ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р.Справа № 922/2759/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м.Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Харківагроснаб", м.Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Професійно-технічне училище № 32, м.Харків,
про визнання недійсним договору та повернення майна
за участю представників:

прокуратури -

26.09.2016р., 10.10.2016р. та 12.10.2016р. - ОСОБА_1 (посвідчення № 030322 від 14.11.2014р.);

позивача -

26.09.2016р. - ОСОБА_2 (довіреність № 61 від 20.04.2016р.);

10.10.2016р. - ОСОБА_3 (довіреність № 65 від 22.04.2016р.);

12.10.2016р. - ОСОБА_4 (довіреність № 114 від 03.10.2016р.);

відповідача -

26.09.2016р., 10.10.2016р. та 12.10.2016р. - ОСОБА_5 (довіреність б/н від 03.07.2016р.);

третьої особи -

26.09.2016р., 10.10.2016р. та 12.10.2016р. - ОСОБА_6 (довіреність б/н від 26.09.2016р.);

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Харківагроснаб", м.Харків, в якій просить визнати недійсним укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_7 оренди державного майна від 21.01.2010р. № 4448-Н та додаткові угоди до нього № 1 від 03.09.2013р., № 2 від 03.09.2013р., № 3 від 03.09.2013р. та № 4 від 07.06.2016р.; зобов'язати відповідача звільнити та повернути державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення кімнати №№ 10, 11, 12, 21, 22, 23, 24, загальною площею 136,3 кв.м., та кімнати № 13 на другому поверсі 2-поверхової будівлі навчальних майстерень, розміщених за адресою: м.Харків, вул.Спортивна, 9, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області. Судовий збір прокурор просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2016р. до участі у справі № 922/2759/16, порушеної за вищевказаним позовом, було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 училище № 32, м.Харків.

У письмових поясненнях, які були надані до суду 07.09.2016р., третя особа на стороні відповідача зазначила, що нежитлові приміщення навчальних майстерень надані йому в оренду для розміщення офісних приміщень; дані приміщення в навчальному процесі не використовуються; функціонування орендаря не заважає навчальному процесу; орендар належним чином виконує свої обов'язки за Договором; училище до орендаря претензій не має.

08.09.2016р. Харківською місцевою прокуратурою № 4 були надані суду додаткові письмові пояснення щодо представництва інтересів держави за даним позовом.

09.09.2016р. до суду надійшли письмові пояснення позивача до заявленого прокуратурою позовом, в яких зазначено, що передача в оренду спірного майна здійснювалась за згоди органу управління та балансоутримувача, проте позивач погодився з позицією прокурора щодо наявності певних порушень чинного законодавства з питань розпорядження державним майном навчального закладу та просив задовольнити позов керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 у повному обсязі.

У судовому засіданні, яке було розпочато 26.09.2016р., представники прокуратури та позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи проти позову заперечували, посилаючись на те, що укладення Договору оренди державного майна № 4448-Н від 21.01.2010р. та його подальше виконання відбувалось у відповідності до ст. 61 Закону України "Про освіту" та постанов КМУ № 38 від 20.01.1997р. та № 796 від 27.08.2010р.; нежитлові приміщення були передані відповідачу в оренду як нерухоме майно, не пов'язане з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю ПТУ № 32 м.Харкова у відповідності до Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, затвердженого постановою КМУ № 38 від 20.01.1997р. Оренда цих тимчасово вільних приміщень не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються та працюють у ПТУ, а надає можливість навчальному закладу позбутись зайвих витрат, залучити додаткові кошти.

Свою позицію відповідач виклав у відзиві на позовну заяву, а третя особа - у письмових поясненнях, які були долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні оголошувались перерви до 10.10.2016р. до 12:00 год. та до 12.10.2016р. до 11:30 год.

10.10.2016р. позивачем та третьою особою були надані додаткові письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позову.

11.10.2016р. до канцелярії суду було надано супровідним листом Харківської місцевої прокуратури № 4 довідку про вивчення матеріалів РВ ФДМУ по Харківській області щодо передачі в оренду Державного закладу освіти Центру професійно-технічної освіти № 2, яку було долучено судом до матеріалів справи.

12.10.2016р. учасники судового процесу своїх позицій у справі не змінили.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

21.01.2010р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківагроснаб" (відповідачем) було укладено ОСОБА_7 оренди державного майна № 4448-Н, згідно п. 1.1. якого позивач (орендодавець) передав, а відповідач (орендар) прийняв у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення кімнати № 10, 11, 12, 21, 22, 23, 24, площею 136,30 кв.м, розміщені за адресою: м.Харків, вул.Спортивна, 9, що перебувають на балансі Професійно-технічного училища № 32 м.Харкова, вартість якого була визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 08.10.2009р. становила 310800,00 грн.

Майно передано в оренду з метою торгівлі непродовольчими товарами (запасними частинами до сільгосптехніки) (п. 1.2. Договору).

ОСОБА_7 укладено сторонами строком до 21.12.2012р. (п. 10.1. Договору).

Додатковою угодою № 1 від 03.09.2013р. змінено предмет договору, згідно з яким орендар отримав в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення кімнати № 10, 11, 12, 21, 22, 23, 24, загальною площею 136,3 кв.м та кім. № 13 на другому поверсі 2-поверхової будівлі навчальних майстерень, розміщених за адресою: м.Харків, вул.Спортивна, 9, що перебуває на балансі Професійно-технічного училища № 32 м.Харкова.

Відповідно до висновку про вартість об'єкта оцінки станом на 21.03.2013р., вартість об'єкту оренди становить 493680 грн., з урахуванням ПДВ.

Додатковою угодою № 2 від 03.09.2013р. внесено зміни до розділу 1 "Предмет договору" та розділу 3 "Орендна плата", а саме узгоджено збільшення вартості орендованого майна, яка станом на 21.03.2013р. склала 411400 грн., без урахування ПДВ, та збільшено щомісячний розмір орендної плати.

Додатковою угодою № 3 від 03.09.2013р. основний договір оренди було продовжено сторонами строком на 2 роки 11 місяців, тобто до 21.11.2015р.

У подальшому, додатковою угодою № 4 від 07.06.2016р. основний договір оренди продовжено строком на 1 рік, тобто до 21.11.2016р.

Таким чином, державне майне, що передано в оренду за спірним договором, на сьогоднішній день продовжує перебувати в користуванні відповідача.

Судом встановлено, що за умовами Договору орендар використовує об'єкт оренди не за визначеним чинним законодавством цільовим призначенням навчального закладу, а відповідно до профілю власної виробничої діяльності, з метою торгівлі непродовольчими товарами.

Прокурор вважає, що спірний ОСОБА_7 оренди № 4448-Н не відповідає вимогам чинного законодавства (а саме вимогам ст. 63 Закону України "Про освіту"), оскільки орендоване приміщення використовується для підприємницької діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом.

Відповідно до ст. 53 Конституції України, держава забезпечує доступність і безоплатність освіти в державних і комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти.

Згідно ст. 3 Закону України "Про освіту", держава визначає освіту пріоритетною сферою соціально-економічного, духовного і культурного розвитку суспільства.

Відповідно до ст.ст. 3, 28 Закону України "Про освіту", під освітньою діяльністю розуміється діяльність закладів, що входять до системи освіти, з метою здобуття відповідного виду освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів освіти та інших осіб, що визначаються метою освіти.

Згідно ст. 2 Закону України "Про освіту", завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загально - культурної підготовки громадян України.

У відповідності до ст. 63 Закону України "Про освіту", матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Отже, об'єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти, а тому передача будь-яких приміщень шкільних навчальних закладів у оренду суб'єктам господарювання для проведення господарської діяльності не пов'язаної з наданням освітніх послуг, прямо заборонена законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

У відповідності до п. б ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Відповідно до Статуту Професійно-технічного училища № 32 м.Харкова, дана установа є підпорядкованим Міністерству освіти і науки державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров'я. Училище реалізує формування відповідного рівня кваліфікації з масових робітничих професій середньої технологічної складності.

Як зазначалося вище, передані в оренду за Договором оренди № 4448-Н від 21.01.2010р. нежитлові приміщення, що знаходяться на балансі Професійно-технічного училища № 32 м.Харкова, використовуються відповідачем для розміщення офісу та торгівлі непродовольчими товарами (запасними частинами до сільгосптехніки), що є діяльністю, не пов'язаною з навчально-виховним процесом.

З урахуванням викладеного, передача в оренду приміщень Професійно-технічного училища № 32 м.Харкова, які є об'єктом державної власності та фінансуються з державного бюджету, для здійснення діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом, суперечить вимогам чинного законодавства.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 27.05.2015р., якою було здійснено перегляд постанови Вищого господарського суду України від 14.05.2014р. по справі № 925/1800/13, а саме визнав правомірними висновки касаційної інстанції щодо наявності підстав для визнання недійсними договорів оренди приміщень, розташованих у навчальних закладах, метою яких є використання, не пов'язане з навчально-виховним процесом, а саме: для розміщення пункту ксерокопіювання; під склад; для розміщення громадської організації, що не здійснює освітню діяльність; для розміщення магазину відповідно. Зокрема, у наданих для порівняння постановах у справах № 923/591/14, № 906/213/14, № 910/17883/13, № 923/866/14. При цьому, Верховний Суд України визначив, що, розглядаючи подібні спори, суд повинен ретельно дослідити усі фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті, зокрема, мету використання орендованих приміщень.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

Згідно п. 2.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

Оскільки орендар за спірним Договором оренди здійснив користування приміщеннями, договір оренди підлягає визнанню недійсним лише на майбутнє.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 53, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 3, 28, 63 Закону України "Про освіту", ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним ОСОБА_7 оренди державного майна № 4448-Н від 21.01.2010р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківагроснаб" (), та додаткові угоди до цього Договору № 1 від 03.09.2013р., № 2 від 03.09.2013р., № 3 від 03.09.2013р. та № 4 від 07.06.2016р.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківагроснаб" (61012, м.Харків, пров.Лопанський, 10; ) звільнити та повернути державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення кімнати №№ 10, 11, 12, 21, 22, 23, 24, загальною площею 136,3 кв.м., та кімнату № 13 на другому поверсі 2-поверхової будівлі навчальних майстерень, розміщених за адресою: м.Харків, вул.Спортивна, 9, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області (61024, м.Харків, вул.Гуданова, 18; ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківагроснаб" (61012, м.Харків, пров.Лопанський, 10; ) на користь Прокуратури Харківської області (61050, м.Харків, вул.Б.Хмельницького, 4; код: 02910108; банк отримувач: Державна казначейська служба України м.Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800) - витрати з оплати судового збору в розмірі 7549,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.10.2016 р.

Суддя ОСОБА_9