ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р. Справа № 911/2807/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Миронівське хлібоприймальне підприємство, Київська обл., м. Миронівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агротрейд-2000, Київська обл., селищна рада Терезинська

про стягнення 25 038,26 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 05.09.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №342 від 17.10.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

31.08.2016 Приватне акціонерне товариство Миронівське хлібоприймальне підприємство (далі-ПрАТ Миронівське ХПП/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агротрейд-2000 (далі-ТОВ Агротрейд-2000/відповідач) про стягнення 25 038,26 гривень заборгованості за договором складського зберігання зерна №42 від 26.05.2016.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.09.2016 за вищезазначеною позовною заявою порушено провадження у справі №911/2807/16, розгляд справи призначено 13.09.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.09.2016 розгляд означеної справи відкладено на 11.10.2016.

11.10.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Агротрейд-2000 надійшла зустрічна позовна заява до Приватного акціонерного товариства Миронівське хлібоприймальне підприємство про стягнення 26 637,05 гривень збитків вартості втраченого зерна, що було передано на зберігання за договором складського зберігання зерна №42 від 26.05.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.10.2016 повернуто без розгляду зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агротрейд-2000 до Приватного акціонерного товариства Миронівське хлібоприймальне підприємство про стягнення 26 637,05 гривень.

У судовому засіданні 11.10.2016 судом було оголошено перерву до 17.10.2016.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

26.05.2016 між ПрАТ Миронівське ХПП (далі зерновий склад) та ТОВ Агротрейд-2000 (далі-поклажодавець) було укладено договір складського зберігання №42 (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого поклажодавець зобовязався передати зерно, а зерновий склад зобовязався прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 3.1., 3.2., 3.6., 4.1., 4.2., 9.1. та 10.1. передбачено, що зерновий склад приймає від поклажодавця зерно фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій, забезпечує кількісне та якісне зберігання зерна та здійснює відпуск його поклажодавцю.

Зерновий склад надає поклажодавцю додаткові послуги зі зберігання зерна для уникнення псування і втрати його якості.

Поклажодавець зобов'язаний своєчасно розраховуватись за надані йому послуги з приймання, зберігання, відвантаження та надання додаткових послуг, повязаних зі зберіганням зерна.

Розрахунки за надані послуги проводяться в грошовій формі (в гривнях) з урахуванням податку на додану вартість.

Тарифи на послуги зернового складу:

- приймання (за 1 тонну фізичної ваги) 18,60 грн

- зважування (брутування, тарування) за 1 автомобіль, якщо в накладній не вказано (брутто, тара) 90,00 грн

- лабораторний аналіз 240,00 грн

- лабораторний аналіз на визначення ГМО 150 грн

- очистка (при сміттєвій домішці до 5%) 15 грн за тн%

- зберігання (за 1 тонну в день) терміном до 30 днів 1,17 грн

- при зберіганні понад 30 днів, тариф за зберігання (за 1 тонну в день) 1,17 грн

- відвантаження авто (залізн.) транспортом 58,00 грн за тонну

- зважування залізно дорожнього вагона 390,00 грн

- експлуатація підїздної колії (за 1 вагон) 120,00 грн

- переміщення 1 з. д. вагона засобами підприємства 340,00 грн

-переоформлення 150,00 грн.

Вартість додаткових витрат, повязаних із визначенням показників безпеки, ГМО та інших показників якості зерна поклажодавець компенсує зерновому складу в повному обсязі.

Строк зберігання зерна до 15.06.2016.

Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до виконання сторонами своїх зобовязань.

Копія відповідного договору наявна в матеріалах справи.

Як слідує з доданих до позовної заяви складських квитанцій на зерно №№487, 492 від 27.05.2016 та 08.06.2016 позивачем було прийнято на зберігання зерно сою (пром. пер.) заліковою вагою 504 354,00 кг та 15 888,00 кг відповідно.

08.06.2016 позивачем було відвантажено відповідачу сою у кількості 454 380, 00 кг, що підтверджується підписаними представниками сторін товарно-транспортними накладними №№100, 101 від 08.06.2016, копії яких наявні в матеріалах справи.

За надані послуги згідно договору позивачем було виставлено та направлено відповідачу наступні документи:

- рахунок-фактуру №415 від 31.05.2016 та акт №415 від 31.05.2016 на виконанні роботи зі зберігання на суму 2 360,38 грн;

- рахунок-фактуру №416 від 06.06.2016 та акт №416 від 06.06.2016 на виконання роботи зі зберігання на суму 3 540,56 грн;

- рахунок-фактуру №419 від 07.07.2016 та акт №419 від 07.07.2016 на виконання роботи з приймання, відвантаження сої пром. перер., лабораторного аналізу, визначення ГМО на суму 1 607,56 грн;

- акти №420 від 08.06.2016, у тому числі деталізований, на виконання роботи з відвантаження сої пром. перер., послуг зважування на ж/д вазі, експлуатації підїздної колії (за 1 вагон), переміщення вагонів засобами підприємства на суму 32 302,20 грн.

Копії зазначених актів та рахунків-фактур наявні в матеріалах справи.

Однак, як зауважив позивач, акти на виконання робіт №№416, 420 від 06.06.2016 та 07.06.2016 відповідач з власним підписом не повернув.

Згідно доводів позивача, відповідач свої обовязки за договором в частині сплати вартості наданих послуг виконав не належним чином, сплативши вартість наданих послуг частково наступним чином:

- 06.06.2016 відповідач сплатив 10 804,50 грн за послуги зберігання та відвантаження зерна згідно рахунку №416 від 06.06.2016, а також 2 360,38 грн за послуги зберігання зерна згідно рахунку №415 від 31.05.2016;

- 07.06.2016 відповідач сплатив 1 607,56 грн за послуги елеватора згідно рахунку №419 від 07.06.2016, у той час як решта коштів за надані згідно договору послуги у розмірі 25 038,26 грн відповідачем не сплачена, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 25 038,26 грн.

В підтвердження вищезазначених обставин здійснення відповідачем часткових проплат позивач надав суду банківські виписки, довідку ПАТ «Ощадбанк» №1168 від 06.10.2016, а також довідку №271 від 09.09.2016 за підписом голови правління та головного бухгалтера ПрАТ Миронівське ХПП.

Крім того, в підтвердження виникнення у відповідача суми заборгованості у розмірі 25 038,26 грн позивачем надано копію акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 по 01.07.2016, підписаного та скріпленого відбитками печаток сторін.

Таким чином, оскільки відповідач остаточні розрахунки за договором не провів та не повернув підписаних актів на виконання робіт, позивач направив відповідачу листа №210 від 22.07.2016 з вимогою погасити заборгованість за договором у розмірі 25 038,26 грн та підписанням актів на виконання робіт.

Відповідач у відповідь на вищезазначений лист направив позивачу лист №223 від 08.08.2016, відповідно до якого заперечив проти того, що позивачем виконувались роботи з промислової переробки сої, а також просив розділити в акті №420 від 08.06.2016 пункти щодо відвантаження сої та її промислової переробки, відтак провести перерахунок виконаних робіт та направити новий акт.

Позивач листом №247 від 16.08.2016 повідомив відповідача про те, що вказані в акті №420 від 08.06.2016 відомості щодо відвантаження сої промислової переробки є найменуванням олійної культури: «Соя» за класом «пром. переробка», а тому вимагав від відповідача сплатити суму заборгованості у розмірі 25 038,26 грн.

З огляду вищезазначеного, посилаючись на те, що відповідач свої грошові зобовязання за договором не виконав, остаточні розрахунки за надані послуги не провів, позивач просить суд стягнути з відповідача 25 038,26 грн основного боргу.

Заперечуючи проти відповідно заявленої вимоги, відповідач зазначив про те, що внаслідок неналежного виконання позивачем власних обов'язків за договором, та повернення зерна у меншій кількості, ніж тій, що була передана на зберігання, ТОВ Агротрейд-2000 завдано прямих збитків на суму 26 637,05 грн, у той час як позивачем невірно розраховано суму боргу, що за перерахунками відповідача становить 19 889,60 грн.

До того ж, відповідач зауважив, що вказані в акті №420 від 08.06.2016 ціни на послуги відрізняються від обумовлених договором цін, що значно змінює остаточну суму, яка підлягає сплаті за відвантаження всієї партії.

Дослідивши повно і всебічно матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 626, ст. 627, ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Виходячи з системного аналізу змісту договору складського зберігання зерна №42 від 26.05.2016, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є змішаним у розумінні ст. 628 ЦК України, оскільки містить елементи договорів зберігання та надання послуг, а тому відносини між сторонами в частині заявлених позовних вимог підпадають під дію правових норм, що регулюють, як правовідносини у сфері зберігання, так і у сфері надання послуг (виконання робіт) у відповідних частинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 936, ч. 1 ст. 946, ч. 1 ст. 947, ч. 1 ст. 957 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання.

За договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Водночас, відповідно до ст. ст. 901, 903, ст. 629 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обовязковим для виконання.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що розрахунки за зберігання та інші, надані послуги по зерну, проводяться щомісячно згідно виставлених рахунків до 5-го числа місяця, що слідує за звітним.

Так, позивач в обґрунтування відповідно заявленої суми боргу у розмірі 25 038,26 грн посилається на виставлений акт №420 від 07.06.2016 на виконані роботи із відвантаження сої, промислової переробки, послуг зважування на ж/д вазі, експлуатації підїздної колії, переміщення вагонів засобами підприємства на загальну суму 32 302,20 грн, та надіслання відповідачу рахунку-фактури №417 від 08.06.2016 за наданими послугами із відвантаження сої, промислової переробки, на загальну суму 25 038,26 грн.

З огляду наведеного, підписання відповідачем без будь-яких зауважень чи заперечень договору свідчить про погодження відповідача з умовами укладеного правочину, що із врахуванням виставленого позивачем рахунку №417 від 08.06.2016 та акту на відповідно надані послуги, породжує для ТОВ Агротрейд-2000 обовязок по оплаті вартості наданих послуг у повному обсязі до 05.07.2016.

Посилання ж відповідача на неналежне виконання позивачем власних зобовязань за договором оцінюються судом критично, оскільки обовязок по сплаті фактично наданих послуг відповідно до умов договору не ставиться в залежність від наявності у поклажодавця претензій до зберігача, зокрема щодо завданих збитків, порядок відшкодування яких передбачено окремими нормами цивільного законодавства.

Водночас, доводи відповідача про арифметичну невідповідність заявленої суми боргу, у тому числі невірно вказані в актах на виконання робіт ціни, визнаються судом неспроможними в силу того, що заявлена сума боргу відповідає обставинам справи та наданим доказам щодо виконаних робіт та здійснених відповідачем оплат, а використані позивачем ціни не перевищують встановлених договором тарифів на послуги зернового складу. До того ж, існування заборгованості у розмірі 25 038,26 грн також підтверджується підписаним відповідачем актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 по 01.07.2016.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи порушення відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, а також арифметичну відповідність заявленої до стягнення суми заборгованості умовам договору та фактичним обставинам срави, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 25 038, 26 грн основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до приписів ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 625, 629, 901, 903, 936, 946, 947, 957 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 193 Господарського суду України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агротрейд-2000 (09133, Київська обл., Білоцерківський р-н, селищна рада Терезинська, Автодорога Київ-Одеса 82 км +500М, ідентифікаційний код 36445855) на користь Приватного акціонерного товариства Миронівське хлібоприймальне підприємство (08800, Київська обл., м. Миронівка, вул. Паризької Комуни, 6, ідентифікаційний код 24219855) 25 038 (двадцять пять тисяч тридцять вісім) грн 26 коп. основного боргу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 26.10.2016.

Суддя В.А. Ярема