Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" жовтня 2016 р. Справа № 906/788/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від 1-го відповідача: ОСОБА_1 - дов. 2.6-10/16/81 від 25.01.2016

від 2-го відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до 1) Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

2) Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

про стягнення 7279,40грн

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про стягнення з Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із рахунку Головного територіального управління юстиції у Житомирській області заборгованості в розмірі 7279,40грн за надані послуги з оцінки майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст.13, 58 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 173-175, 193, 216, 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629, 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також на постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у відповідних виконавчих провадженнях та акти прийому-передачі виконаних робіт/послуг з незалежної оцінки.

30.09.2016 через канцелярію суду позивачем подано заяву про зміну предмету позову від 29.09.2016, в якій заявляє вимогу про заміну виконавчого провадження №43307394 від 20.06.2014 (яке було зазначено в тексті позовної заяви помилково) на виконавче провадження №43414736 від 04.11.2014 (а.с. 69-70).

Ухвалою від 13.10.2016 суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову від 29.09.2016 та вважав заявленим до розгляду спір про стягнення заборгованості за надані послуги в межах виконавчих проваджень, з врахуванням заміни виконавчого №43307394 від 20.06.2014 на виконавче провадження №43414736 від 04.11.2014 (а.с. 90-91).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно і належним чином, про що свідчить розписка у справі (а.с. 88). Разом з тим, 17.10.2016 до суду позивачем на виконання вимог ухвали суду від 13.10.2016 подано витребовувані документи, зокрема, акти прийому-передачі виконаних робіт/послуг з незалежної оцінки на підтвердження надання останнім послуг з оцінки майна на загальну суму 7279,40грн.

Представник 1-го відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, на суму 4475,00грн. Проти решти вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №2.5-07/14/328 від 26.09.2016.

Представник 2-го відповідача в судове засідання не з'явився. На підтвердження факту направлення відповідачу копії ухвали суду від 13.10.2016 судом долучено до матеріалів справи копію реєстру Ф103 на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції (судова повістка) від 13.10.2016 (а.с. 156). Вимог ухвали суду від 13.10.2016 не виконав.

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, позивач та 2-ий відповідач у справі були належним чином повідомлені судом про час і місце судового розгляду справи, а тому нез'явлення їх та повноважних представників не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника 1-го відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, суб'єкт господарювання, діяльність якого пов'язана із оцінкою об'єктів у матеріальній формі, а саме: нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них; машин і обладнання; колісних транспортних засобів; для цілей оподаткування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, і яка діє згідно Сертифіката суб'єкта оціночної діяльності №15385/13 від 18.10.2013, виданого Фондом державного майна України (а.с. 29).

Як вбачається з матеріалів справи, постановами про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчих провадженнях від 26.11.2013 (ВП №38999567) (а.с. 57), від 25.03.2014 (ВП №32443845) (а.с.17), від 02.10.2014 (ВП №44479308) (а.с.18), від 02.10.2014 (ВП №44165588) (а.с.19), від 17.10.2014 (ВП №28705934) (а.с.20), від 17.10.2014 (ВП №20763823) (а.с.21), від 17.10.2014 (ВП №34443660) (а.с.22), від 11.02.2014 (ВП №38525330) (а.с.23), від 29.10.2014 (ВП №44738721) (а.с.24), від 04.11.2014 (ВП 43414736) (а.с25), винесеними державними виконавцями Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (2-ий відповідач) на підставі статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", призначено експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання ОСОБА_2.

Вказаними постановами експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання зобов'язано надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості майна та встановити його початкову вартість для проведення прилюдних торгів, а також попереджено про відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновків чи за дачу завідомо неправдивих висновків.

Судом встановлено, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 проведено роботи по оцінці вартості майна та складено акти прийому-передачі виконаних робіт/послуг з незалежної оцінки (а.с. 96, 102, 108, 114, 120, 126, 132, 138, 144, 150), за змістом яких підтверджено використання у відповідних виконавчих провадженнях Коростенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області звітів про оцінку вартості майна, погодження з отриманням від позивача звітів про оцінку вартості майна з визначенням загальної вартості послуг з оцінки, які підлягають оплаті на загальну суму 7279,40грн.

Позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (1-ий відповідач) та Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з листом від 09.06.2016 щодо підтвердження наявності заборгованості перед ним у розмірі 7279,40грн та оплати наданих послуг (а.с. 12).

Листом №7114/20/6.2-36/2016 від 11.07.2016 1-ий відповідач повідомив позивача, що згідно кошторису видатків на 2014 відповідну суму спрямовано на погашення кредиторської заборгованості за послуги з експертної оцінки майна, яка виникла станом на 01.01.2014, той факт, що договори та акти прийому-передачі виконаних робіт №12/14, №194/14, №195/14, №196/14, 197/14, 201/14 надійшли від позивача до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області протягом 2014, а також обмежене фінансування по даній статті витрат, оплатити зазначені документи не було можливості (а.с. 14).

Крім того, листом №2-21/14079 від 23.06.2016 Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області повідомив, що ним 31.05.2016 додатково направлено до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відповідного листа стосовно вирішення питання щодо виплати позивачу належної винагороди за здійснення оцінки майна (а.с. 15).

Також, у матеріалах справи знаходиться лист №2-11/18133 від 22.09.2016 у якому Коростенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області підтверджено, що у період з листопада 2013 року по грудень 2014 року відділом ДВС дійсно отримано виконані позивачем звіти про оцінку майна згідно винесених постанов у відповідних виконавчих провадженнях. При цьому, жодних зауважень і скарг щодо наданих позивачем послуг з незалежної оцінки майна від державних виконавців не надходило (а.с. 39).

Разом з тим, передбачену чинним законодавством винагороду за надані послуги з оцінки майна позивач не отримав, у зв'язку з чим звернувся до господарського суду з відповідною позовною заявою.

Надавши правову оцінку доказам, наданим сторонами та наявним у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч.4 ст.11 ЦК України).

Як суд зазначав вище, державними виконавцями Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області своїми постановами, які за своєю правовою природою є владним приписом, зобов'язано позивача здійснити оцінку майна. У свою чергу, позивач, у зв'язку із відсутністю правових підстав для відводу, здійснив таку оцінку майна, а результати оцінки (у вигляді звітів) - передав державним виконавцям для використання у відповідних виконавчих провадженнях.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну виконавчу службу" (який був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин) районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку.

Частинами 1 і 4 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, а інші органи, організації і посадові особи проводять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі і у відповідності до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Зокрема, ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч.3 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

За змістом ч.1 ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання є учасником виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, які виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) експерт, спеціаліст і суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги, розмір якої визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Винагорода та інші витрати, зумовлені проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання належать до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Разом з тим, слід зазначити, що за приписами ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст.11 ЦК України, в тому числі, безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування, про що суд зазначав вище.

Так, оціночна діяльність згідно ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) здійснювалась позивачем на підставі постанов державних виконавців про призначення експерта, тому позивач відповідно до вимог ч.3 ст.5 цього ж Закону не міг відмовитися від виконання даних постанов, про що суд зазначав вище.

Результати здійсненої оцінки майна передані органу державної виконавчої служби та використані під час виконавчих дій. Складені сторонами документи, а саме - акти прийому-передачі виконаних робіт/послуг з незалежної оцінки, зазначали про вартість наданих послуг та не містили жодних зауважень чи заперечень органу державної виконавчої служби як щодо порушень чи неналежного виконання вимог постанови, так і щодо оцінки вартості наданих послуг.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про державну виконавчу службу" (який був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин) фінансове і матеріальне забезпечення діяльності працівників органів державної виконавчої служби та фінансування витрат на проведення та організацію виконавчих дій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, порядок формування яких встановлюється Законом України "Про виконавче провадження".

За змістом п.2 ч.4 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин)).

За ст.43 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) за результатами розподілу стягнутих з боржника сум повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій, компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб, задовольняються вимоги стягувача, стягується виконавчий збір та накладені державним виконавцем штрафи.

Відтак, оплата послуг з оцінки майна, наданих залученим постановою державного виконавця суб'єктом оцінювання, за загальним правилом не ставиться в залежність від результатів розподілу стягнутих з боржника сум.

Отже, надання позивачем послуг з оцінки майна на виконання обов'язкового припису є підставою виникнення обов'язку здійснити у встановленому порядку оплату за рахунок коштів виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення 7279,40грн боргу за надані послуги з оцінки майна.

Варто зазначити, що за змістом ст.22 Бюджетного кодексу України Головне територіальне управління юстиції є розпорядником коштів нижчестоячих управлінь юстиції (зокрема, і районних), структурними підрозділами яких на час виникнення спірних правовідносин були відділи державної виконавчої служби України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 №99 "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги".

Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області веде бухгалтерський облік витрат на утримання відповідного районного управління юстиції, в тому числі Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Згідно п.5.9 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5, Головне територіальне управління юстиції з метою організації своєї діяльності здійснює централізований бухгалтерський облік витрат на утримання районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, нотаріальних контор.

Саме тому, борг за надані позивачем послуги з оцінки майна в сумі 7279,40грн підлягає стягненню з 2-го відповідача, але з відповідного розрахункового рахунку 1-го відповідача.

Судом не приймаються до уваги посилання 1-го відповідача в якості заперечень проти позову на відсутність у 1-го відповідача актів прийому-передачі виконаних робіт №185/14 і №188/14, оскільки 29.09.2016 позивачем направлено на адресу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області акти прийому-передачі наданих послуг на виконання відповідних постанов у межах виконавчих проваджень, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 87).

Також, суд критично оцінює посилання 1-го відповідача на неможливість здійснення оплати наданих позивачем послуг з причин обмеження фінансування Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.617 ЦК України та ч.2 ст.218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, ст.1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади.

Отже, наведені вище обставини не можуть бути підставою для звільнення відповідача від оплати наданих позивачем послуг з оцінки вартості майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідачі позов щодо предмету та підстав не спростували, доказів сплати заборгованості за надані позивачем послуги суду не подали.

При цьому, позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за надані послуги з транспортного експедирування належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 7279,40грн за надані послуги з оцінки майна обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Сосновського, 28-Г; ідентифікаційний код 34855429) з розрахункового рахунку Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (10014, м. Житомир, майдан Соборний,1; ідентифікаційний код 34900660; р/р 0409 в ГУДКСУ в Житомирській області, МФО 811039) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (11500, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- 7279,40грн - боргу за надані послуги з оцінки майна;

- 1378,00грн - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.10.16

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2,3 - позивачу за адресою, вказаною у позовній заяві, та на електронну пошту

4 - Коростенському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (рек.з повід.)

5 - Головному територіальному управлінню юстиції у Житомирській області (наручно)