КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа№ 910/6293/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Сотнікова С.В.

Доманської М.Л.

представники сторін:

від позивача (апелянта): Сербуль О.Ю. довіреність № б/н від 02.06.2016

від відповідача: Кукурудза О.В. довіреність № б/н від 23.09.2016

від третьої особи: Дубовий О.В. довіреність № 70 від 15.09.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» на рішення господарського суду міста Києва від 12.08.2016 у справі № 910/6293/16 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК", м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Веон плюс", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав», м. Київ,

про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (далі - Організація/апелянт) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" (далі - ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК") з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Веон плюс" (далі - ТОВ "Веон плюс") 27 560,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що: 09.04.2015 представником Організації Чередніченком Є.І. та адміністратором Ольгою, яка відмовилася називати свої повні дані (та підписувати акт) складено акт № 05/04/15 фіксації фактів прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань (далі - Акт), відповідно до якого в приміщенні кафе «17» (ТОВ "Веон плюс", м. Київ, вул. Братська, 17-19) було зафіксовано факт публічного виконання музичних творів з текстом, зокрема, "CHILDHOOD DREAMS" у виконанні JAZZAMOR і "I REMEMBER A TIME" у виконанні INCOGNITO; факт публічного виконання спірних музичних творів засвідчується відеозаписом на DVD-диску. ( т.1, а.с. 6-11).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.04.2016 порушено провадження у справі №910/6293/16 та призначено її до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2016 залучено до участі у справі Державну організацію "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (далі - Державна організація) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. ( т.1 а. с. 115-116).

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.08.2016 у справі № 910/6293/16 (суддя Прокопенко Л.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що позивачем не доведено порушення його авторського права відповідачем.

При цьому, суд першої інстанції керувався ст. ст. 15, 31, 440, 443 Цивільного кодексу України, ст.ст., 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 45, 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, приватна організація «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального та матеріального права; неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, яке полягає в залишенні поза увагою того факту, що предмет договору, наданий відповідачем не стосується майнових авторських прав, а тому не забезпечує виконання вимог закону щодо отримання дозволу на використання музичних творів в порядку встановленому законом. Тим самим обставини справи, які суд першої інстанції визнав встановленими - не відповідають фактичним обставинам справи. Таким чином, як зазначає скаржник, суд першої інстанції посилаючись лише на обставини формального змісту позбавив позивача права на судовий захист, залишив поза увагою факт порушення майнових авторських прав позивача, а свої висновки обґрунтував лише припущеннями - що призвело до прийняття судового акту, який порушує норми матеріального і процесуального права, а тому відповідно до положень статті 104 ГПК України є підстави для скасування рішення суду першої інстанції повністю і прийняття нового рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу на приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» на рішення господарського суду міста Києва від 12.08.2016 у справі № 910/6293/16 та призначено її розгляд на 27.09.2016.

Відповідно до розпорядження від 22.09.2016 призначено повторний авторозподіл справ в зв'язку з перебуванням у відпустці судді Остапенка О.М. За наслідками якого визначено наступний склад суддів: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Сотніков С.В., Доманська М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 у складі колегії суддів: Разіна Т.І.- головуючий суддя, судді: М.Л. Доманська М.Л., Сотніков С.В. прийнято апеляційну скаргу приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» на рішення господарського суду міста Києва від 12.08.2016 у справі № 910/6293/16 до провадження.

27.09.2016 в судовому засіданні було оголошено перерву до 18.10.2016.

15.09.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником третьої особи подано відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа заперечує вимоги апеляційної скарги та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

21.09.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує вимоги апеляційної скарги та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

26.09.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу документів Київського апеляційного господарського суду від представника приватної організації «Організація колективного управління авторським і суміжними правами» надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання.

26.09.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу документів Київського апеляційного господарського суду від представника приватної організації «Організація колективного управління авторським і суміжними правами» надійшло додаткове пояснення № 1 в порядку ст. 22 ГПК України, в яких зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту отримання відповідачем права власності на музичні твори, оскільки в договорі № Г-4/14 від 03.09.2011 стосується репертуару, не необмеженого кола творів. Крім того, як стверджує апелянт, поза увагою суду першої інстанції залишився розділ 4 та п. 10.02 угоди користувачів ІРІ укладеної 30.01.2006 між Державним підприємством Українське агентство з авторських та суміжних прав та Швейцарським товариством з прав авторів на музичні твори з основним місцем діяльності в Цюріху (Швейцарія), зокрема, яким (розділом 4 угоди) визначено, що угода надає користувачеві глобальне, невиключне право, яке не може бути передане третім особам, на використання Системи ІРІ та даних, що вона містить, на час дії угоди у чіткій відповідності з її положенням, та п. 10.02 яким передбачено, що SUISA не надає ніяких гарантій та не відповідає за точність, повноту або невідкладність передачі змісту даних, доступних через ІРІ Систему. SUISA знімає з себе будь-яку відповідальність у зв'язку з цим.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з викладених в ній підстав.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечили доводи апеляційної скарги, з підстав викладених в відзивах на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ст. 81-1 ГПК України на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вказане клопотання Київським апеляційним господарським судом задоволено, та вирішено здійснювати фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" (далі - Постанова № 5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Як вірно встановлено судом першої інстанції документами, що підтверджують право Організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із ст.ст. 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, ПО «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи 01.01.2014 Організацією (організація) і ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" (видавник) укладено договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами (далі - договір № АУ003К), за умовами якого:

- видавник зобов'язується надати організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії договору № АУ003К належатимуть видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами відповідно до умов договору № АУ003К (пункт 2.1 договору № АУ003К);

- у випадку виявлення порушень майнових прав організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень з управління названими правами (пункт 8.3 договору № АУ003К);

- договір №АУ003К набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 (пункт 11.1 договору № АУ003К).

Відповідно до пункту 3.1 договору № АУ003К ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" надано декларацію щодо переданих в управління музичних творів: "CHILDHOOD DREAMS" (виконавець JAZZAMOR); "I REMEMBER A TIME" (виконавець INCOGNITO).

Із названої декларації вбачається, що позивач отримав від товариства з обмеженою відповідальністю «Національне музичне видавництво» майнові права на зазначені твори на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав від 31.12.2014 № НЛВ-138/15, чинного до 31.12.2016.

Отже, на підставі договору №АУ003К Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори: "CHILDHOOD DREAMS", "I REMEMBER A TIME".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що станом на момент складання акту (09.04.2015) Організація мала виключні майнові права щодо вказаних музичних творів ("CHILDHOOD DREAMS" у виконанні JAZZAMOR та "I REMEMBER A TIME" у виконанні INCOGNITO), а отже має право на захист порушених прав.

В обґрунтування позовних вимог Організація зазначала таке:

- факт порушення майнових прав суб'єкта авторського права відповідачем підтверджується:

актом, складеним уповноваженим представником Організації, відповідно до якого встановлено, що в приміщені кафе «17» (ТОВ "Веон плюс", м. Київ, вул. Братська, 17-19), в якому господарську діяльність здійснює ТОВ "Веон плюс", вільно розповсюджувались (публічно виконувались) вищевказані музичні твори;

відеозаписом фіксації використання музичних творів і розрахунковими документами, в яких зазначено про здійснення в закладах господарської діяльності саме відповідачем;

договором № НЛВ-138/15 та договором № АУ003К;

- використання відповідачем зазначених музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу належного правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушені авторські права, передбачені вимогами пункту "а" статті 50 Закону;

- відповідно до абзацу четвертого пункту 42 Постанови № 5 розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат, які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі, а оскільки, на думку позивачів, відповідачі припустилися порушення щодо двох музичних творів, то з відповідача-1 та відповідача-2 слід стягнути по 13 780 грн. (10 х 1 378 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на квітень 2016), а всього 27 560 грн. компенсації.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених ст.ст 21 - 25 цього Закону.

У пункті 29 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати, зокрема, таке: позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача. У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Відповідно до матеріалів справи судовою колегією встановлено, що 09.04.2015 представником організації Чередніченком Є.І. та адміністратором Ольгою, яка відмовилася називати свої повні дані (та підписувати акт) складено акт, відповідно до якого в приміщенні кафе «17» (ТОВ "Веон плюс", м. Київ, вул. Братська, 17-19) було зафіксовано факт публічного виконання музичних творів з текстом, зокрема, "CHILDHOOD DREAMS" у виконанні JAZZAMOR і "I REMEMBER A TIME" у виконанні INCOGNITO; факт публічного виконання спірних музичних творів засвідчується відеозаписом на DVD-диску, що наявний в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003.

03.09.2014 між державною організацією та ТОВ "Веон плюс" було укладено ліцензійний договір № Г-4/14, за умовами якого державна організація від імені авторів та їх правонаступників, включаючи іноземних, надає ТОВ "Веон плюс" на умовах визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів, які відносяться до репертуару Державної організації, на території ТОВ "Веон плюс".

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами належним чином виконувались умови ліцензійного договору від 03.09.2014 № Г-4/14, зокрема, ТОВ "Веон плюс" сплачувалась авторська винагорода та сторонами складались звіти про публічно виконані твори.

Піж час прийняття рішення судом першої інстанції правомірно враховано, що: відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

Ліцензійний договір від 03.09.2014 № Г-4/14, укладений між Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та ТОВ "Веон плюс" чинний, у судовому порядку недійсним не визнаний.

У пункті 29 Постанови № 12, зокрема, зазначено, що відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

З огляду на наведене ТОВ "Веон плюс" здійснювало використання спірних музичних творів у приміщенні кафе «17» (ТОВ "Веон плюс", м. Київ, вул. Братська, 17-19) відповідно до вимог Закону та ліцензійного договору від 03.09.2014 № Г-4/14.

Апеляційний суд погоджується з місцевим господарським судом та не бере до уваги доводи Організації, викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі, стосовно того, що ліцензійний договір від 03.09.2014 № Г-4/14 стосується тільки тих об'єктів, право на управління якими отримано Державною організацією, з огляду на зазначене нижче.

У пункті 49-1 Постанови № 12 зазначено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що згідно з приписами пункту "в" частини першої статті 49 Закону до функцій організацій колективного управління належить збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського і (або) суміжних прав не лише суб'єктам авторського і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також й іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Водночас згідно з положеннями частини другої тієї ж статті суб'єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

На підставі чого заслуговує на увагу висновок суду першої інстанції стосовно того, що надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо). Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління (зазначена правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 15.03.2016 № 910/14479/15).

Враховуючи вищезазначені висновки та те, що саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги, колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржника щодо необхідності доведення наявності у Державної організації прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з доводами скаржника, що державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" не має статусу організації колективного управління, з огляду на наступне.

Так, доказами того, що третя особа має статус організації колективного управління є свідоцтво про облік організації колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003, видане Державним департаментом інтелектуальної власності міністерства освіти і науки України. (т. 1. а.с. 210).

Пунктом 2 наказу від 25.07.2013 № 392-4 Державної служби інтелектуальної власності «Про припинення Державного агентства з авторських та суміжних прав» шляхом реорганізації в Державну організацію «Українське агентство з авторських та суміжних прав» установлено, що ДО «УААСП» є правонаступником всього майна, прав та обов'язків Державного підприємства «Українське агентство з авторських та суміжних прав». ( т.1 а.с. 215).

У листі Державної служби інтелектуальної власності України від 25.02.2016 № 1-12/1596 (т. 1, а.с. 216) зазначено, що чинним законодавством не передбачено анулювання або переоформлення виданих свідоцтв про облік організацій колективного управління у зв'язку з їх реорганізацією. Згідно з пунктом 6 Порядку обліку до Реєстру обліку організації колективного управління було внесено відомості про реорганізацію державного підприємства "Українське агентство з авторських та суміжних прав" шляхом перетворення в державну організацію, і "станом на сьогодні" третя особа перебуває на обліку Державної служби інтелектуальної власності України як організація колективного управління згідно із свідоцтвом від 22.08.2003 № 3/2003.

Таким чином, державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» має статус організації колективного управління відповідно до Закону, тому укладений суб'єктом господарювання договір з третьою особою виключає обставини виконання творів без дозволу правовласника, тобто виключає сам факт порушення.

Враховуючи вищезазначені висновки та те, що саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги, колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржника щодо необхідності доведення наявності у Державної організації прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги інші твердження позивача, що зазначені в апеляційній скарзі та і в доповненні до неї стосовно порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищенаведеного апеляційний суд вважає, що позивачем не спростовано висновки господарського суду першої інстанції, не надано суду доказів на підтвердження порушення відповідачами авторських прав та наявності підстав для стягнення з останніх компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог в наслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 12.08.2016 у справі № 910/6293/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді С.В. Сотніков

М.Л. Доманська