ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2016 р. Справа № 911/2593/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства Енергія, Київська обл., м. Обухів

про стягнення 36 447 грн. 86 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1 (дов. № 14-91 від 18.04.2014 року);

відповідача ОСОБА_2 (дов. № 25-д від 12.05.2016 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 36 447 грн. 86 коп. штрафних санкцій, за договором № 1338/14-БО-17 від 13.12.2013 року, з яких: 27 984 грн. 50 коп. інфляційні втрати, 7 127 грн. 47 коп. пеня, 1 335 грн. 89 коп. 3% річних.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

13.12.2013 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Енергія» було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1338/14-БО-17, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання Договору Продавець протягом січня-грудня 2014 року передав, а Покупець отримав природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу в повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку відповідача, копія якого містяться в матеріалах справи. Проте вказана сума була перерахована відповідачем з порушення строків оплати поставленого природного газу, в звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 27 984 грн. 50 коп. інфляційних втрат та 1 335 грн. 89 коп. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 27 984 грн. 50 коп. інфляційних втрат та 1 335 грн. 89 коп. 3 % річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до пункту 7.2. Договору, у разі невиконання Покупцем (Відповідачем) умов п. 6.1. Договору, покупець зобовязується, крім суми заборгованості, сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 7 127 грн. 47 коп.

Відповідачем до загального відділу суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю зважаючи на відсутність своєї вини.

Статтями 193, 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч.1 ст. 233 ГК України). Схоже правило міститься в ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в п.3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (Постанова Верховного суду України від 03.12.2013 у справі №908/43/13-г).

З урахуванням встановлених судом обставин щодо розміру заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязання, стану виконання відповідачем цього зобовязання, розміру прострочених сум та тяжкого фінансового становища відповідача суд вважає можливим відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшити розмір пені до 1 000 грн. 00 коп. В позові в частині стягнення 6 127 грн. 47 коп. пені судом відмовлено.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 625 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергія» (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 1, код 13699556) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. пені, 1 335 (одна тисяча триста тридцять пять) грн. 89 коп. трьох відсотків річних, 27 984 (двадцять сім тисяч девятсот вісімдесят чотири) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована