ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Справа № 922/4800/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю:

прокурора Тищенка П.А. (посвідчення № 041003 від 01.02.2016)

представника позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 25.04.2016)

представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) не зявився; 2) не зявився

представника відповідача не зявився

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) не зявився; 2) не зявився; 3) не зявився

розглянувши відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Десаж Істейт", м. Київ (вх. №2647 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.07.2016 у справі № 922/4800/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ

за участю прокуратури Харківської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Національний банк України, м. Київ,

2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Каравай", м. Харків

треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Приватне акціонерне товариство "Хлібзавод "Салтівський", м. Харків,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Білдінг Менеджмент", м. Київ,

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Десаж Істейт", м. Київ,

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Каравай", в якому (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 23.05.2016, яка була прийнята судом) просить:

1. В рахунок часткового погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський" перед АТ "Златобанк" за кредитним договором № 165/12-КLMV від 09 липня 2012 року, яка складається з:

- заборгованості за основним боргом в сумі 5231747,59 доларів США, що еквівалентно 113830611,43 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (21,757665) станом на 17.08.2015;

- заборгованості за процентами в сумі 278019,16 доларів США, що еквівалентно 6049047,75 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (21,757665) станом на 17.08.2015,

- пені в розмірі 21473413,79 грн., нарахованої до 23.02.2015;

- штрафу за неналежне виконання зобов'язань в розмірі 5000,00 грн.;

- несплаченої комісії за внесення змін до кредитного договору - 1325,00 грн.;

- 3% від простроченої суми основного боргу в розмірі 2324104,09 грн.,

звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 09.07.2012 за реєстровим № 987, який переданий в іпотеку Публічним акціонерним товариством "Каравай", а саме, на нерухоме майно:

- нежитлові будівлі літ. "А-2", площею 2622,4 кв.м., літ. "Б-1" площею 1055,5 кв.м., літ. "В-1" площею 43,5 кв.м., літ. "Г-1" площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м., розташовані за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А (два тире А).

У рішенні суду способом реалізації нерухомого майна, на яке звернено стягнення, визначити проведення прилюдних торгів. Вказати в рішенні суду, що початкова ціна продажу нерухомого майна становить 7911166,67 грн.

2. В рахунок часткового погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський" перед АТ "Златобанк" за кредитним договором № 165/12-KLMV від 09 липня 2012 року, яка складається з:

- заборгованості за основним боргом в сумі 5231747,59 доларів США, що еквівалентно 113830611,43 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (21,757665) станом на 17.08.2015;

- заборгованості за процентами в сумі 278019,16 доларів США, що еквівалентно 6049047,75 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (21,757665) станом на 17.08.2015;

- пені в розмірі 21473413,79 грн., нарахованої до 23.02.2015 року;

- штрафу за неналежне виконання зобов'язань в розмірі 5000,00 грн.;

- несплаченої комісії за внесення змін до кредитного договору - 1325,00 грн.;

- 3% від простроченої суми основного боргу в розмірі 2324104,09 грн.,

звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 09.07.2012 за реєстровим № 989, який переданий в іпотеку Публічним акціонерним товариством "Каравай", а саме, на нерухоме майно:

- нежитлові будівлі літ. "А-4", "В-1", "Д-1", "Е-1", "Ж-1", "3-1", "И-1", "М-2", "Р- 1", "С-1", "Т-1", "У-1", "Ф-1", "Х-1", "Ч-1", "Ш" загальною площею 10351,7 кв.м., розташовані за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок номер 55 (п'ятдесят п'ять).

У рішенні суду способом реалізації нерухомого майна, на яке звернено стягнення, визначити проведення прилюдних торгів. Вказати в рішенні суду, що початкова ціна продажу нерухомого майна становить 18383000,00грн.

3. В рахунок часткового погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський" перед АТ "Златобанк" за кредитним договором № 165/12-KLMV від 09 липня 2012 року, яка складається з:

- заборгованості за основним боргом в сумі 5231747,59 доларів США, що еквівалентно 113830611,43 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (21,757665) станом на 17.08.2015;

- заборгованості за процентами в сумі 278019,16 доларів США, що еквівалентно 6049047,75 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (21,757665) станом на 17.08.2015;

- пені в розмірі 21473413,79 грн., нарахованої до 23.02.2015;

- штрафу за неналежне виконання зобов'язань в розмірі 5000,00 грн.;

- несплачена комісія за внесення змін до кредитного договору - 1325,00 грн.;

- 3% від простроченої суми основного боргу в розмірі 2324104,09 грн.;

звернути стягнення на предмет застави за договором застави № 165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012 року, який переданий в заставу Публічним акціонерним товариством "Каравай", а саме рухоме майно у кількості 150 одиниць загальною ринковою вартістю 4862892,00 грн. в тому числі ПДВ.

У рішенні суду способом реалізації рухомого майна, на яке звернено стягнення, визначити проведення прилюдних торгів. Вказати в рішенні суду, що початкова ціна продажу рухомого майна становить 4052409,97 грн.

20.07.2016 позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив вжити заходи по забезпеченню позову шляхом заборони відчуження: - нежитлових будівель літ. "А-2", площею 2622,4 кв. м., літ. "Б-1" площею 1055, 5 кв.м., літ. "В-1", площею 43,5 кв.м., літ. "Г-1", площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м., розташованих за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А; - нежитлових будівель літ. "А-4", "В-1", "Д-1", "Е-1", "Ж-1", "З-1", "И-1", "М-2", "Р-1", "С-1", "Т-1", "У-1", "Ф-1", "Х-1", "Ч-1", "Ш" загальною площею 10351,7 кв.м., розташованих за адресою: місто Харків, вул. Польова, б. 55; - основних засобів, а саме обладнання, що є предметом застави за договором застави №165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Публічним акціонерним товариством "Каравай".

В обґрунтування вищевказаної заяви позивач зазначив, що власник спірного майна - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Білдінг Менеджмент" знаходиться у процесі самоліквідації. Строк для подання кредиторами вимог встановлено 20.07.2016. Таким чином, у позивача є побоювання, що вже за кілька днів дана юридична особа буде ліквідована, що матиме значні наслідки для розгляду даної справи, адже подальша доля спірного майна (предметів іпотеки та забезпечення, щодо яких розглядається дана справа) - невідома. Не виключається можливість відчуження спірного майна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.07.2016 по справі № 922/4800/15 (головуючий суддя Інте Т.В., суддя Лаврова Л.С., суддя Шарко Л.В.) заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

ТОВ "Десаж Істейт" із даною ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Харківської області від 20.07.2016 по справі № 922/4800/15 скасувати, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник також звернувся до суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Десаж Істейт", м. Київ про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено. Прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Десаж Істейт", м. Київ до провадження. Розгляд скарги призначено на 18 жовтня 2016 р. о 12:00 год.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 10522 від 18.10.2016), в якому проти доводів скаржника заперечує, вважає прийняту ухвалу, якою вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна, законною, обґрунтованою та такою, що прийнята судом першої інстанції з урахуванням всіх обставин справи, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 20.07.2016 по справі № 922/4800/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Десаж Істейт" просить залишити без задоволення, з підстав, викладених у даних запереченнях.

Прокуратура Харківської області, Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство "Каравай", Приватне акціонерне товариство "Хлібзавод "Салтівський", Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Білдінг Менеджмент" письмових пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надали.

Представники Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства "Каравай", Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістем Білдінг Менеджмент" в судове засідання 18.10.2016 не зявились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Представник заявника апеляційної скарги - ТОВ "Десаж Істейт" також в судове засідання 18.10.2016 не зявився, але звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням (вх. № 10509), в якому просить розгляд справи відкласти, у звязку з обєктивною неможливістю представника прийняти участь при розгляді даної справи 18.10.2016.

Розглянувши заявлене скаржником клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення його без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські справи на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу.

У відповідності до статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість відкладення розгляду справи за умови наведення обставин, які перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні, але можуть бути усунуті до наступного судового засідання.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Неявка представника скаржника не перешкоджає перегляду оскаржуваної ним ухвали в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства "Каравай", Приватного акціонерного товариства "Хлібзавод "Салтівський", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістем Білдінг Менеджмент" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Десаж Істейт" за наявними у ній матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ "Десаж Істейт", враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є вимоги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" за основним зобовязанням - кредитним договором № 165/12-KLMV від 09 липня 2012 року, що укладений між позивачем та відповідачем, про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі забезпечувальних договорів.

20.07.2016 Публічне акціонерне товариство "Златобанк" подало заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить вжити заходи по забезпеченню позову шляхом заборони відчуження:

- нежитлових будівель літ. "А-2", площею 2622,4 кв. м., літ. "Б-1" площею 1055, 5 кв.м., літ. "В-1", площею 43,5 кв.м., літ. "Г-1", площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м., розташованих за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А;

- нежитлових будівель літ. "А-4", "В-1", "Д-1", "Е-1", "Ж-1", "З-1", "И-1", "М-2", "Р-1", "С-1", "Т-1", "У-1", "Ф-1", "Х-1", "Ч-1", "Ш" загальною площею 10351,7 кв.м., розташованих за адресою: місто Харків, вул. Польова, б. 55.

- основних засобів, а саме обладнання, що є предметом застави за договором застави №165/12-KLMV/S-1 від 09.07.2012 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Публічним акціонерним товариством "Каравай".

В обґрунтування вищевказаної заяви позивач зазначив, що власник спірного майна Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Білдінг Менеджмент" знаходиться у процесі самоліквідації. Строк для подання кредиторами вимог встановлено 20.07.2016. Таким чином, у позивача є побоювання, що вже за кілька днів дана юридична особа буде ліквідована, що матиме значні наслідки для розгляду даної справи, адже подальша доля спірного майна (предметів іпотеки та забезпечення, щодо яких розглядається дана справа) - невідома. Також, позивач не виключає можливість відчуження спірного майна.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що: власник спірного майна - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Білдінг Менеджмент" знаходиться у процесі самоліквідації і строк для подання кредиторами вимог встановлено 20.07.2016; Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Білдінг Менеджмент" у найближчому майбутньому буде ліквідовано і подальша доля спірного майна (предметів іпотеки та забезпечення, щодо яких розглядається дана справа) невідома; зазначене майно може бути відчужене в процесі ліквідації.

За таких обставин суд першої інстанції визначився, що в даному випадку є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, в звязку з чим у повному обсязі задовольнив заяву позивача про вжиття заходів по забезпеченню позову.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України визначені заходи забезпечення позову, серед яких, зокрема, заборона відповідачеві вчиняти певні дії та заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Колегія суддів апеляційної інстанції визначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом в порядку статті 66 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду, як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказані роз'яснення викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем, з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого господарського суду про вжиття заходів до забезпечення позову наведеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд не встановив жодних конкретних обставин (окрім того, що існує лише заснована на припущеннях позивача можливість відчуження іпотечного майна), з якими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову, а тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів по забезпеченню позову.

Судом першої інстанції не зазначено, які конкретно докази можуть вказувати на наявність обставин, з котрими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову, та у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Більш того, як вбачається з матеріалів оскаржуваної ухвали суду, а саме з копії позовної заяви та заяви про вжиття заходів забезпечення позову, виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечене шляхом укладення з Банком (позивачем) договорів іпотеки та застави, за якими в іпотеку банку передана значна кількість нерухомого майна. В той же час суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що вказані обставини, навпаки, свідчать про можливість боржника виконати зобов'язання перед банком, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 № 01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову" у випадку звернення до суду з клопотанням про забезпечення позову заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини другої пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Позивачем жодних посилань на потенційну можливість порушення його прав, свобод та інтересів, без вжиття відповідних заходів не наведено.

Заява позивача всупереч положенням статей 33, 66 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову нічим не обґрунтована та базується лише на власних міркуваннях та припущеннях. Позивачем лише зазначено про гіпотетичну можливість відповідача уникнути виконання рішення суду.

Доводи позивача про те, що укладений між ТОВ "Сістем Білдінг Менеджмент" та ТОВ "Десаж Істейт" договір іпотеки від 02.01.2015 є підтвердженням вчинення дій, спрямованих на реалізацію спірного майна, колегією суддів відхиляються, оскільки не підтверджують необхідних фактичних даних щодо дій власника майна з умисного його зменшення, на яке може бути звернено стягнення судом, та не доводять факту загрози відчуження спірного майна після виникнення у сторін спору.

Отже, факт реалізації спірного майна або підготовчих дій щодо його реалізації позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено.

Відтак, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову колегія суддів апеляційної інстанції, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; відсутність доказів на підтвердження поданої заяви та її обґрунтування лише припущеннями, дійшла висновку, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів відзначає, що за умови виникнення відповідних обставин та їх належного підтвердження позивач вправі повторно звернутися до суду з вимогами про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала місцевого господарського суду про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні судом не з'ясовані всі обставини справи та неправильно застосовано норми процесуального права. Обґрунтованість та доцільність застосування спірних заходів в ухвалі суду належним чином не вмотивована. Крім того, при вирішенні питання про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову місцевий господарський суд не пересвідчився в тому, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заявник апеляційної скарги навів суду апеляційної інстанції належні обґрунтування, з посиланням на обставини справи в їх сукупності та норми чинного законодавства, які в даному випадку спростовують висновки господарського суду, викладені в ухвалі про вжиття заходів щодо забезпечення позову, а тому апеляційна скарга ТОВ "Десаж Істейт", м. Київ підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 66, 67, 86, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтями 105, 106, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Десаж Істейт", м. Київ задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.07.2016 у справі № 922/4800/15 про вжиття заходів до забезпечення позову скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ про вжиття заходів до забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.