УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

24.10.2016Справа № 910/19177/16

Суддя Отрош І.М., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання протиправними дії та визнання недійсними правочинів,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання протиправними дії та визнання недійсними правочинів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він на підставі Договору № 1 купівлі-продажу корпоративних прав від 15.09.2016 придбав (купив) корпоративні права (100%) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй», на підставі чого загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» (Протокол № 9 від 15.09.2016) було вирішено передати ОСОБА_1 частки попередніх засновників (учасників) вказаного товариства у розмірі 100%, змінити місце розташування Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» та призначити на посаду директора вказаного товариства ОСОБА_1 (відповідні зміни були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Разом з тим, як зазначає позивач, 12.10.2016 йому стало відомо, що 29.09.2016 до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, були внесені зміни щодо засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» та щодо його керівника. Зокрема, позивач зазначає, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості, що керівником та єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» став ОСОБА_2. Однак, позивач стверджує, що ані він ані його представники не приймали участь у загальних зборах, на яких було вирішено внести відповідні зміни про керівника та учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй».

З огляду на викладене, посилаючись на порушення його корпоративних прав, позивач просить суд: 1) визнати недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй», на підставі якого була здійснена зміна інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо учасників та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй», відповідно до якого позивач був позбавлений належної йому частки у статутному капіталі вказаного товариства; 2) визнати протиправними дії відповідача, ОСОБА_2, щодо прийняття повноважень учасника та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» та 3) у разі з'ясування під час розгляду справи наявності будь-яких договорів щодо відчуження часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» позивачем як учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» чи довіреностей на підписання таких договорів - визнати недійсними такі договори з дати їх укладення та такі довіреності - з дати їх видачі.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, так як заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

У п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності господарським судам» від 24.10.2011 № 10 зазначено, що підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності господарським судам» від 24.10.2011 № 10 справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

У п. 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4 зазначено, що відповідачем у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи виступає сама юридична особа.

З огляду на викладене, беручи до уваги заявлені позивачем позовні вимоги (визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй») та їх обґрунтування порушенням корпоративних прав позивача, враховуючи, що позивач визначає відповідачем фізичну особу - ОСОБА_2, а не Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй», суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги не є корпоративним спором та не підлягають розгляду у господарських судах (з огляду на суб'єктний склад).

При цьому, у п. 6 постанови Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору.

Відповідно до п. 1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4 за змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Однак, заявлені позивачем позовні вимоги до відповідача про визнання протиправними дій відповідача, ОСОБА_2, щодо прийняття повноважень учасника та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» не є спором між учасниками (засновниками) товариства, що пов'язаний із здійсненням ними корпоративних прав та виконання обов'язків учасника товариства, а отже, не підлягає розгляду у господарських судах.

Зокрема, як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 24.10.2016 єдиним засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» є ОСОБА_2; відомості про те, що ОСОБА_1 є учасником (засновником) товариства відсутні.

Отже, заявлені позивачем позовні вимоги до відповідача про визнання протиправними дій відповідача, ОСОБА_2, щодо прийняття повноважень учасника та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» не є спором між учасниками (засновниками) товариства щодо здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства.

При цьому, як вбачається з п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, законодавець не зазначає, що корпоративний спір між учасниками товариства є у тому числі спір між учасником, який вибув.

Що стосується заявлених позивачем вимог щодо визнання недійсними договорів та довіреностей, то, по перше, вказана категорія спорів не відноситься до корпоративних спорів, та, по друге, з огляду на суб'єктний склад спору (позивач та відповідач є фізичними особами) не підлягає розгляду у господарських судах.

При цьому, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6 резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно (наприклад: стягнути з відповідача певну суму або в разі відсутності коштів на його рахунку звернути стягнення на належне йому майно). У випадку, коли такі альтернативні вимоги містяться у позовній заяві, господарському суду слід ухвалою зобов'язати позивача визначитись з предметом позову і вирішувати спір у залежності від характеру зобов'язань відповідача. Якщо позивачем не виконано відповідних вимог суду у встановлений останнім строк, суд може вжити щодо позивача заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК, та/або залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 названого Кодексу.

Як встановлено судом, позивач просить суд у разі з'ясування під час розгляду справи наявності будь-яких договорів щодо відчуження часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» позивачем як учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» чи довіреностей на підписання таких договорів - визнати недійсними такі договори з дати їх укладення та такі довіреності - з дати їх видачі.

Тобто, вказані позовні вимоги є умовними та неконкретними, що суперечить законодавству України, та у разі заявлення позивачем альтернативних (умовних) позовних вимог, суд може повернути позовну заяву без розгляду.

У п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4 зазначено, що до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб'єктного складу сторін: спори про визнання права власності на акції, спори щодо укладення, розірвання, зміни, виконання, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій, та спори щодо інших правочинів з акціями, крім спорів, пов'язаних з порушенням переважного права акціонерів на придбання акцій; спори між набувачем права власності на частку в статутному капіталі та учасниками ТОВ або ТДВ про право власності на частку.

Водночас, встановивши, що позивач заявляє вимоги щодо визнання недійсними будь-яких правочинів (договір, довіреностей) укладених/вчинених позивачем, суд дійшов висновку, що заявлені до учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд Строй» (ОСОБА_2) вказані вимоги не є вимогами, що стосуються корпоративних спорів (враховуючи суб'єктний склад учасників), з огляду на що у будь-якому випадку не підлягають розгляду у господарських судах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання протиправними дії та визнання недійсними правочинів.

Крім того, разом із позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі. Однак, враховуючи, що судом відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1, суд дійшов висновку повернути позивачу подану ним разом із позовною заявою заяву про забезпечення позову.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання протиправними дії та визнання недійсними правочинів.

2. Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути позивачу.

Суддя І.М. Отрош