РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016Справа №910/17549/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

про стягнення 69 689,10 грн.

Представники:

від позивача: Ліхачова Г.В. - представник за довіреністю № ГО-16/67 від 03.10.2016 р.;

від відповідача: Сакун А.О. - представник за довіреністю № 130116-1/с від 13.01.2016 р.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення 69 689,10 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.10.2015 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ДТЗ/251 № НОМЕР_3, за яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

04.03.2016 р. в м. Ужгороді відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керування ОСОБА_4 та транспортного засобу марки УАЗ 469, д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/2514/16-п від 25 березня 2016 року ОСОБА_5 у відповідності до ст. 124 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку № НОМЕР_5 від 10.02.2016 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП складає 75 433,95 грн.

Страховик склав страховий акт та розрахунок до нього, з якого вбачається, що сума страхового відшкодування становить 75 433,95 грн., яких 30 090,00 сума несплачених страхових платежів та 45 343,95 грн. підлягає до виплати.

На виконання вимог договору страховик виплатив ТОВ «Закарпат-Авто» суму в розмірі 45343,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 85606 від 30.03.2016 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки УАЗ 469, д.н. НОМЕР_4 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів НОМЕР_6.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачеві заяву про відшкодування шкоди (в порядку регресу) вих.. № Г0401/1051 від 01.04.2016 р.

Вимоги відповідач виконав частково у розмірі 5 744,85 грн., тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.09.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.10.2016 р.

13.10.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

17.10.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 17.10.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представника відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

26 жовтня 2015 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ДТЗ/251 № НОМЕР_3, за яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 86903439 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 04.03.2016 р. в м. Ужгороді відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керування ОСОБА_4 та транспортного засобу марки УАЗ 469, д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/2514/16-п від 25 березня 2016 року ОСОБА_5 у відповідності до ст. 124 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку ТОВ «Закарпат-Авто» № НОМЕР_5 від 10.02.2016 р. та акту виконаних робіт № ЗА-КЛ-0006565 від 10.03.2016 р. вартість робіт та запчастин становить 75 433,95 грн.

Страховик склав страховий акт та розрахунок до нього, з якого вбачається, що сума страхового відшкодування становить 75 433,95 грн., яких 30 090,00 сума несплачених страхових платежів та 45 343,95 грн. підлягає до виплати.

На виконання вимог договору страховик виплатив ТОВ «Закарпат-Авто» страхове відшкодування в розмірі 45343,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 85606 від 30.03.2016 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки УАЗ 469, д.н. НОМЕР_4 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів НОМЕР_6, франшиза становить 0,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачеві заяву про відшкодування шкоди (в порядку регресу) вих. № Г0401/1051 від 01.04.2016 р., де просив відшкодувати 75 433,95 грн.

Вимоги приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" виконало частково у розмірі 5 744,85 грн., тому позивач звернувся до суду.

У відзиві на позовну заяву без номеру та без дати відповідач зазначає, що 31.05.2016 р. сплатив 5 744,85 грн., оскільки рахунок ТОВ «Закарпат-Авто» № НОМЕР_5 від 10.02.2016 р. виставлений ОСОБА_3 ще до настання дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 04.03.2016 р.

Також, у матеріалах справи міститься лист ТОВ «Закарпат-Авто» вих. № 107087 від 30.05.2016 р., в якому зазначено, що 10.02.2016 р. до них звернулась клієнт ОСОБА_3 із замовленням діагностичних робіт, у зв'язку із некоректною роботою світлодіодних елементів на лівій передній фарі. В результаті діагностики був зроблений висновок замінити ліву передню світлодіодну фару. По цьому зверненню сформований попередній наряд-замовлення № ЗА-КЛ 00001104 та рахунок № 0000105 на суму 75 797,10 грн. 04.03.2016 р. Клієнт ОСОБА_3 повторно звернулась із замовленням діагностичних робіт у зв'язку із ДТП. По цьому зверненню виявлено пошкодження передньої лівої фари, пошкодження капоту та пошкодження кріплення фари, тому у попередньому наряд-замовленні № 000001104 та рахунку № 0000105 зроблено розширення замовлення клієнтом: покраска капоту та кріплення фари.

Відповідно до ст. 34.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Оскільки, ліва передня світлодіодна фара підлягала заміні ще до настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.03.2016 р. а інша частина збитків відповідачем сплачена, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ст.. 34, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 20.10.2016 р.

Суддя С.М.Мудрий