Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

18.10.2016р. справа №927/862/16

Позивач: Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав", Євгена Сверстюка, 23, офіс 1016, м.Київ, 02002.

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про стягнення 23646,65 грн.

Суддя Ю.В. Федоренко

Представники сторін:

Від позивача: Шепель С.І дов. від 08.12.2015 р.

Від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 18.10.2016 оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

С У Т Ь С П О Р У:

Приватна організація „Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулась до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 12000 грн. боргу, 1737,35 грн. інфляційних, 309,30 грн. 3% річних та 9600,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані не дотриманням відповідачем свого обов'язку зі сплати винагороди позивачу, який виник на підставі підписаного сторонами договору КБР-06/12/14 від 01.12.2014.

Відповідач письмового відзиву на позов не надіслав.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали суду від 15.09.2016 про порушення провадження у справі та ухвали від 04.10.2016 про відкладення розгляду справи, яка направлялась на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, та яка співпадає з адресою місцезнаходження відповідача, яка значить в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернуті до суду неврученими адресату з відміткою оператора поштового зв'язку про причини повернення: "За закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження по справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що процесуальні документи господарського суду Чернігівської області були направлені відповідачу по справі за вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб адресою, явка відповідача обов'язковою не визнавалась, суд приходить висновку про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та про розгляд справи за наявними матеріалами та без участі представників відповідача.

Відсутність представника відповідача у судовому засіданні та ненадання ним витребуваних судом доказів не перешкоджає розгляду справи по суті. Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи те, що суд вже відкладав розгляд даної справи, спливає строк розгляду справи, встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони (відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, заяв та клопотань до початку розгляду справи від відповідача не надходило), а тому господарський суд вважає за можливим прийняти рішення по даній справі за наявними у справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін суд встановив таке.

Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" є організацією колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується свідоцтвом Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 24.01.2011 р. №19/2011.

01.12.2014 між сторонами укладено договір №КБР-06/12/14 з додатками №1 та №2 (далі-Договір) за умовами якого Користувач (Відповідач у справі) здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП (Позивач) надає Користувачу на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів. Користувач, в свою чергу, зобов'язується виплатити винагороду (Роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов цього договору та Закону.

Відповідно до п.3.3 договору Користувач зобов'язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті) узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті) має перераховуватись не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця за який він здійснюється.

Згідно з п.1.2 додатку №2 до договору загальний розмір щомісячного платежу з дня набуття чинності договору становить 600 грн.

У п.6.1, 6.2 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.12.2015, а в частині невиконаних фінансових зобов'язань, фінансових санкцій, та будь - яких інших зобов'язань до їх повного виконання.

У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п.6.1 дати припинення дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті винагороди за комерційне використання музичних творів за період з 27.12.2014 по 27.07.2016 (21 місяць) в сумі 12000,00 грн.

Відповідно до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідач не вчинив дій, направлених на припинення або розірвання договору відповідно до положень п.6.2.

З урахуванням цього суд приходить до висновку, що договір було продовжено відповідно до 01.12.2016.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В пункті 4 ст. 179 Господарського кодексу України зазначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до п. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Оскільки між сторонами по справі склались господарські правовідносини, то згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів про оплату винагороди за період січень 2015 р. по серпень 2016 р. відповідач не надав. В зв'язку із цим на користь позивача підлягає стягненню 12000,00 грн. боргу ( 21 місяць х 600 грн.).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Отже, на користь позивача підлягають стягненню за розрахований позивачем період з 27.12.2014 по 27.07.2016 309,30 грн. - 3% річних; витрати від інфляції за цей же період підлягають стягненню в частково у сумі 1368,56 грн.

В частині стягнення 368,79 грн. інфляційних необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до п. 3.6 договору якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100 % від розміру простроченого платежу. Крім цього, в разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк в повному обсязі.

Позивач, посилаючись на п.3.6 договору просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 100 % від розміру простроченого платежу у сумі 9600,00 грн. за період січень 2015- квітень 2016.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України - штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкції може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товару (робіт, послуг).

Дослідивши умови договору та наведений позивачем розрахунок штрафу, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 9600,00 грн.

Судовий збір покладається на відповідача з вини якого виник спір в суму 1378,00 грн.

Керуючись ст.49, 82-85 Господарського -процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково і стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1, на користь Приватної організації „Українська ліга авторських і суміжних прав", вул. Євгена Сверстюка, 23, офіс 1016, м.Київ, , 12 000 грн. боргу, 309,30 грн. 3% річних, 9 600 грн. штрафу, 1 368,56 грн. інфляційних втрат та 1 378 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову про стягнення 368,79 грн. інфляційних витрат - відмовити.

Повний текст рішення складено 19.10.2016.

Суддя Ю.В.Федоренко