ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 жовтня 2016 р. Справа № 903/641/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Континент, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Аванта, м. Луцьк

про стягнення 19 608,97 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №41 від 19.08.2016р.;

від відповідача: н/з.

Права та обовязки розяснені відповідно до ст.ст.20, 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Континент звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Аванта про стягнення 19 608,97 грн., з них 11397,42 грн. основного боргу, 669,79 грн. 3% річних, 7541,76 грн. інфляційних втрат. Судовий збір в сумі 1450 грн. просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 07.09.2016р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 28.09.2016р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 28.09.2016р. провадження у справі №903/641/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Континент до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Аванта про стягнення 1618,42 грн. пені припинено, розгляд справи було відкладено на 26.10.2016р. та зобовязано сторін повторно виконати вимоги ухвали господарського суду Волинської області від 07.09.2016р..

03.10.2016р. на адресу суду від позивача поступила заява №28/09 від 28.09.2016р. згідно якої повідомляють, що 28.09.2016р. відповідач сплатив 2500 грн. в рахунок погашення основної заборгованості по договору №674-12А від 04.09.2012р., тому просять стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» 8897 грн. 42 коп. основного боргу, 669,79 грн. 3% річних, 7541,76 грн. інфляційних втрат та 1450 грн. судового збору.

26.10.2016р. на адресу суду від відповідача поступило клопотання (вх.№01-54/9641/16) в якому просять долучити до матеріалів справи докази повної оплати основної заборгованості на суму 11397,42 грн. (платіжні доручення №27292 від 28.09.2016р. на суму 2500 грн., та №29660 від 25.10.2016р. на суму 8897,42 грн.) та позовну заяву ТзОВ «Континент» залишити без розгляду у звязку з неподанням відповідачем витребовуваних судом документів на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України.

У судовому засіданні 26.10.2016р. представник позивача усно повідомила, що відповідачем повністю здійснено оплату основного боргу на суму 11397,42 грн., тому в даній частині позовних вимог відсутній предмет спору, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Аванта 669,79 грн. 3% річних, 7541,76 грн. інфляційних втрат і 1450 грн. судового збору. Також представник позивача заперечує проти задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та просить дане клопотання відхилити, як необґрунтоване.

У судовому засіданні 26.10.2016р. суд розглянувши клопотання (вх.№01-54/9641/16) відповідача про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України, відхиляє останнє, як необґрунтоване та безпідставне, оскільки позивач вимоги ухвали суду від 28.09.2016р. виконав.

Відповідач у судове засідання 26.10.2016р. не зявився, компетентного представника не направив, вимог ухвал суду від 07.09.2016р. та від 28.09.2016р. не виконав, проте був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №735 від 05.10.2016р..

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про дату та час слухання справи та з урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

04.09.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Континент (далі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Аванта (далі Покупець) було укладено договір поставки №674-12А (далі Договір)(а.с.9-10).

04.09.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Континент та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Аванта було укладено протокол розбіжностей до договору поставки №674 від 04.09.2012р.(далі Протокол розбіжностей) (а.с.11-12).

Згідно ч.2 Протоколу розбіжностей цей протокол є невідємною частиною Договору поставки №674 від 04.09.2012р., змінює та доповнює відповідні положення (пункти) Договору поставки №674 від 04.09.2012р. на погоджену сторонами редакцію та вступає в дію з моменту його підписання.

Даний Договір та протокол розбіжностей підписані та скріплені печатками сторін.

Згідно п.п.1.1-1.4 п.1 Договору з врахуванням Протоколу розбіжностей Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця Товар вільний від будь-яких прав та претензій на нього третіх осіб, про які на момент укладення Договору Постачальник знав чи повинен був знати, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати Товар на умовах цього Договору. Предметом Договору є Товар (партія Товару), вказаний у накладних (далі -Товар). Під партією Сторони розуміють Товар, зазначений з окремій накладній. Асортимент, кількість та ціна Товару погоджуються Сторонами і вказуються в Специфікації, яка підписується сторонами та є невідємною частиною Договору. Ціну Договору складає сума цін усіх накладних, по яких здійснено поставки Товару по даному Договору.

Згідно п.п.2.9 п.2 Договору Перехід права власності на Товар та ризику випадкової загибелі чи пошкодження відбувається в момент підписання уповноваженими представниками Сторін накладної, що засвідчує момент приймання-передачі Товару.

Згідно п.п.5.1 Протоколу розбіжностей оплата за товар здійснюється кожні 7 (сім) календарних днів по мірі його реалізації кінцевим споживачам, але не пізніше ніж 90 (дев'яносто) календарних днів після його поставки Покупцю. Якщо товар не був реалізований, то Покупець має право ініціювати акціонування такого товару у порядку, встановленому п. 3.2.8 даного Договору.

На виконання умов Договору, відповідно до Специфікації від 04.09.2012р. (а.с.13-14) на адресу Покупця було поставлено Товару, що підтверджується наступними видатковими накладними:

№КНРН-022156 від 22.11.2013р. на суму 2520 грн.;

№КНРН-022162 від 22.11.2013р. на суму 1900,32 грн.;

№КНРН-024199 від 13.12.2013р. на суму 319,56 грн.;

№КНРН-024225 від 13.12.2013р. на суму 595,32 грн.;

№КНРН-024226 від 13.12.2013р. на суму 1252,68 грн.;

№КНРН-024661 від 20.12.2013р. на суму 598,92 грн.;

№КНРН-025010 від 26.12.2013р. на суму 710,16 грн.;

№КНРН-000264 від 17.01.2014р. на суму 420,48 грн.;

№КНРН- 000292 від 17.01.2014р. на суму 358,02 грн.;

№КНРН-000909 від 31.01.2014р. на суму 426,18 грн.;

№КНРН-001290 від 07.02.2014р. на суму 280,20 грн.;

№КНРН-001291 від 07.02.2014р. на суму 1065,54 грн.;

№КНРН-002921 від 03.03.2014р. на суму 727,56 грн.;

№КНРН-004540 від 24.03.2014р. на суму 396 грн.;

№КНРН-004561 від 24.03.2014р. на суму 732,06 грн.;

№КНРН-005586 від 14.04.2014р. на суму 219,96 грн.;

№КНРН-005588 від 14.04.2014р. на суму 198 грн.;

№КНРН-005593 від 14.04.2014р. на суму 458,04 грн.;

№КНРН-008994 від 16.05.2014р. на суму 531,18 грн.;

№КНРН-008999 від 16.05.2014р. на суму 500,76 грн.;

№КНРН-009020 від 16.05.2014р. на суму 411,84 грн.;

№КНРН-009882 від 05.06.2014р. на суму 271,08 грн.;

№КНРН-009883 від 05.06.2014р. на суму 309,54 грн.(а.с.15-38).

На підставі вищенаведених накладних позивач просить стягнути з відповідача (на час з зверненням позивача до суду (05.09.2016р.)) 11397,42 грн. основної заборгованості.

Після порушення провадження у справі(ухвала суду від 07.09.2016р.), відповідач сплатив суму основної заборгованості 11 397,42 грн., яка оплачена згідно наступних платіжних доручень: №27292 від 28.09.2016р. на суму 2500 грн. та №29660 від 25.10.2016р. на суму 8897,42 грн..

Згідно п.1-1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Тобто спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Враховуючи оплату відповідачем основної заборгованості після порушення провадження у справі, суд приходить до переконання, що провадження у справі в частині стягнення 11397,42 грн. основної заборгованості слід припинити через відсутність предмета спору.

Щодо стягнення з відповідача 669,79 грн. 3% річних за період з 04.09.2014р. по 18.08.2016р. та 7541,76 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2014р. по липень 2016р. суд зазначає наступне.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України (далі ГК України), майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд перевіривши методику та правильність розрахунку (а.с.8) 3% річних на суму 669,79 грн. за період з 04.09.2014р. по 18.08.2016р. та 7541,76 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2014р. по липень 2016р., враховуючи несвоєчасність здійснення відповідачем оплати за поставлений товар, як того вимагає п.5.1 Договору з врахуванням Протоколу розбіжностей, приходить до висновку, що останні підставні та підлягають до задоволення.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором (з врахуванням Протоколу розбіжностей) в розмірі 19608,97 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 8211,55 грн., з них 669,79 грн. 3% річних, 7541,76 грн. інфляційних втрат, а в частині стягнення 11397,42 грн. основного боргу припиненню через відсутність предмету спору (добровільна сплата).

Щодо стягнення з відповідача 1450 грн., сплаченого позивачем згідно платіжного доручення №789 від 25.08.2016р. судового збору суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі, а саме з 1 січня 2016р. - 1378 гривень.

Враховуючи вищенаведене позивач за подання даного позову мав оплатити судовий збір в сумі 1378 гривень та беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, судові витрати в сумі 1378 грн. в порядку ст.ст.44,49 ГПК України слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Континент до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Аванта в частині стягнення 11397,42 (одинадцять тисяч триста девяносто сім гривень сорок дві копійки) грн. основного боргу припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Аванта (43000, Волинська обл., місто Луцьк, ПРОВУЛОК МАКАРОВА, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Континент (49101, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ЛЕНІНА, будинок 41, ) 669,79 (шістсот шістдесят девять гривень сімдесят девять копійок) грн. 3% річних, 7541,76 (сім тисяч пятсот сорок одна гривня сімдесят шість копійок) грн. інфляційних втрат та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) грн. витрат позивача по оплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

31.10.2016

Суддя А. С. Вороняк