ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р.Справа № 5017/640/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт»

на ухвалу господарського суду Одеської області від 31 серпня 2016 року про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» від 23.08.2016р. про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню повністю в порядку ст.117 ГПК України

у справі №5017/640/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська національна стивідорна компанія»

до відповідача Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт»

про стягнення 591660,86 грн.,

встановив:

У березні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Українська національна стивідорна компанія» (далі-позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства (ДП) «Одеський морський торговельний порт» (далі-відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором на виконання навантажувально-розвантажувальних робіт №170611 від 17.06.2011р. в сумі 591660,86 грн., з яких: 556554,48 грн. основного боргу, 1113,12 грн. інфляційних втрат, 5512,43 грн. 3% річних та 28480,83 грн. пені.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.04.2012р. (суддя Оборотова О.Ю.) позов задоволено, стягнуто з ДП «Одеський морський торгівельний порт» на користь ТОВ «Українська національна стивідорна компанія» 591660,86 грн., а також 11833,22 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.06.2012р. (головуючий суддя Будішевська Л.О., судді Бєляновський В.В., Мишкіна М.А.) рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2012р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2012р. залишено без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.06.2012р. та рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2012р.

На примусове виконання рішення господарського суду видано відповідний наказ.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 09.04.2014р. та від 22.08.2016р. були виправлені помилки у зазначеному наказі господарського суду Одеської області від 25.06.2012р.

У серпні 2016 року до господарського суду Одеської області від ДП «Одеський морський торговельний порт» надійшла заява про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню повністю в порядку ст.117 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.08.2016р. у задоволенні заяви ДП «Одеський морський торговельний порт» від 23.08.2016р. про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню повністю в порядку ст.117 ГПК України відмовлено.

Ухвала господарського суду мотивована тим, що з урахуванням приписів норми ст.117 ГПК України відсутні правові підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на те, що наказ господарського суду Одеської області виданий 25.06.2012р., постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 14.06.2016р., отримана ДП «Одеський морський торговельний порт» 15.06.2016р., а саме погашення заборгованості відповідача перед позивачем відбулося 07.07.2016р., господарський суд з урахуванням принципу обовязковості виконання рішення не може визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Повне погашення заборгованості, сплата виконавчого збору та витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій, є лише підставою для закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу до господарського суду Одеської області, а не визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви ДП «Одеський морський торговельний порт» про визнання наказу господарського суду Одеської області від 25.06.2012р. таким, що не підлягає виконанню повністю. Одночасно скаржником було заявлено клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 31.08.2016р., яке було задоволено ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2016р. при прийнятті апеляційної скарги до провадження та призначенні її до розгляду.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Господарським судом, як у рішенні господарського суду Одеської області від 18.04.2012р., так і в спірному наказі суду від 25.06.2012р., виданому на примусове виконання рішення від 18.04.2012р., було неправильно зазначено найменування відповідача, а саме: Державне підприємство «Одеський морський торгівельний порт» замість Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт».

Крім того, у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №51429679 також невірно зазначено боржника-відповідача, у звязку із чим Одеським портом 07.07.2016р. у добровільному порядку було перераховано безпосередньо ТОВ «Українська національна стивідорна компанія», що є стягувачем у ВП №51429679 та позивачем у даній справі, грошові кошти в розмірі 603494,08 грн. (платіжне доручення №174 від 07.07.2016р.) на виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.06.2012р., виданого на виконання рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2012р.

На думку скаржника, на момент прийняття оскарженої ухвали суду та на даний час, у відповідача відсутні правові підстави та обовязок виконувати наказ від 25.06.2012р., виданий господарським судом на виконання рішення від 18.04.2012р., оскільки зазначенй наказ не відповідає приписам чинного законодавства України в частині зазначення повної назви відповідача у справі №5017/640/2012, а також у звязку з тим, що обовязок відповідача виконувати спірний наказ припинений з огляду на його добровільне та повне виконання 07.07.2016р.

Таким чином, скаржник вважає, що ухвала суду від 31.08.2016р є безпідставною та неправомірною, а тому підлягає скасуванню.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача її не визнав, вважаючи її доводи безпідставними, а оскаржену ухвалу суду такою, що винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В засіданнях суду апеляційної інстанції представник скаржника наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Представник позивача в засідання суду не зявлявся, але в клопотанні від 29.09.2016р. (Вх.№4750/16) проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм процесуального права, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 116 ГПК України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

В даному випадку рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2012р. набрало законної сили 12.06.2012р. у звязку з прийняттям Одеським апеляційним господарським судом постанови про залишення його без змін.

25.06.2012р. на виконання рішення господарського суду видано наказ.

Згідно з ч.2 ст.117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ч.4 ст.117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

За приписами пунктів 3.1, 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 №9 (із змінами і доповненнями) частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, які слід розглядати за правилами ГПК у межах вже розглянутої справи, у разі:

- якщо його видано помилково;

- якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Як вбачається із матеріалів справи, спірний наказ на виконання рішення виданий господарським судом 25.06.2012р., а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена Приморським відділом виконавчої служби м. Одеси 14.06.2016р.

15.06.2016р. відповідачем отримана постанова державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси про відкриття виконавчого провадження ВП №51429679, п.2 якої боржнику (ДП «Одеський морський торговельний порт») запропоновано добровільно виконати вимоги виконавчого документу в 7-денний строк з дня винесення постанови.

Пунктом 3 вказаної постанови визначено, що при невиконанні рішення в даний для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Частиною 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, зокрема, що у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (ч.1 ст.28 вказаного Закону).

Датою для добровільного виконання боржником вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №51429679 та сплати коштів на користь позивача є 21.06.2016р. включно.

В свою чергу, скаржник як у заяві про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, так і в апеляційній скарзі посилається на те, що 07.07.2016р. ним добровільно виконаний обовязок перед позивачем щодо сплати грошових коштів в сумі 591660,86 грн.

З огляду на приписи вищевказаних норм, сплата відповідачем коштів на рахунок позивача лише 07.07.2016р., тобто зі спливом строку для добровільного виконання рішення, виключає можливість застосування судом ч.4 ст.117 ГПК України.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції скаржником не надано ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів, які б спростували висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, та всупереч вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України не доведені ті обставини, на які останній посилався, як на підставу своїх вимог.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено ухвалу з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 31 серпня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 24.10.2016р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_2