Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
"21" жовтня 2016 р. у справі № 927/743/16
Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/743/16
про стягнення 3128426грн.94коп.
у присутності представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1 старшого юрисконсульта, довір. №7 від 22.08.2016, ОСОБА_2 головного бухгалтера, довір. №8 від 22.08.2016
від відповідача: ОСОБА_3 (довір. від 05.09.2016), ОСОБА_4 (довір. від 05.09.2016).
В ході розгляду по суті даної справи судом під час встановлення обставин, які мають значення для вирішення спору, та їх перевірки відповідними доказами встановлено наявність недоліків в організації договірної роботи в Товаристві, а також в організації бухгалтерського обліку.
Відповідно до приписів господарського та цивільного законодавства зміст господарського договору становлять умови (пункти) договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства.
В силу ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на укладений між сторонами договір №1987 купівлі молока від 13.04.2012 та додаткові угоди до нього: №1 від 27.12.2012; без номеру від 31.12.2013; без номеру від 31.12.2014.
Факт укладення даного договору та додаткових угод до нього не заперечувався відповідачем у справі та знайшов підтвердження під час розгляду справи. При цьому, як вбачається із матеріалів справи та із копії примірника цього договору, наданого до матеріалів справи позивачем, договір укладено сторонами без будь-яких розбіжностей щодо окремих умов цього договору.
Разом з тим, аналіз змісту вказаного договору, здійснений судом в ході вирішення спору, свідчить про незрозумілість його окремих пунктів (умов), що унеможливлює визначення повного обсягу прав та обовязків сторін за договором, а також про суперечливість окремих пунктів договору один одному.
Так, в п.1.3. договору сторони домовились, що обовязок передачі товарно-транспортних документів на товар та документів, що підтверджують якість товару, покладається на Продавця за договором. Такі документи мають бути передані в момент передачі товару.
Крім того, в п.2.1.3. договору сторонами визначено перелік всіх необхідних супроводжувальних документів, які Продавець за договором зобовязаний передати при передачі товару.
Разом з тим, із умов, викладених в п.4.4. договору, вбачається, що при прийманні товару по якості всі супровідні документи оформляє Покупець.
Пункти 4.1., 4.2. взагалі викладені таким чином, що із їх змісту незрозуміло яка із сторін має право вимагати допоставку товару, та яка із сторін договору якій стороні передає товар.
В пункті 5.4. договору сторонами право стягнення з Покупця пені у випадку несвоєчасного здійснення покупцем розрахунків за прийнятий надано виробнику, тобто особі, про яку відсутня будь-яка інформація в договорі, та яка не є стороною договору.
Суд звертає увагу, що присутні в судовому засіданні представники ПрАТ «Кремінь» не змогли надати пояснень щодо змісту вищезазначених пунктів договору, а також щодо обсягу прав та обовязків сторін, які виникли у сторін саме на підставі вищевказаних умов.
Крім того, в пункті 10.9. договору визначено додатки, які є його невідємними частинами. Проте, на вимогу суду, викладену в ухвалі від 06.09.2016, вказані документи надані не були. Причиною ненадання таких документів представники Товариства зазначили, що такі документи не підписувались.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про неналежну організацію в Товаристві роботи під час підготовки та укладення відповідних господарських договорів.
Крім того, наявні в справі матеріали, надані позивачем, свідчать також й про неналежне оформлення відповідальними працівниками первинних бухгалтерських облікових документів.
Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції. При цьому законодавством визначені певні вимоги, що ставляться до оформлення первинних бухгалтерських документів, а саме: первинні облікові документи повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
До позовної заяви позивачем були надані товарно-транспортні накладні на перевезення молочної сировини, аналіз яких свідчить, що в них відсутні такі обовязкові реквізити, як посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції; дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. В товарно-транспортних накладних також не заповнюється реквізит про довіреність на отримання матеріальних цінностей, яка має бути видана платником.
Суд звертає також увагу, що в судовому засіданні позивачем разом з поясненнями від 20.10.2016 вих.№1139 щодо кореспонденції, яка отримана від відповідача в період з березня 2016 року по вересень 2016 року, надано копію видаткової накладної №24 від 30.06.2016 (п.20 додатку), на якій міститься напис «підпишіть, будь ласка, наш екземпляр і передайте. Дякую». Виходячи із наданого витягу з журналу вхідної кореспонденції, вказана видаткова накладна надійшла до Товариства від відповідача 21.07.2016, що може свідчити про недотримання відповідальними особами правил оформлення первинних документів саме під час здійснення господарської операції.
Таким чином, вказані факти є свідченням порушення вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до ст.90 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, виносить окрему ухвалу.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що вказані вище факти свідчать про наявність в діяльності Товариства недоліків в організації як юридичної, так й бухгалтерської роботи, тому з метою відповідного реагування та недопущення таких порушень в майбутньому суд вважає за необхідне винести окрему ухвалу.
Повідомляючи про вищезазначене, керуючись ст.90 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Провести перевірку вищевикладених фактів, та надати їм належну оцінку.
2. Про результати вжитих заходів повідомити Господарський суд Чернігівської області письмово у місячний строк.
3. Ухвалу надіслати Приватному акціонерному товариству «Кремінь».
Суддя Т.Г.Оленич