РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016Справа №910/16124/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Кредобанк"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 22001,56 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача:Монташевич К.В. - представник
від відповідача:ОСОБА_1
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 19964,09 грн. заборгованості по кредиту, 898,38 грн. заборгованості по відсоткам за договором про надання овердрафту №83/2014 від 23.05.2014 та пені у розмірі 1139,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання відповідно до умов укладеного між сторонами договору, в результаті чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем зі сплати кредиту та відсотків по ньому.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 порушено провадження у справі №910/16124/16, розгляд якої призначено на 28.09.2016.

В судовому засіданні 28.09.2016 оголошено перерву до 12.10.2016.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 12.10.2016, з'явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в удовому засіданні 12.10.2016 проти заявлених позовних вимог не заперечив, однак просив суд, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців рівними частинами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2014 між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" (банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник, відповідач) було укладено договір №83/2014 про надання овердрафту (договір) відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним (п.1), максимальний ліміт заборгованості по овердрафту становить 20000,00 грн. (п.2.1), процентна ставка - 28% річних (п.2.2), дата остаточного повернення овердрафту - 22.05.2015 (п.2.4), пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором - 0,03% за кожен день прострочки від просгроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки (п.2.6), підставою надання банком овердрафту є подання позичальником в банк розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку (п.2.8), датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку) (п.2.9), проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.2. цього договору з урахуванням строку користування овердрафтом з моменту надання овердрафту (п.3.2), позичальник зобов'язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та в терміни, передбачені цим договором та/ або додатками до нього (п.4.1).

Так, долученими до матеріалів справи виписками позивача про рух коштів між ним і відповідачем з 23.05.2014 по 03.03.2016 підтверджується виконання позивачем своїх зобов'язань за договором належним чином та в повному обсязі, та надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 19964,09 грн.

26.12.2015 позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу від 24.12.2015 про оплату заборгованості.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає про те, що в порушення умов договору відповідач не виконує свої зобов'язання по поверненню кредиту, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором у розмірі 19964,09 грн. та заборгованості по оплаті відсотків у розмірі 898,38 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

Відповідно до статей 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як пояснив позивач та свідчать матеріали справи, відповідачем були порушені договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення суми кредиту за договором про надання овердрафту, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, розмір якої станом на 20.09.2016 складає 19964,09 грн., а розмір заборгованості відповідача по сплаті відсотків складає 898,38 грн.

Доказів сплати заборгованості по кредиту та процентам відповідач не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентами підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Неустойкою відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 2.6 договору сторонами погоджено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором - 0,03% за кожен день прострочки від просгроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

На підставі зазначених норм законодавства та умов договору, позивач просить стягнути з відповідача за несвоєчасне повернення сум кредиту та відсотків за ним пеню у розмірі 1139,09 грн.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків пені, суд вважає його обґрунтованим, а тому зазначені вимоги позивача підлягають задоволенню згідно наданих ним розрахунків.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В ході розгляду справи відповідач не надав доказів повернення кредиту та сплати відсотків за користуванням ним у встановлені договором строки та обсягах і не навів підстав для звільнення його від зазначеного обов'язку, контррозрахунку суми заборгованості та штрафних санкцій не надав.

З урахуванням викладених вище обставин, наявних у матеріалах справи письмових доказів, наданих представником позивача пояснень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що ж до клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду строком на 12 місяців зі сплатою суми заборгованості рівними частинами, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

У пункті 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що скрутне матеріальне становище виникло в т.ч. і внаслідок тяжкого захворювання членів родини. Коштів для погашення заборгованості перед позивачем у відповідача немає.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач проти розстрочки виконання рішення не заперечує, клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення у даній справі на 12 місяців рівними частинами підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03134, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, Львівська обл., місто Львів, вул.Сахарова, будинок 78, ідентифікаційний код 09807862) заборгованість за кредитом у розмірі 19964 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 09 коп., 898 (вісімсот дев'яносто вісім) грн. 38 коп. заборгованості по відсоткам, 1139 (одна тисяча сто тридцять дев'ять) грн. 09 коп. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків за ним, судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. розстрочивши виконання рішення наступним чином: до 30.11.2016 року стягнути 1948,30 грн., до 31.12.2016 року стягнути 1948,30 грн., до 30.01.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 28.02.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 31.03.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 30.04.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 31.05.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 30.06.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 31.07.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 31.08.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 30.09.2017 року стягнути 1948,30 грн., до 31.10.2017 року стягнути 1948,26 грн.,, а всього стягнути 23379,56 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 19.10.2016

Суддя Ю.М.Смирнова