ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

"19" жовтня 2016 р.Справа № 916/4693/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Величко Т.А., Поліщук Л.В.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Бізнесом"

на рішення господарського суду Одеської області від 09 лютого 2016 року

у справі № 916/4693/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі ОСОБА_2", Публічного акціонерного товариства "Ринок Малиновський", Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море", Публічного акціонерного товариства" Чорноморська транспортна компанія"

про стягнення 1 047 688 897,41 грн.

та за зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець";

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Сбербанк";

про внесення змін до договору

ВС Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії", найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство Сбербанк (далі ПАТ Сбербанк), звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" (далі - ПАТ ФК Чорноморець) про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р. з додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього у розмірі 43 371 675,85 доларів США та 46 608 814,15 грн., з яких: 36 773 937,32 доларів США загальна заборгованість за кредитною лінією; 6 597 738,53 доларів США проценти за користування кредитною лінією, що нараховані за період з 15.07.2014р. по 02.11.2015р.; 29 971 746,22 грн. пеня за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією та 16 637 067,93 грн. пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією, що нараховані за період з 31.12.2014р. по 30.06.2015р.

ПАТ "ФК "Чорноморець" не визнало позов та звернулося до господарського суду Одеської області з зустрічним позовом до ПАТ Сбербанк про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., укладеного між сторонами, шляхом затвердження договору про внесення змін до нього у запропонованій редакції.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.02.2016 року (суддя Щавинська Ю.М.) первісний позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ "ФК "Чорноморець" на користь ПАТ "Сбербанк" 36 773 937,32 доларів США заборгованості за тілом кредиту, що у гривневому еквіваленті на день прийняття рішення становить 951 613 775 грн., 5 578 283,28 доларів США процентів за користування кредитом, що станом на день прийняття рішення становить 144 350 908,88 грн., пеню за прострочення сплати процентів та кредиту у розмірі 20 000 000 грн. та 182 700 грн. судового збору. В решті первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

ТОВ "ОСОБА_1 Бізнесом" в порядку ст. 91 ГПК України, як особа, яку не було залучено до участі у справі, звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Одночасно скаржник подав клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на скрутне фінансове становище.

Ознайомившись з одержаними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід повернути, виходячи з наступного.

До скарги на підставі ч. 3 ст. 94 ГПК України додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Всупереч наведеному, ТОВ "ОСОБА_1 Бізнесом" не додано доказів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги, натомість заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями (ч. 2 ст. 3 ГК України). Відповідно до ст.ст. 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, а тому, користуючись правом самостійного залучення фінансових ресурсів, здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій та самостійно нести комерційні ризики їх несприятливості, що можуть настати в результаті діяльності товариства. Юридична особа самостійно має розрахувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно прийняти рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво. Отже, скаржник повинен був при здійсненні своєї господарської діяльності допускати можливість настання несприятливих фінансових наслідків такої діяльності, зокрема, звернення до суду за захистом своїх прав, та, відповідно, сплати судового збору при такому зверненні.

Однак, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржник, заявивши клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, не подав жодних доказів (довідку про заборгованість підприємства, копія балансу, звіту про фінансовий стан товариства, копія звіту про фінансові результати, звіт про сукупний дохід за перше та друге півріччя 2016 року, копії довідок банківських установ про залишок коштів на рахунках) на підтвердження того, що його скрутне фінансове становище перешкоджало (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підтвердження свого скрутного фінансового становища та неможливості сплати судового збору за подання скарги у встановленому порядку і розмірі скаржник посилається на те, що його основною діяльністю є здавання в оренду нежитлових приміщень (офісів та ін.), а через економічну кризу даний сегмент ринку знаходиться в стані суворої стагнації.

Посилання скаржника щодо поважності причин для відстрочення сплати судового збору є безпідставними, оскільки положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право, а не обовязок суду надавати відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, обґрунтування причин відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги є недостатніми та непереконливими, в зв'язку з чим в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід відмовити.

Крім цього, відповідно до ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення господарського суду Одеської області прийнято 09.02.2016 року, у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення. Повний текст оскаржуваного рішення оформлено у відповідності до вимог ст. 84 ГПК України та підписано суддею господарського суду Одеської області 15.02.2016 року.

Встановлений ч.1 ст. 93 ГПК України строк для подання апеляційної скарги на рішення суду від 09.02.2016р. закінчився 26.02.2016 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 13.10.2016 року відповідно до штемпелю канцелярії, тобто після закінчення строку, встановленого для апеляційного оскарження рішення від 09.02.2016р.

При цьому, з апеляційною скаргою ТОВ "ОСОБА_1 Бізнесом" звернулося до суду без клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо: до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі; скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга ТОВ "ОСОБА_1 Бізнесом" подана без документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також після закінчення строку, встановленого для її подання без клопотання про відновлення цього строку, то вона підлягає поверненню без розгляду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97, ст. 99 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Бізнесом" про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Бізнесом" з доданими до неї документами на рішення господарського суду Одеської області від 09.02.2016р. по справі № 916/4693/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя Бєляновський В.В.

Судді Величко Т.А.

ОСОБА_3