РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Справа № 906/830/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Грязнов В.В. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

позивача: представник не з"явився

відповідача: представник не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" на рішення господарського суду Житомирської області від 22.08.16р. у справі № 906/830/16 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом ОСОБА_1 вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж"

до відповідача ОСОБА_2 обласної Ради

про визнання недійсним рішення 5-ї сесії VII скликання №308 від 21 липня 2016 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вищий навчальний заклад "Бердичівський медичний коледж"(надалі - позивач) звернулось в господарський суд Житомирської області з позовною заявою (а.с.11-13) до ОСОБА_2 обласної ради (надалі відповідач), в якій просить визнати недійсним рішення ОСОБА_2 обласної ради п"ятої сесії VII скликання №308 від 21 липня 2016 року "про внесення змін та затвердження Статуту комунального вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" Житомирськоїх обласної ради в новій редакції".

Ухвалою господарського суду Житомирської області у справі №906/830/16 від 22.08.16р. у прийнятті позовної заяви відмовлено (а.с.1-2).

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що вона не підлягає розгляду у господарських судах України, так як позови про скасування рішення суб"єкта владних повноважень за своїм предметом та суб"єктним складом підвідомчі адміністративним судам України. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що виходячи з вимог п.4 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, даний спір не є корпоративним, так як відповідач ОСОБА_2 обласна рада не є господарським товариством.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 вищий навчальний заклад "Бердичівський медичний коледж" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (а.с.6-9), в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду першої інстанції від 22.08.16р. у справі 906/830/16 та передати справу на розгляд в господарський суд Житомирської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що відповідачем було внесено зміни щодо структури та повноважень органів управління позивача, а тому має місце спір між позивачем, як юридичною особою, та його засновником з приводу діяльності та управління позивачем, а саме щодо оскарження акту органу управлінняч позивача. Відтак, згідно з п.4 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України та п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10, даний спір підвідомчий господарському суду Житомирської області.

Апелянт також вказує на безпідставне посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 24.10.2008 № 16 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів". Зокрема, зазначає, що вказана постанова стосувалась вимог п.4 ч.1 ст.12 ГПК України в редакції станом на 24.10.2008 року, однак Законом України від 10.10.2013 №6421-VII було внесено зміни у дану статтю та включено до підвідомчості госпродарських судів справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між всіма юридичними особами та їх засновниками.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/830/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 26.09.2016 на 12 год. 00 хв. (а.с.5).

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.09.2016 у зв"язку із перебуванням у відпустці судді Василишина А.Р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду, якою визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/830/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В.(а.с. 115-116).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 року розгляд справи призначено колегією суддів у складі:головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В.(а.с.117). Крім того, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 року розгляд справи відкладено у зв"язку із клопотанням позивача про неможливість участі у справі на 06.10.2016 року на 12 годину 00хв. (а.с. 125-126).

04.10.2016 на електронну пошту Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв"язку із участю повноважного представника в іншому судовому засіданні. Крім того, відповідач надав завірену копію рішення п"ятої сесії VII скликання №308 від 21.07.2016 (а.с.129-169).

05.10.2016 на електронну пошту Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без участі позивача у зв"язку із неможливістю явки повноважного представника (а.с.171-172).

Розпорядженням керівника апарату суду від 06.10.2016 у зв"язку із перебуванням у відпустці судді Філіпової Т.Л. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду, якою визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/830/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В.(а.с. 214-215).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 року розгляд справи призначено колегією суддів у складі:головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В.(а.с.216). Крім того, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 року розгляд справи відкладено у зв"язку із клопотанням відповідача про неможливість участі у справі на 19.10.2016 року на 10 годину 20хв. (а.с. 218-219).

10.10.2016 через канцелярію суду до Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі у зв"язку із неможливістю явки повноважного представника, при цьому позивач вказав, що апеляційну скаргу підтримує, просить її задоволити (а.с. 220).

В судове засідання, яке відбулось 19 жовтня 2016 року, представники позивача та відповідача не з"явились та не реалізували право на участь у судовому засіданні.Про час та місце проведення засідання представники сторін були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення .

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26 грудня 2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору; господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.); при цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору і міститься апеляційна скарга Позивача, в котрій викладена його позиція, в правовому полі статей 101, частини 1 статті 102 Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги закінчення строків, визначених нормами ГПК України, щодо розгляду апеляційних скарг на ухвали, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали оскарження ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені ним оскаржуваної ухвали, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про те, що висновки суду першої інстанції є помилковими, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати недійсним рішення ОСОБА_2 обласної ради № 308 від 21.07.2016 "Про внесення змін та затвердження Статуту комунального вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" ОСОБА_2 обласної ради в новій редакції".

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вищевказаний спір не є корпоративним, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи,пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості справ цієї категорії судам слід враховувати, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п'ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.

При цьому, у відповідності до ст. 167 ГК України, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Виходячи з поняття корпоративних прав, визначення якого міститься в ч. 1 ст. 167 ГК України, слід вважати, що корпоративними вважаються відносини, які виникають при наявності в особи корпоративних прав, тобто прав особи, частка якої визначається в статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частини прибутку (дивідентів) цієї організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності , передбачені законом та статутними документами.

Отже корпоративні відносини виникають при наявності в особи частки в статутному фонді (майні) господарської організації.

У зв"язку з цим позивач не може вважатися господарською організацією статутний капітал, якої поділений на частки, а відповідач - власником корпоратиних прав, а відтак між сторонами спору відсутні корпоративні відносини.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що даний спір є публічно-правовим, а тому підвідомчий адміністративним судам України, виходячи з наступного.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 112-114), засновником коледжу є ОСОБА_2 обласна рада.

Відповідно до п. 1.1.5 Статуту комунального вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж", коледж заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області і перебуває в управлінні ОСОБА_2 обласної ради (надалі - Орган управління майном). П. 1.1.6 визначено, що коледж є неприбутковим бюджетним закладом і фінансується з обласного бюджету.

Згідно п. 2.1 Статуту, управління коледжем здійснюється Органом управління майном (ОСОБА_2 обласною радою) у встановленому статутом порядку.

Пунктом 2.4 Статуту передбачено повноваження, які здійснює Орган управління майном при управлінні коледжем, зокрема Орган управління майном затверджує статут коледжу, зміни та доповнення до нього за погодженням з Міністерстови освіти і науки України та Міністерством охорони здоров"я України, встановлює обсяги бюджетного фінансування, здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю тощо.

Отже, ОСОБА_2 обласна рада, приймаючи рішення № 308 від 21 липня 2016 року "Про внесення змін та затвердження Статуту комунального вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" ОСОБА_2 обласної ради в новій редакції", діяла в межах своїх статутних повноважень, як засновник юридичної особи та орган, уповноважений управляти майном навчального закладу.

Відповідгно ч.1 ст.4 Господарського кодексу України (далі ГК), не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі субєктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є субєктом, наділеним господарською компетенцією і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо субєкта господарювання.

Зі змісту цієї норми вбачається, що відносини, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування, що наділені у відношенні субєктів господарювання господарською компетенцією і правом здійснювати щодо них організаційно-господарські повноваження є господарськими. У звязку з цим, спори, що виникають із зазначених правовідносин належать до юрисдикції господарських судів.

Правовий зміст організаційно-господарських правовідносин визначено в ч.6 ст.3 ГК, зокрема це відносини, які складаються між субєктами господарювання та субєктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Отже, якщо органи влади виконують господарську компетенцію, спрямовану на організацію господарської діяльності, то вирішення спору належить до юрисдикції господарського суду.

Даний висновок узгоджується з приписами ст.2 ГК про те, що учасниками відносин у сфері господарювання є субєкти господарювання, споживачі, а також й органи державної влади та органи місцевого самоврядування, що наділені у відношенні до субєктів господарювання господарською компетенцією.

Господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи та в силу положень ч.3 ст.8 ГК передбачає сукупність прав та обовязків і обовязків цього органу в сфері господарювання, що визначені Конституцією та законами України. Отже, виходячи з викладеного та положень ГК господарськими є відносини, що виникають між субєктами господарювання та субєктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю в усіх сферах і галузях економіки.

Відносини з управління обєктами державної і комунальної власності є господарськими і регулюються нормами господарського законодавства у тій частині, в якій вони стосуються процесу організації та здійснення господарської діяльності, і учасниками цих відносин виступають субєкти господарювання з одного боку та уповноважені органи державної влади, органи місцевого самоврядування чи інші уповноважені названими органами субєкти з іншого.

А відтак колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини між юридичною особою та органом управління її майном (відповідачем) не є правовідносинами, що виникли у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, у зв"язку з чим висновок суду щодо підвідомчості даного спору адміністративним судам є помилковим.

З врахуванням усього викладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу господарського суду такою, що не відповідає чинному законодавству, у зв"язку з чим наявні підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування відповідної ухвали.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 104,105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 вищого навчального закладу "Бердичівський медичний коледж" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.08.2016р. у справі № 906/830/16 задоволити.

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 22 серпня 2016 року у справі №906/830/16 скасувати. Справу направити до господарського суду Житомирської області для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/830/16 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.