РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа № 918/395/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Мамченко Ю.А.

суддів Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Вох В.С.

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 заступника прокурора Рівненської області на рішення господарського суду Рівненської області від 01.08.16 р.

у справі № 918/395/16 (суддя Войтюк В.Р. )

позивач ОСОБА_1 заступник прокурора Рівненської області

відповідач ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету, Рівненської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "ВИСОКА ВЕЖА"

про скасування рішення, визнання договору недійсним, повернення земельної ділянки

за участю представників сторін:

прокурора ( позивача) - Прищепа О.М

відповідача 1- ОСОБА_3 ( діє за дорученням)

відповідача 2- ОСОБА_4 ( діє за дорученням)

відповідача 3- не з"явився

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 01.08.2016 р. у справі № 918/395/16 (суддя Войтюк В.Р.) в позові ОСОБА_1 заступника прокурора Рівненської області до ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету, Рівненської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "Висока Вежа" про скасування рішення, визнання договору недійним та повернення земельної ділянки відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні,позову. місцевий господарський суд керувався положеннями п.2 ч.1 ст.4,ч.5 ст.6, ст. 13, ч.2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі", п.1 ч.1 ст. 2, ч.5 ст.12 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"та прийшов до висновку, що оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості про зареєстроване право оренди на спірну земельну ділянку, а також враховуючи те, що такі відомості не скасовані, останні є достовірними і єдиним джерелом доказів щодо правової природи права користування на спірну земельну ділянку у даній справі. Крім того, твердження позивача про те, що спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні УКБ міськвиконкому на праві суперфіцію є безпідставним також і з тих міркувань, що державна реєстрація права суперфіцію на цю земельну ділянку не була здійснена, а отже, в силу ч.2 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право суперфіцію в УКБ міськвиконкому на вказану земельну ділянку не виникало.

Крім того, при вирішенні даного спору судом було враховано, що розглядати Договір оренди землі від 10.04.2008 року і Додатковий договір про поновлення договору оренди землі від 23.08.2013 року у інший спосіб, ніж за правилами, які регулюють договір оренди землі є безпідставним, оскільки це суперечить ч. 5 ст.12 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"; договір оренди позивач не оспорює, він є чинним щодо всіх правових аспектів, які урегульовані ним і в тому числі щодо права на укладання договору суборенди. Також ,суд першої інстанції звертає увагу, що в оспорюваному випадку відчуження не відбулося, оскільки УКБ має щодо спірної земельної ділянки права, які закріплені в договорах оренди та суборенди.

Не погодившись з постановленим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою,наголошуючи в скарзі, що договір оренди земельної ділянки площею 3971 кв.м. по вул. Є. Коновальця,2 в м.Рівне, укладений між Рівненською міською радою та ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, згідно ст.235 ЦК України, |є удаваним договором суперфіцію.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин вимоги Закону України Про оренду землі.

На думку скаржника, договір суборенди земельної ділянки площею 5971 кв. м, що розташована по вул. Є. Коновальця, 2, м. Рівне, укладений 13.10.2013р. між управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради та ТОВ Офісний центр Висока Вежа (державну реєстрацію проведено 14.08.2014р.), суперечить вимогам ст. 102-1 ЗК України та ст.413 ЦК України та підлягає визнанню недійсним, оскільки землекористувачі не мають право відчужувати земельні ділянки, які надані для забудови, іншим особам. У зв'язку з цим, спірна земельні ділянка підлягає поверненню орендарю.

Окрім того, рішення Рівненської міської ради №2437 від 28.04.2009р. про надання згоди на укладення управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради договору суборенди вищевказаної земельної ділянки, також, суперечить вимогам ст. 102-1 ЗК України та ст.413 ЦК України та підлягає скасуванню, оскільки лише власник, в даному випадку Рівненська міська рада, має право надавати в користування земельні ділянки для забудови. Водночас, законодавством заборонено землекористувачам відчужувати земельні ділянки державної або комунальної власності іншим особам.

Також, безпідставними є висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання договору суборенди недійсним у зв'язку з не оскарженням та скасуванням рішень Рівненської міської ради №275 від 17.10.2006р., оскільки, на думку апелянта, зазначене рішення вичерпало свою дію фактом їх виконання.

Зауважує, що договір оренди спірної земельної ділянки, укладений 10.04.2008р. між управлінням капітального будівництва Рівненської міської ради та Рівненською міською радою, та у подальшому 23.05.2013р. поновлений, прокуратурою області не оскаржується, а лише стверджується про його удаваність. Відтак, рішення органу місцевого самоврядування, на підставі яких укладався зазначений договір оренди, не підлягають оскарженню, відповідно відсутні підстави і для скасування його державної реєстрації.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно, в супереч вимогам ст. 102-1 ЗК України та ст.413 ЦК України, п. 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р., дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Просить задовольнити вимоги апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу, Рівненська міська рада не погоджується з правовою позицією позивача , зокрема зазначає, що вона суперечить абзацу третьому частини першої статті 25 Закону України Про оренду землі, де передбачено право орендаря здійснювати будівництво на орендованій земельній ділянці на підставі договору оренди.

Вважає,що за наявності законних підстав здійснювати будівництво орендарем на орендованій земельній ділянці, доводи позивача про удаваність договору оренди землі, укладеного між Рівненською міського радою та УКБ міськвиконкому, є необґрунтованими.

Зауважує, що відповідно до ч.2 ст.16 Закону України Про оренду землі укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Договір оренди землі від 10.04.2008р. був укладений на підставі рішення Рівненської міської ради від 26.10.2007р. №1111.

Додатковий договір про поновлення договору оренди землі від 23.08.2013р. був укладений на підставі рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013р. №3116.

Пунктом 1.1. Рішення Рівненської міської ради від 26.10.2007р. №1111 було надано ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради в оренду на п'ять років земельну ділянку площею 3 971м2 на вул. Коновальця, 2 (будівельна адреса) у мікрорайоні №3 Північний з числа земель запасу житлової та громадської забудови міста для будівництва та обслуговування десятиповерхового житлового будинку.

Пунктом 2 Рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013р. №3116 було поновлено на три роки договір оренди земельної ділянки площею 3 971м2 на вул. Євгена Коновальця, 2 (кадастровий номер земельної ділянки - :011:0065) ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (для будівництва та обслуговування десятиповерхового житлового будинку), з правом укладення договору суборенди (землі житлової та громадської забудови; договір оренди землі від 10 квітня 2008 року №63).

Вищевказаними рішеннями Рівненської міської ради ОСОБА_2 капітального будівництва надавалась земельна ділянка в оренду, а не на праві суперфіцію.

Враховуючи те, що договір оренди землі від 10.04.2008р. і додатковий договір про поновлення договору оренди землі від 23.08.2013р. не є удаваними право чинами, позов у даній справі не підлягає задоволенню, і рішення господарського суду Рівненської області від 01.08.2016 року у справі № 918/395/16 є таким, що прийняте у відповідності до вимог законодавства.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "Висока Вежа" відзначає, що рішення господарського суду Рівненської області від 01.08.2016 року є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною .

Вважає, що договір оренди землі, як і суперфіцій, передбачає право землекористувача (орендаря) здійснювати будівництво на земельній ділянці за умови наявності письмової згоди орендодавця.

Враховуючи наведене, чинне законодавство передбачає декілька видів користування земельною ділянкою, які надають право землекористувачеві здійснювати будівництво на чужій земельній ділянці, серед яких є суперфіцій, а також оренда, з особливостями, притаманними кожному з цих видів.

ТзОВ "Офісний центр ОСОБА_5" констатує, що в апеляційній скарзі не зазначено жодної норми матеріального чи процесуального права, яка б була порушена чи не вірно застосована судом першої інстанції для вирішення даної справи. Вважає, що не має жодної підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні прокурор вказала, що договір оренди від 10.04.2008 р. укладений між Рівненською радою та ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради на земельну ділянку площею 3971 кв.м. по вул. Є. Коновальця, 2, в м. Рівне є договором суперфіцію, в силу ст.235 ЦК України.

З огляду на положення ч.3, 5 ст.102-1 ЗК України, земельна діляна, яка перебуває у держаній та комунальній власності не може бути відчужена іншим землекористувачам та третім особам, оскільки це прерогатива лише власника.

Крім того зауважує, що рішення Рівненської міської ради № 2437 від 28.04.2009 р. про надання згоди на укладання УКБ у Рівненській області договору суборенди суперечить положенням ст. 102-1 ЗК України та ст.413 ЦК України.

Вказує, що рішення органу місцевого самоврядуваннея прокуратура не оскаржувала, лише договір оренди спірної земельної ділянки, укладений 10.04.2008 р. між УКБ у Рівненській області та Рівненською міською радою є удаваним, оскільки укладений фактично договір суперфіцію.

Просить задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному об"ємі, а рішення господарського суду Рівненської області від 01.08.2016 р. у вказаній справі скасувати.

Представник Рівненської міської ради заперечив доводи апелянта з підстав, викладених у відзиві, вважає рішення господарського суду Рівненської області від 01.08.2016 р. у справі № 918/395/16 законним , а апеляційну скаргу безпідставною.

Представник управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради вимоги апеляційної скарги заперечив, додатково вказав, що договір оренди землі від 10.04.2008 р. був укладений на підставі рішення Рівненської міської ради від 26.10.2007 р. № 1111.

Додатковий договір про поновлення договору оренди землі від 23.08.2013 р. був укладений на підставі рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013 р. № 3116, так п.1.1 визначено, що земельна ділянка надана УКБ Рівненської міської ради в оренду для будівництва та обслуговування десятиповерхового житлового будинку. В подальшому, п.2 Рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013 р. № 3116 було поновлено на три роки договір оренди земельної ділянки. Зауважив, що спірна земельна ділянка виділялась на праві оренди, а не суперфіцію.

Крім того, суперфіцій є окремим речовим правом, а тому підлягає реєстрації, разом з тим така інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відсутня. Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 заступника прокурора Рівненської області відмовити.

Представник ТЗОВ Офісний центр «Висока Вежа» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та заздалегідь. Враховуючи,що відповідач 3 належним чином повідомлений про час та місце апеляційного перегляду справи,явка сторін обов»язковою не визнавалась, надіслав письмові заперечення на апеляційну скаргу ,судова колегія визнала за можливе розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням Рівненської міської ради № 275 від 17.10.2006 року погоджено управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради місце розташування десятиповерхового житлового будинку та надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3971 кв. м по вул. Є. Коновальця, 2, м. Рівне, з наданням в оренду за рахунок земель запасу міської ради ( а.с.15).

26.10.2007 року рішенням Рівненської міської ради № 1111 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Є. Коновальця, 2, у мікрорайонні № 3 "Північний" управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради для будівництва та обслуговування десятиповерхового житлового будинку ( а.с.16).

Пунктом 1.1 вказаного рішення вирішено надати управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради в оренду на 5 років земельну ділянку площею 3971 кв. м по вул. Є. Коновальця, 2, м. Рівне.

У звязку з цим, 10.04.2008 року між Рівненською міською радою та управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки площею 3971 кв. м по вул. Є. Коновальця, 2, м. Рівне ( а.с.19-20).

Згідно пунктів 8 та 15 вказаного договору, земельна ділянки передається в оренду строком на 5 років для будівництва та обслуговування десятиповерхового житлового будинку.

У подальшому, рішенням Рівненської міської ради №.2437 від 28.04.2009року надано згоду управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради на укладення з ТзОВ "Офісний центр "Висока Вежа" договору суборенди вищевказаної земельної ділянки ( а.с.17).

23.05.2013 року рішенням Рівненської міської ради № 3116 поновлено на 3 роки строк дії вищевказаного договору оренди земельної ділянки від 10.04.2008 року № 63 ( а.с.18)., з правом укладання договору суборенди (землі житлової та громадської забудови,договір оренди землі від 10 квітня 2008р. )

На виконання даного рішення, 23.05.2013 року між Рівненською міською радою та управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради укладено додатковий договір про поновлення договору оренди вищевказаної земельної ділянки площею 3971 кв. м по вул. Є. Коновальця, 2, м. Рівне (кадастровий номер :01:011:0065) ( а.с.21-22).

Відповідно до пункту 1 Додаткового договору про поновлення договору оренди землі від 23.08.2013 року, укладеного між Рівненською міською радою (Орендодавцем) і УКБ міськвиконкому (Орендарем), Орендодавець на підставі рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013 року № 3116 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (для будівництва та обслуговування десятиповерхового житлового будинку), з правом укладення договору суборенди, яка знаходиться на вул. Євгена Коновальця, 2.

Пунктами 15 та 16 вказаного договору передбачено, що земельна ділянка передається для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку ( а.с.15, зворот).

В подальшому, 23 жовтня 2013 року між управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради(Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Офісний центр» Висока Вежа» укладено договір суборенди земельної ділянки площею 3971 кв. м по вул. Є. Коновальця, 2, м. Рівне (кадастровий номер :01:011:0065. Відповідно до п.1.2 Договору земельна ділянка передається в суборенду згідно рішення Рівненської міської ради від 23 травня 2013р. № 3116 і поновлення договору оренди земельної ділянки по вул.Є.Коновальця ,2, яка знаходиться у володіння та користуванні орендаря у відповідності до додаткового договору про поновлення ореенди землі ,укладеного мід орендарем і орендодавцем Рівненською міською Радою.

Пунктом 6.1 вказаного договору передбачено,що земельна ділянка передається в суборенду для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для будівництва і обслуговування житловихбудинків з торговим центром.

Стверджуючи , що між Рівненською міською радою та УКБ виконавчого комітету Рівненської міської ради фактично укладено договір суперфіцію, позивач вважає , що Договір оренди землі від 10.04.2008р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0065 є удаваним правочином в розумінні статті 235 Цивільного кодексу України, відносини сторін слід регулювати правилами щодо договору суперфіцію,з посиланням на вимоги частин 3 та 5 ст. 102-1 ЗК України відповідно до яких, право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам.

Вважаючи, що рішення Рівненської міської ради № 2437 від 28.04.2009 року про надання згоди на укладення управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради договору суборенди вищевказаної земельної ділянки суперечить вимогам ст. 102-1 ЗК України та ст. 413 ЦК України, воно підлягає скасуванню, а договір суборенди земельної ділянки площею 3971 м2, по вул. Є. Коновальця, 2 в м. Рівне, укладений 23.10.2013 року між УКБ міськвиконкому і ТзОВ "Офісний центр "Висока Вежа" підлягає визнанню недійсним, прокурор звернувся з даним позовом до суду .

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до абзацу третього частини першої ст. 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.

Згідно ч.2 ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

В свою чергу, договір оренди землі від 10.04.2008 року укладений на підставі рішення Рівненської міської ради від 26.10.2007 року № 1111.

Додатковий договір про поновлення договору оренди землі від 23.08.2013 року укладений на підставі рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013 року № 3116.

Пунктом 1.1. Рішення Рівненської міської ради від 26.10.2007 року № 1111 надано ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради в оренду на пять років земельну ділянку площею 3 971м2 на вул. Коновальця, 2 (будівельна адреса) у мікрорайоні № 3 "Північний" з числа земель запасу житлової та громадської забудови міста для будівництва та обслуговування десятиповерхового житлового будинку.

Пунктом 2 Рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013 року № 3116 поновлено на три роки договір оренди земельної ділянки площею 3 971м2 на вул. Євгена Коновальця, 2 (кадастровий номер земельної ділянки - :011:0065) ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (для будівництва та обслуговування десятиповерхового житлового будинку), з правом укладення договору суборенди (землі житлової та громадської забудови; договір оренди землі від 10 квітня 2008 року № 63).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вважаючи Договір оренди землі, укладений між Рівненською міською радою і УКБ міськвиконкому, удаваним правочином, позивач залишає поза увагою наявність вищевказаних рішень Рівненської міської ради та звертається з даним позовом про скасування рішення, визнання договору суборенди недійсним та повернення земельної ділянки.

Колегія суддів не може погодитись з доводами позивача з огляду на таке.

Так, частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України ( надалі -ЦК) передбачені підстави для визнання правочину недійсним, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 цієї статті недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, проте у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частиною 3 цієї статті передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1, 2, 3 статті 203 Цивільного кодексу України серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначено зокрема те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Удаваним правочином є правочин який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (ст. 235 ЦК України). Тобто, щоб договір був удаваним, необхідні свідомі дії обох сторін договору для приховання істинної волі. Для визнання правочину удаваним слід установити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їхні дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо.

Відповідно до пункту 25 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06.11.2009р., за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що Договір оренди землі від 10.04.2008 року, а також Додатковий договір про поновлення договору оренди землі від 23.08.2013 року не можна вважати удаваними правочинами.

При цьому апеляційний суд враховує наступне .

Так, відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до Закону.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.2 даного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 2 вказаної статті Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону встановлено, що державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право забудови земельної ділянки (суперфіцій) та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Отже, суперфіцій та право оренди земельної ділянки є окремими видами речових прав, які підлягають державній реєстрації.

Таким чином, доводи апелянта про те, що спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні УКБ міськвиконкому на праві суперфіцію є безпідставними також і з тих міркувань, що державна реєстрація права суперфіцію на цю земельну ділянку не була здійснена, а отже, в силу ч.2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право суперфіцію в УКБ міськвиконкому на вказану земельну ділянку не виникало.

Крім того, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості про зареєстроване право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0065 за ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради як орендарем

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості з Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості про зареєстроване право оренди на спірну земельну ділянку, такі відомості є достовірними і підтверджують правову природу права користування на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради .

Також слід відзначити, що відповідно до о абзацу 3 ч. 1. ст.25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.

Суд апеляційної інстанції констатує, що в матеріали даної справи містяться належні та допустимі докази, які підтверджують наявність письмової згоди Рівненської міської ради (Орендодавця) здійснювати УКБ міськвиконкому (Орендарем) будівництво на орендованій земельній ділянці, а саме:

- витяг з Рішення Рівненської міської ради від 17.10.2006 року № 275 ;

- витяг з Рішення Рівненської міської ради від 26.10.2007 року № 1111 ;

- рішення Рівненської міської ради від 28.04.2009 року № 2437;

- рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013 року № 3116 ;

- договір оренди землі від 10.04.2008 року;

- додатковий договір про поновлення договору оренди земліі від 23.08.2013 року.

Відтак,відсутні підстави стверджувати ,що договір оренди землі від 10 квітня 2008 року, укладений між Рівненською міською радою та УКБ виконавчого комітету Рівненської міської ради є удаваним правочином.

Відповідно до частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов»язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб ,що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частииною 10 ст. 59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено,що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Враховуючи,що жодними належними і допустимими доказами не підтверджено,що договір оренди землі від 10 квітня 2008 року,укладений між Рівненською міською Радою та УКБ виконавчого комітету Рівненської міської Ради є договором суперфіцію, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради від 28 квітня 2009 року про надання УКБ виконавчого комітету Рівненської міської ради згоди на укладення договору суборенди з ТзОВ «Офісний центр «Висока Вежа» , оскільки Рівненська міська рада винесла дане рішення в межах своєї компетенції та у передбачений законом спосіб ,не порушуючи вимоги ст. 102-1 ЗК України та ст. 413 ЦК України

Крім того , відсутні підстави для визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки площею 3971 м2, по вул. Є. Коновальця, 2 в м. Рівне, укладеного 23.10.2013 року між УКБ Рівненського міськвиконкому і ТзОВ "Офісний центр "Висока Вежа",оскільки даний договір жодним чином не суперечить приписам ст 203 ЦК України і укладений на виконання рішення Рівненської міської ради від 23.05.2013р.№ 3116,яке у судовому порядку не визнано недійсним.

Враховуючи , що відсутні підстави для визнання недійсним договору суборенди від 23 жовтня 2013 року , не підлягають до задоволення і позовні вимоги першого заступника прокурора Рівненької області про зобов»язання ТзОВ "Офісний центр "Висока Вежа" повернути за актом прийому- передачі УКБ виконавчого комітету Рівненської міської ради земельну ділянку площею 3 971м2 на вул. Євгена Коновальця, 2 (кадастровий номер земельної ділянки - :011:0065).

З огляду на зазначене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає доводи апелянта не обґрунтованими , які суперечать матеріалам справи та нормам чинного законодавства.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що відсутні підстави для скасування чи зміни рішення господарського суду Рівненської області від 01 серпня 2016 року у справі № 918/395/16.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст. ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 01.08.2016 р. у справі № 918/395/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Гудак А.В.