ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р.Справа № 916/1714/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.,

за участю секретаря судового засідання Кіртока Л.В.

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №2736 від 03.12.2015р.,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 11.07.2016р.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту)

на рішення господарського суду Одеської області від 19.08.2016р.

у справі №916/1714/16

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільна гавань";

про стягнення 74.353,63 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту), (далі Адміністрація) звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільна гавань" (далі Товариство) про стягнення заборгованості за договором №КД-18278 від 13.05.2013р. в сумі 63.343,94 грн., пені в розмірі 10.270,39 грн. та 3% річних в сумі 739,30 грн., що в загальній сумі буде становити 74.353,63 грн. (а.с. 3-8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги Адміністрація посилається на договір №КД-18278 від 13.05.2013р., відповідно до якого Постачальник (Адміністрація) забезпечує Споживачу (Товариству) подачу питної холодної води, прийом господарсько-побутових стоків, подачу теплової енергії та технічне обслуговування вентиляційних систем на обєкти Споживача на території порту, а Споживач зобовязується своєчасно сплачувати надані послуги, згідно з умовами договору.

Відповідно до 3.5 Договору при зміні економічних нормативів Постачальник має право привести ставки тарифів (п.3.1 Договору) згідно зі змінами.

На підставі акта обстеження обладнання котельної №6, Наказу Адміністрації №742 від 19.11.2015р., "Про внесення змін до Наказу Адміністрації №408 від 30.10.2013р.", позивачем здійснено перерахунок витрат за теплопостачання за 2015 рік.

Із наданого Адміністрацією перерахунку за відшкодування фактичних витрат з теплопостачання за період з січня по листопад 2015 року вбачається, що дані витрати становлять 197.909,14 грн. Разом з тим, відповідачем здійснено оплату наданих послуг лише у розмірі 145.122,52 грн.

Таким чином, на думку позивача, відповідач повинен сплатити борг за відшкодування фактичних витрат (з урахуванням ПДВ 20%) 63.343,94 грн.

Відповідач не визнає позовні вимоги, зазначаючи у відзиві, що в рамках діючого договору, а також додатків до нього, жодних змін до тарифів на постачання теплової енергії не вносилось.

В порушення умов договору (п.7.2) Адміністрація в односторонньому порядку здійснила перерахунки та не повідомила про це Товариство в установлений десятиденний термін.

Про відповідні зміни економічних нормативів відповідач дізнався лише 23.12.2015р., отримавши рахунок №531932 від 21.12.2015р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.08.2016р. (суддя Волков Р.В.) в задоволенні позову було відмовлено.

Мотивуючи винесене рішення місцевий господарський суд посилаючись на норми ст.ст.525, 526, 530, 627 ЦК України, а також на умови договору №КД-18278 від 13.05.2013р., зазначив про заборону в односторонньому порядку відмови від зобовязань або зміну його умов. Однак, позивачем фактично змінені умови договору в частині встановлення розміру розрахунків за вже оплачений відповідачем період, що протирічить п.3.5 договору.

Не погоджуючись із даним рішенням господарського суду Адміністрація звернулась до апеляційної інстанції зі скаргою, в якій вказує на те, що господарським судом першої інстанції не повністю досліджені надані докази, не надана їм належна правова оцінка. Судом порушені норми процесуального права, а саме: ст.43, ч.2 ст.82 ГПК України, що призвело до прийняття ним незаконного, необґрунтованого рішення, що є підставою для його скасування

Свої вимоги скаржник мотивує п.3.5 договору №КД-18278 від 13.05.2013р., згідно якого, як вважає скаржник, у нього є право здійснювати перерахунок плати за послуги з теплопостачання за будь-який період, у тому числі і за минулі періоди, за які вже виставлені та оплачені рахунки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а з огляду на положення ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобовязання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Як встановлено матеріалами справи, між Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" (далі - Порт), як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вільна гавань", як Споживачем, укладено договір № КД-18278 від 13.05.2013р. (далі Договір, згідно розділу 1 якого Постачальник силами дільниці тепловодопостачання Служби енергетичного забезпечення (далі - СЕЗ) забезпечує подачу Споживачу питної холодної води, прийом господарсько-побутових стоків, подачу теплової енергії та технічне обслуговування вентиляційних систем (далі - послуги) на об'єкти Споживача та території порту, а Споживач зобов'язався своєчасно сплатити надані послуги згідно з умовами Договору (а.с.11-14).

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст. 202, 205 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У звязку з реорганізацією Порту та утворення внаслідок виділу Адміністрації, до Договору була укладена угода від 13.06.2013р. про заміну сторони у зобовязанні за Договором (далі Додаткова угода), відповідно до якої стороною Договору стала Адміністрація (а.с.24-25).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а відповідно до п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, згідно п. 2.1.5 Договору Постачальник зобов'язався у строк до 02-го числа місяця, наступного за звітним, надавати Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг). Споживач, в свою чергу, відповідно до п. 2.2.5 Договору зобов'язався у строк до 05-го числа місяця, наступного за звітним, підписувати акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

Оплата послуг з водопостачання, водовідведення, теплопостачання та вентиляції здійснюється протягом 20 календарних днів, наступних за звітним (п.3.2 Договору).

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, на виконання умов Договору, сторонами було підписано та скріплено печатками підприємств акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за період з січня по листопад 2015 року (а.с.42-52).

Разом з тим, згідно пояснень відповідачем сплачено позивачу вартість послуг згідно вказаних актів, що не заперечується позивачем.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Адміністрацією, на підставі Акту обстеження теплогенеруючого обладнання котельної №6, магістральних трубопроводів, розподільчих трубопроводів, індивідуальних теплових пунктів (ІТП), внутрішніх мереж теплопостачання будівель та Наказу адміністрації Одеського морського порту №742 від 09.11.2015р. "Про внесення змін до Наказу начальника адміністрації Одеського морського порту №408 від 30.10.2013р." (а.с.54-56), було здійснено перерахунок витрат за теплопостачання за 2015 рік та направлено відповідачу для підписання акт здачі-прийняття робіт від 31.12.2015р. на суму 63.343,94 грн.

Судова колегія зазначає, що позивачем фактично було в односторонньому порядку змінено умови Договору в частині встановлення розміру розрахунків за вже оплачений відповідачем період, що не може створювати жодних правових наслідків для відповідача.

Позивач вважає, що за Договором він має право здійснювати перерахунок плати за послуги з теплопостачання за будь-який період, у тому числі і за минулі періоди, за які вже виставлені та оплачені рахунки.

Однак, зазначене не відповідає дійсності, оскільки згідно п.3.5 Договору таке право постачальника виникає лише за умови попередження про це споживача в строк за 10 календарних днів.

Даний пункт Договору не визначає право позивача змінювати тарифну ставку за вже минулі та оплачені відповідачем періоди, відтак, право змінювати тарифну ставку є на наступні періоди.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи місцевим господарським судом були встановлені всі фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правомірна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 19.08.2016р. у справі №916/1714/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош