КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2016 р. Справа№ 910/9444/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зубець Л.П.

ОСОБА_1

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, дов. №ГН-140-Ю/2016 від 26.04.16 р.;

від відповідача ОСОБА_3, дов. № 135-2016 від 16.09.16 р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова

компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 14.06.2016 року

у справі № 910/9444/16 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«ВУСО»

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова

компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4»

про стягнення 3 163,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 року по справі № 910/9444/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 3 163,01 грн. завданої шкоди та 1 378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 року по справі № 910/9444/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2016 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.09.2016 року.

19.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 21.09.2016 року було оголошено перерву в розгляді справи на 12.10.2016 року.

03.10.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

03.10.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» надійшли додаткові письмові пояснення, в яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 року по справі № 910/9444/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

04.06.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі позивач, страховик, ПАТ «СК «ВУСО») та ОСОБА_5 (далі страхувальник, ОСОБА_5Ю.) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 (далі Договір), яким позивач застрахував автомобіль НОМЕР_1.

17.09.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) у Київській області, м. Ірпінь, по вул. Мечникова за участю автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВМ 5488 ВА під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Фольксваген», д.р.н. АІ 1337 ВВ під керуванням ОСОБА_6. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про ДТП № 72617979.

Згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 06.10.2015 року у справі № 367/6922/15-п ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Фольксваген», д.р.н. АІ 1337 ВВ ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до звіту № 6978-70 від 16.10.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВМ 5488 ВА склала суму в розмірі 62 941,06 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання за Договором, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 62 941,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13463 від 29.10.2015 року.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген», д.р.н. АІ 1337 ВВ була забезпечена Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» (далі відповідач, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4») згідно полісу № АІ/4412083, яким передбачено, що франшиза становить 0,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб 50 000,00 грн.

Отже, відповідно до вищенаведених вимог закону, ПАТ «СК «ВУСО» після виплати страхового відшкодування ОСОБА_5 отримало право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, страховиком якої є ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4».

На підставі зазначеного вище, ПАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» із претензією за якою відповідачем на рахунок позивача було перераховано суму в розмірі 46 836,99 грн.

Тобто, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» було недоплачене страхове відшкодування ПАТ «СК «ВУСО» у розмірі 3 163,01 грн.

Вказане стало підставою для звернення з даним позовом та вимогою стягнути з відповідача 3 163,01 грн.

Відповідач стверджує, що 3 163,01 грн. не можуть бути відшкодовані позивачу, з огляду на наступне.

Прямий збиток страхувальника позивача склав 68 889,61 грн. (19 741,93 грн. вартість матеріалів та робіт + 49 147,68 вартість складових). Позивачем було здійснено розрахунком зносу деталей за коефіцієнтом фізичного зносу 0,41, на підставі п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методики), та виключено вартість робіт з ремонту дверей, який не відноситься до ДТП та складає 1 902,07 грн.

В результаті чого, за розрахунком відповідача страхове відшкодування складає сплачену ним суму в розмірі 46 836,99 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача в частині відсутності підстав для відшкодування вартості робіт з ремонту дверей у сумі 1 902,07 грн., оскільки в акті огляду відсутні посилання на пошкодження дверей.

Проте, колегія суддів вважає безпідставним визначення коефіцієнту зносу транспортного засобу, оскільки доказів того, що були наявні будь-які обставини перелічені у п. 7.38 Методики, для визначення зносу, суду надано не було.

За таких обставин, навіть враховуючи вартість робіт з ремонту дверей у сумі 1 902,07 грн. та суму фактично виплаченого страхового відшкодування у розмірі 62 941,06 грн., то сума відшкодування, яку відповідач повинен сплатити позивачу, перевищує ліміт його відповідальності в 50 000,00 грн., а отже, у звязку зі сплатою 46 836,99 грн., його заборгованість склала 3 163,01 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача безпідставно недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 163,01 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 року по справі № 910/9444/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» задоволенню не підлягає.

У звязку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 року по справі № 910/9444/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/9444/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.П. Зубець

ОСОБА_1

Повний текст рішення складено 17.10.2016 року.