позивачем у листопаді-грудні 2015 року послуги щодо приймання платежів від побутових споживачів підприємствами поштового зв'язку саме у розмірі 1,0 % від суми платежу колегія суддів вважає законними та обовязковими до виконання.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем договірних домовленостей у повному обсязі.

Докази, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували оплату заборгованості в сумі 355660,75 грн. відповідачем не надані і в матеріалах справи не містяться.

При цьому, наявність в матеріалах справи не заповненого сторонами належним чином акта наданих послуг (додаток № 1 до Договору, том 1 аркуш справи 17), не може позбавити позивача, який надав послуги з приймання платежів від населення, права на отримання винагороди за її виконання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів не може погодитись із твердженнями відповідача про те, що прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 30.09.2015 № 792 Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ, якою змінено розмір оплати послуг щодо приймання платежів від населення банківськими установами та підприємствами поштового звязку здійснюється газопостачальними підприємствами виключно з їх поточних рахунків, які не є поточними рахунками із спеціальним режимом використання, у розмірі, що не перевищує 0,3 відсотка загальної суми коштів, є правовою підставою для несплати заборгованості за листопад-грудень 2015 року у розмірі 355660,75 грн. відповідно до умов пункту 3.1. Договору, яким зазначена ставка передбачена у розмірі 1,0 %.

Водночас, статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому аргументи відповідача щодо іншого розміру винагороди, ніж той, що визначений сторонами у Договорі, не можуть бути взятими судом апеляційної інстанції до уваги.

Більше того, із положень постанови Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015. вбачається, що вона стосується газопостачальних підприємств і оптових продавців природного газу та механізму розрахунку між ними, та не містить жодних посилань на використання її в роботі поштових установ. В даній постанові визначені уповноважені банки (Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" та Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України)", які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, до спеціальних обов'язків яких включено обов'язок з постачання природного газу, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам для виконання спеціальних обов'язків, покладених на таких продавців. Дія вказаної Постанови розповсюджується на постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, та регулює відкриття (закриття) газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами, оптовими продавцями природного газу в уповноваженому банку поточних рахунків із спеціальним режимом використання.

На момент прийняття рішення по справі в матеріалах справи відсутні будь-які докази сплати відповідачем заборгованості в сумі 355660,75 грн. за Договором.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм закону, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 355660,75 грн. заборгованості за надані послуги.

Також, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 79858,56 грн. на підставі пункту 4.4. Договору, яким було передбачено, що ОСОБА_4 несе відповідальність за дотримання термінів перерахування винагороди Виконавцю згідно чинного законодавства України.

Розглянувши вимоги позивача в цій частині колегія суддів встановила наступне.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових зобов'язань сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Втім, якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, передбаченої статтями 1 та 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", пеня стягненню не підлягає.

Вказана обставина має місце в даному випадку.

Крім того, умовами Договору відповідальність відповідача за прострочення виконання зобовязання у вигляді нарахування пені взагалі не була передбачена.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованої позивачем пені задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи все вищезазначене, виходячи з фактичних обставин справи, а також враховуючи правові підстави заявлених позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позов Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Полтавської дирекції із наведених у ньому правових підстав в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 355660,75 грн. є обґрунтованим, а гарантоване Конституцією України та законами України порушене право позивача підлягає захисту шляхом його задоволення в зазначеній частині. В іншій частині позову щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 79858,56 грн. судом апеляційної інстанції відмовляється, з вищенаведених підстав.

Відповідно до частини першої статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що господарським судом Полтавської області при прийнятті рішення від 30.08.2016 у даній справі було допущено неповне зясування всіх обставин справи в їх сукупності, що мають істотне значення для справи, а також порушено норми матеріального права, у звязку з чим апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а вказане рішення скасуванню, з прийняттям у даній справі нового рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 355660,75 грн. слід задовольнити. В частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 79858,56 грн. у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено, як безпідставно заявлених.

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України визначені правила розподілу господарських витрат.

Пунктом 10 частини другої статті 105 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі скасування або зміни рішення у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково вимоги апеляційної скарги колегія суддів вирішила здійснити розподіл судових витрат, повязаних із розглядом даної справи, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини першої статті 104, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Полтава задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 30.08.2016 у справі № 917/1066/16 скасувати та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (36020, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2-А, , п/р 4776 в філії Полтавське управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467) на користь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (36000, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. 2, , р/р 0392 у філії ПОУ АТ "Ощадбанк", МФО 331467) 355660,75 грн. заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (36020, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2-А, , п/р 4776 в філії Полтавське управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467) на користь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (36000, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. 2, , р/р 0392 у філії ПОУ АТ "Ощадбанк", МФО 331467) 6424,57 грн. судового збору за подачу позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (36020, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2-А, , п/р 4776 в філії Полтавське управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467) на користь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ в особі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (36000, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. 2, , р/р 0392 у філії ПОУ АТ "Ощадбанк", МФО 331467) 7067,03 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

В іншій частині позову відмовити.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідні накази.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.