ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.16р. Справа № 904/7520/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг

про стягнення 97 929,72 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Бойчук Ю.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 696 від 27.04.16р.

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю № 140/81 від 05.05.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (далі - відповідач) про стягнення 97 929,72 грн.

Ухвалою господарського суду від 30.08.16р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 22.09.16р.

Ухвалою господарського суду від 22.09.16р. відкладено судове засідання на 05.10.16р.

05.10.16р. у судовому засіданні оголошено перерву до 18.10.16р.

17.10.16р. на електронну адресу господарського суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

18.10.16р. повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник відповідача заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 45 231,48 грн., в іншій частині просив відмовити.

У судовому засіданні 18.10.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносини щодо подачі і забирання вагонів між ДП "Придніпровська залізниця» та ПАТ «Північний ГЗК» здійснюється на підставі договору № ПР/М-12-2/14-1438НЮдч «Про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», яка примикає до станції Терни і Рядова Придніпровської залізниці» від 21.09.12р. (далі -Договір).

У зв'язку з проведенням реєстрації ПАТ «Укрзалізниця» додатковою угодою № 2 від 15.12.15р. було внесено зміни до договору № ПР/М-12-2/14-1438НЮдч від 21.09.12р. в частині заміни сторони в зобов'язанні - Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

Посилаючись на п. 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів (затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 28.09.04р. № 856 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.10.04р. за № 1316/9915 (зі змінами та доповненнями)) та п. 1.6 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 29.09.08р. №04-5/225 позивач зазначає про те, що в березні 2016р. за накладною № 42267898 останнім було прийнято до перевезення на адресу відповідача (одержувача) порожні власні вагони. Але на шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Р. III Правил користування вагонами та контейнерами (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.99р. № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.99р. за № 165/3458, дані вагони було затримано на підставі наказу № 426 від 10.03.16р. через зайнятість колій станції призначення Терни у зв'язку з неприйняттям вантажу відповідачем (одержувачем) на свою під'їзну колію. За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування за відомостями ф. ГУ-46 №№ 16039126, 21039136, 18039132, 18039127, 17039126, 16039122, 16039125, 16039121, 15039120 та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою ФДУ-92 № 23039026 (див. розрахунок суми позову). Відомості плати за користування вагонами підтверджено підписом працівника станції як те чітко передбачає графа «Підпис працівника станції» форми ГУ-46 згідно Додатку № 1 до п. 3 Правил.

Відомості плати ф. ГУ-46 та накопичувальну картку ф. ФДУ-92 відповідачем було підписано із запереченням, згідно якого останній не визнає своєї вини в затримці спірних вагонів.

Позивач звертає увагу суду, що безпідставність даного заперечення спростовується наступним.

Наказ про затримку спірних вагонів на підході до станції призначення було видано через наявність на коліях станції призначення Терни неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу. За цим фактом станцією затримки Жовті ОСОБА_2 - І, у порядку передбаченому п. 9,10 Р. III Правил, складено відповідний акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 18 від 10.03.16р., акт загальної форми ГУ-23 № 18 від 10.03.16р. Повідомлення про затримку вагонів станцією призначення представникам відповідача вручено не пізніше двох годин після його отримання, як того чітко передбачає абз.4 п.10 Р.Ш Правил користування вагонами та контейнерами.

Накази на початок та кінець затримки видавалися з урахуванням наявності (відсутності) затримок в просуванні вагонів, що слідують на адресу відповідача, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини відповідача.

Заперечення відповідача, наведене ним у відомостях плати за користування вагонами та накопичувальній картці, не має під собою підґрунтя, оскільки залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під'їзну колію. Дані факти засвідчено в актах загальної форми ГУ-23 ст. Терни, які відповідальними працівниками відповідача підписано без заперечень.

Виходячи з положення п. 5 Договору, здавання вагонів для під'їзної колії зі станції Терни здійснюється за повідомленнями, які передає відповідальний працівник станції Залізниці прийомоздавальнику Власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів з реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2 (див. копію витягу з Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2 № 7 за період з 05.03.16р. по 15.03.16р.).

Виходячи з положень ст.ст. 46, 47, 119 Статуту залізниць України, одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

Позивач вказує про те, що інформацію про акти загальної форми ГУ-23, які було складено про несвоєчасне забирання відповідачем вантажу, що надійшов на його адресу, з колій станції Терни за весь період затримки вагонів на станції підходу Жовті Води-І до станції призначення наведено в таблиці № 1 зазначеної у позовній заяві. Дані акти доводять вину відповідача у зайнятості колій станції призначення, що унеможливлювало доставку залізницею вантажу до станції Терни.

Посилаючись на п. 15 Договору, ст.ст. 46, 119, 125 Статуту залізниць України, п.п. 3, 4, 6, 8, 12 Правил користування вагонами, абз. 3 п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085)) позивач зазначає про те, що відповідно до всіх перелічених вище нормативних вимог останнім було оформлено відповідні акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких розраховано плату за користування спірними вагонами в сумі 94 584,60 грн. (20 671,56 грн. + 27 032,04 грн. + 1 590,12 гри. + 11 258,52 гри. + 20 671,56 грн. + 7 968,84 грн. + 1785,00 грн. + 1 980,84 грн. + 1 626,12 грн.) та збір за зберігання вантажу в сумі 3 345,12 грн. (див. розрахунки суми позову), що підлягають стягненню з відповідача. Документи, додані до позовної заяви, повністю доводять вину відповідача в затримці вагонів, правомірність нарахування плати за користування, збору за зберігання та безпідставність викладеного у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальній картці ф. ФДУ-92 заперечення.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 45 231,48 грн., в іншій частині просив відмовити, виходячи з наступного.

Так, порожні власні вагони, які прямували на адресу одержувача (відповідача) за залізничними накладними, наведеними у тексті позовної заяви були затримані на шляху прямування, а саме на ст.Жовті Води-1 згідно наказу № 426 від 10.03.16р. По факту затримки вагонів на підходах до ст.Терни було складено акт форми ГУ - 23а, акт форми ГУ-23. Повідомлення про затримку спірних вагонів на шляху прямування були підписані працівниками відповідача з запереченнями, а саме: «З нарахованою сумою не згодні. Вагони затримані на шляху прямування по незалежним від ПАТ «Північний ГЗК» підставам. На момент видачі наказів про затримку вагонів на станції Терни були вільні колії». Відомості плати за користування вагонами форми ГУ - 46 та накопичувальні картки форми ФДУ-92 також були підписані з запереченнями, а саме:

- за наказом № 426: «З нарахованою сумою по актам форми ГУ-23-а № 18 не згодні. Вагони затримані на шляху прямування по незалежним від ПАТ «ПІВНГЗК» підставам, у зв'язку зі штучною затримкою, в порушення вимог п. 11 Інструкції оформлення затримки потягів на підходах призначенням на Придніпровську залізницю, затверджену наказом від 08.02.11р. № 75/н.

Таким чином, як вказує відповідач, останній був готовий прийняти спірні вагони, які були затримані Залізницею на підходах до станції Терни, що підтверджується наступним.

По-перше, позивачем в обґрунтування своїх дій щодо видачі наказів № 426 та щодо затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення, зазначено, що на коліях ст. Терни були наявні неприйняті відповідачем вагони. Але з такими твердженнями позивача не можливо погодитися, адже позивачем в обґрунтування свого твердження не надано жодних доказів зайнятості всіх колій станції Терни, передбачених п. 6 Договору. Також позивачем не доведено факт зайнятості колій на станції Терни з вини відповідача.

Акти загальної форми, що додані до позовної заяви, враховуючи кількість вагонів та періоди їх затримки, не доводять, що усі колії станції Терни у зазначені періоди були зайняті з вини скаржника, тобто не доведено вини вантажовласника у неможливості прийняти вагони.

Отже, відповідач був готовий прийняти на свої під'їзні колії спірні вагони, затримані згідно наказу № 426.

По-друге, зайнятість прийомо-відправочних колій по станції Терни, згідно технологічного процесу роботи станції, планує поїзний диспетчер дирекції з урахуванням підводу під навантаження порожніх власних вагонів парку Укрзалізниці і власних вагонів, вагонів з вантажами на адресу підприємств, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПРАТ «ПІВНГЗК», обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Згідно з п. 12 Інструкції оформлення затримки поїздів на підходах до станції призначення на Придніпровській залізниці (далі - Інструкція), затвердженої наказом начальника Криворізької дирекції залізничних перевезень, при поновленні приймання вагонів вантажовласником, зі станції затримки у першу чергу повинні відправлятись вагони, які вказані у заявці вантажовласника, з урахуванням поїзної обстановки на дільниці, а за відсутності заявки, враховуючи можливість відправлення вагонів, які були затримані першими.

З урахуванням викладеної норми, як вважає відповідач, диспетчер в першу чергу має відправляти затримані поїзди згідно тих наказів, які було видано раніше. Проте, всупереч вказаним нормам під час дії наказу № 426 (станція Жовтні ОСОБА_2 -1, діяв з 10.03.16р. 04:00 год. по 14.03.16р. 20:15 год.) по станції Жовті Води-1 раніше відправлений поїзд, що було затримано пізніше за наказом № 439 (з 12.03.16р. 09:12 год. по 12.03.16р. 23:10 год.).

В постанові Вищого господарського суду України від 11.09.13р. по справі № 904/1604/13-г було зазначено: «В цей період інші вагони, які були зупинені на шляху прямування через не прийом вантажоодержувачем, були залізницею доставлені на станцію призначення та видані відповідачу раніше спірних затриманих вагонів... необхідно було встановлювати та надавати оцінку обставинам, з яких причин вагони було затримано залізницею на шляху перевезення, з яких причин вагони були затримані протягом 13 діб і чи дійсно ці причини не залежали від залізниці».

Існування Інструкції і підтвердження того, що окрім нормативно-правових актів, диспетчер має враховувати норми цієї Інструкції під час планування руху поїздів підтверджується матеріалами справи № 904/1604/13-г (рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.13р.), №904/2285/13-г (постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.13р.).

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, поїзний диспетчер планує процес роботи станції у тому числі надає вільні колії для приймання порожніх власних вагонів для відповідача, з урахуванням положень Інструкції. В той же час, позивачем не надано належних доказів причин відправлення пізніше затриманого потягу за наказом № 439 раніше, ніж потягу, затриманого за наказом № 426. Тобто, позивачем не доведено вини відповідача у зайнятості колій по станції Терни в період з 10.03.16р. 04:00 год. до 14.03.16р. 20:15 год., оскільки, як вбачається з акту затримки вагонів № 19 згідно наказу № 439 12.03.16р. о 23:10 год. у позивача була можливість відправити затримані по станції Жовті Води-1 вагони на станцію призначення Терни. Виходячи зі вказаного, можна зробити висновок, що затримка спірних вагонів на підходах до ст. Терни в період з 10.03.16р. 04:01 за наказом № 426 здійснювалась з причин, що не залежать від відповідача.

Враховуючи вищевикладене, поїзним диспетчером дирекції в порушення п. 12 Інструкції «штучно» затримано вагони, затримані за наказом № 426. В результаті чого позивачем неправомірно та необґрунтовано було зроблено розрахунок заборгованості згідно наказу № 426.

По-третє, на час початку дії наказу № 426 (станція Жовті Води-1, діяв з 10.03.16р. 04:00 год. по 14.03.16р. 20:15 год., а всього 112:15 год.) по станції Терни були вільні 3 колії приймання: 2, 3,8:

- 2 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 3 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів;

- 4 колія - 53 вагони за ОСОБА_2 загальної форми № 1214 з 10.03.16р. 05:10 год. по 10.03.16р. 06:10 год. (згідно Пам'ятки про подавання вагонів № 474);

- 5 колія - 41 вагон за ОСОБА_2 загальної форми № 1253-1256 з 08.03.16р. 12:10 год. по 12.03.16р. 05:10 год. (згідно Пам'ятки про подавання вагонів № 486, 487);

- І колія - 50 вагонів за ОСОБА_2 загальної форми № 1228-1229 з 09.03.16р. 05:00 год. по 10.03.16р. 21:50 год. (згідно Пам'ятки про подавання вагонів № 478);

- 6 колія - 55 вагонів за ОСОБА_2 загальної форми № 1231, з 09.03.16р. 13:10 год. по 11.03.16р. 05:40 год. (згідно Пам'ятки про подавання вагонів № 479);

- 7 колія - 42 вагони за ОСОБА_2 загальної форми № 1212-1213 з 10.03.16р. 02:15 год. по 10.03.16р. 05:40 год. (згідно Пам'ятки про подавання вагонів №350).

- 8 колія - вільна на момент затримки спірних вагонів.

По-четверте, позивач неправомірно посилається у позовних вимогах на такі ОСОБА_2 загальної форми, що стосується наказу № 426 від 10.03.16р.:

- № 1222, 1225, 1292, 1295, 1297, 1302, 1310, 1311, 1313, 1316, 1321, 1323, 1325, 1345, у зв'язку з тим, що на момент видачі наказу № 426 вагони знаходились на шляху перевезення, тобто їх ще не було затримано;

- № 1266, 1291, 1293, 1294, 1296, 1303 - 1305, 1314-1315, 1320, 1324, 1346-1347, у зв'язку з тим, що на момент видачі наказу № 426 в комерційному і технічному відношенні не були готові до видачі на під'їзний шлях ПРАТ «ПІВНГЗК».

По-п'яте, відповідно до п. 16.6 розділу 16 «Правил технічної експлуатації залізниць України» затверджених наказом Міністерства транспорту України № 411 від 20.12.1996 року (далі ПТЕЗУ), приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції, і тільки при відкритому вхідному світлофорі, а пасажирських поїздів, крім того, на колії, обладнані колійними пристроями автоматичної локомотивної сигналізації.

Відповідно до Технічно - розпорядчого акту станції Терни (далі - ТРА) та Єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії ПРАТ «ПІВНГЗК» і станції примикання Терни і Рядова ДП «Придніпровська залізниця» від 14.06.12р. (далі - ЄТП), станція Терни призначена для забезпечення виконання операцій з приймання та відправлення вантажних поїздів, здачі вагонів під вантажні операції на під'їзну колію ПРАТ «ПІВНГЗК» та приймання їх після виконання вантажних операцій з під'їзної колії. Місць загального користування на станції немає. Всі вантажні операції виконуються на під'їзній колії ПРАТ «ПІВНГЗК».

З системного аналізу даних норм можливо зробити висновок, що диспетчер в порушення п. 16.6 розділу 16 Правил технічної експлуатації залізниць України, Технічно - розпорядчого акту, Єдиного технологічного процесу, не прийняв затримані вагони на підходах до станції Терни, згідно спірного наказу № 426 на наявні вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції. Отже, відповідач був готовий прийняти на свої під'їзні колії спірні вагони, затримані згідно наказу № 426.

Крім того, відповідач посилаючись на п.п. 8, 9 Правил вказує про те, що відповідач тільки тоді сплачує залізниці плату за користування вагонами за час їх затримки на станції призначення або на підходах до неї, коли буде доведено факт такої затримки з причин, що залежать від відповідача та з його вини.

Документи, згідно яких була нарахована плата за користування вагонами за наказом № 426 в період з 10.03.16р. 04:00 год, по 14.03.16р. 20:15 год., не відповідають дійсним обставинам, тому не мають доказової та юридичної сили.

При врахуванні факту, що у позивача була можливість відправити затриманий згідно наказу №426 потяг, починаючи з 12.03.16р. 23:10 год. (час відправлення потягу, затриманого за наказом №439) плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за наказом № 426 буде складати (з 10.03.16р. 04:00 год. по 12.03.16р. 23:10 год., всього 67:10 год.).

Отже, плата за користування вагонами складає = 36 299,10 * 20% ПДВ =43 558, 92 грн. з ПДВ.

Збір за зберігання вантажу за наказом № 426 за період з 10.03.16р. 04:00 год. по 12.03.16 р. 23:10 год., всього 67:10 год.):

Отже, збір за зберігання вантажу складає = 1393,80 * 20% ПДВ = 1 672, 56 грн. з ПДВ.

Враховуючи вищевказане, плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу згідно наказу № 426 (за період з 10.03.16р. 04:00 год. по 12.03.16р. 21:10 год.) складає 45 231, 48 грн., в т.ч. ПДВ.

Таким чином, як вказує відповідач, оскільки позивач не довів належним чином вину відповідача у затримці вагонів, відсутні підстави для нарахування плати за користування вагонами, передбачені ст.119 Статуту, та збору за зберігання вантажу передбаченого ст. 46 Статуту на які посилається позивач.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст. 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ст. 46 Статуту залізниць України, одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Як зазначено у ст. 119 Статуту залізниць України, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов'язанні.

У п. 8 Правил зберігання вантажів вказано про те, що збір за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача, після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Порожні вагони, що прибули на адресу відповідача, мали статус вантажу, та відповідач повинен був прийняти їх на свої під'їзні колії в установлені Статутом та договором строки, що ним не було зроблено.

Статтею 42 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), ОСОБА_2 про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), ОСОБА_2 загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами (п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами).

За приписами п. 6 Правил користування вагонами і контейнерами, час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Як зазначено у п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

У п. 9 Правил користування вагонами і контейнерами зазначено про те, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Відповідно до п. 10 Правил користування вагонами і контейнерами, облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Положеннями п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п. 13 Правил користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем не надано доказів відсутності своєї вини в затримці вагонів на станціях підходу, у запереченнях до відомостей плати за користування вагонами не зазначено, на яку конкретно колію міг бути прийнятий вантаж (яка була вільна на час затримки).

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Факт затримки вагонів на станції в очікувані під вантажні операції з вини відповідача підтверджується актами загальної форми доданими позивачем до матеріалів справи, які підписано відповідальними представниками комбінату без заперечень.

Дані акти доводять вину відповідача у зайнятості колій станції, що послужило причиною неможливості доставки вантажу до станції призначення.

Наказ про затримку спірних вагонів на підході до станції призначення було видано через наявність на коліях станції призначення Терни неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу. За цим фактом станцією затримки Жовті ОСОБА_2 - І, у порядку передбаченому п. 9,10 Р. III Правил, складено відповідний акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 18 від 10.03.16р., акт загальної форми ГУ-23 № 18 від 10.03.16р. Повідомлення про затримку вагонів станцією призначення представникам відповідача вручено в порядку і строки, визначені абз.4 п.10 Р.Ш Правил користування вагонами та контейнерами.

Разом з тим, наявність тимчасово вільних колій на станції це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог п. 33 Правил видачі вантажів та ст.ст. 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Відтак, відповідачем не доведено відсутність своєї вини у спричиненні скупчення вагонів на станціях призначення.

Крім того, плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Статтею 121 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача;

в) у інших випадках, передбачених Правилами.

Крім того, п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у наступних випадках: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переборну спроможність. Вказана максимальна переборна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам'ятки користування вагонами (контейнерами), цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Господарський суд вважає, що зазначені відповідачем у відомостях плати за користування вагонами заперечення відповідно до ст. 121 Статуту залізниць України, п. 16 Правил не є підставою для звільнення його від плати за користування вагонами. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження повідомлення позивача щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони зі станції призначення. Таким чином, відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували викладені у відзиві обставини та спростували б подані позивачем докази.

Таким чином, судом встановлено дотримання позивачем порядку оформлення затримання вагонів на станції призначення з причин, які залежать від відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України по справах № 904/1173/16 від 07.09.16р., № 904/11181/15 від 03.08.16р., № 904/2051/13-г від 04.12.13р., № 904/1782/13-г від 11.09.13р., № 904/1598/13-г від 11.09.13р., № 904/1457/13-г від 27.09.13р.

Викладене є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати слід покласти на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 307 Господарського кодексу України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами та контейнерами, ст.ст. 4, 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, м. Кривий Ріг, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108, ) плату за користування вагонами в розмірі 94 584,60 грн. (дев'яносто чотири тисячі п'ятсот вісімдесят чотири грн. 60 коп.), збір за збереження вантажу в розмірі 3 345,12 грн. (три тисячі триста сорок п'ять грн. 12 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 468,95 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят вісім грн. 95 коп).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.10.16р.

Суддя ОСОБА_3